Справа № 2а-2142/12/2670
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Київ К/9991/54464/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І. розглянувши в
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2012 р.

у справі № 2а-2142/12/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва

до товариства з обмеженою
відповідальністю «БК «Будімперія»

про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року Державна податкова
інспекція у Святошинському районі м.
Києва (далі - позивач, ДПІ у
Святошинському районі м. Києва)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «БК «Будімперія»
(далі - відповідач, ТОВ «БК
«Будімперія»), в якому просила суд
стягнути з відповідача кошти у розмірі
54 327,27 грн. та зарахувати вказану суму на
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.04.2012 р. адміністративний позов
задоволено повністю: стягнуто з ТОВ «БК
«Будімперія» кошти в розмірі 54 327,27 грн.
з рахунків у банку, зарахувавши їх на
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг).

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2012 р.
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25.04.2012 р. скасовано
та прийнято нову постанову, якою в
задоволенні позову ДПІ у
Святошинському районі м. Києва до ТОВ
«БК «Будімперія» про стягнення коштів -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права, просив
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.08.2012 р. і залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25.04.2012 р.

Відповідач процесуальним правом
надати письмові заперечення на
касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 21.09.2011 р. посадовою
особою ДПІ у Святошинському районі м.
Києва була проведена перевірка ТОВ «БК
«Будімперія» щодо дотримання вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності подання платіжних
доручень до установ банку по податку на
додану вартість за 2010-2011 роки, за
результатами якої складено акт від
21.09.2011 р. № 2429/15-23500202 та встановлено
порушення відповідачем строків сплати
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість передбачених пунктом
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України.

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом 21.09.2011 р. були
винесені податкові
повідомлення-рішення № , яким
відповідачу, на підставі статті 126
Податкового кодексу України, визначено
суму штрафу у розмірі 7 898,20 грн., що
становить 20% грошового зобов'язання
погашеного з затримкою, та № ,
яким відповідачу, на підставі статті 126
Податкового кодексу України, визначено
суму штрафу у розмірі 2 702,82 грн., що
становить 10% грошового зобов'язання
погашеного з затримкою.

Вказані податкові
повідомлення-рішення, згідно наявного
в матеріалах справи повідомлення про
вручення поштового відправлення, були
отримані ТОВ «БК «Будімперія» 04.10.2011 р.

У зв'язку з несплатою відповідачем в
установлені строки узгодженої суми
податкового зобов'язання, позивачем
було направлено податкову вимогу форми
«Ю» від 07.09.2011 р. № 2405.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції дійшов висновку про
правомірність та обґрунтованість
вимог податкового органу.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів касаційної інстанції, виходив з
наступних мотивів.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті
49 Податкового кодексу України,
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126
Податкового кодексу України, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: - при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; - при затримці
більше 30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

З положень зазначених норм
законодавства слідує, що органи
державної податкової служби вправі
застосовувати штрафні санкції за
порушення платником податків
граничних строків сплати лише
узгодженого шляхом подання декларації
за відповідний період податкового
зобов'язання і лише виходячи з розміру
погашеної (сплаченої) суми податкового
боргу.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 19.08.2011 р. відповідач
подав позивачу податкову декларацію з
податку на додану вартість № , за
якою задекларував суму до сплати у
бюджет у розмірі 73 458 грн. Згідно
платіжного доручення № 1072 від 19.08.2011 р.
відповідач перерахував до бюджету
податок у розмірі 73 460 грн., із
зазначенням призначення платежу «ПДВ
за липень 2011 року».

08.09.2011 р. ТОВ «БК «Будімперія» було
подано до податкового органу
уточнюючий розрахунок з податку на
додану вартість № , за яким
задекларовано суму до сплати у бюджет у
розмірі 8 459 грн. Згідно платіжного
доручення № 1160 від 06.09.2011 р. відповідач
перерахував до бюджету податок у
розмірі 8 730,24 грн., призначення платежу
«ПДВ за липень 2011 року донараховано - 8
459 грн., штраф - 254,00 грн., пеня - 17,24 грн.».

19.09.2011 р. відповідач подав позивачу
декларацію з податку на додану
вартість № , за якою задекларував
суму до сплати у бюджет у розмірі 35 387
грн. Згідно платіжного доручення № 1237
від 22.09.2011 р. відповідач перерахував до
бюджету податок у розмірі 35 500 грн.,
призначення платежу «ПДВ за серпень 2011
року».

19.10.2011 р. відповідач подав позивачу
декларацію з податку на додану
вартість № , за якою задекларував
суму до сплати у бюджет у розмірі 5 930
грн. Згідно платіжного доручення № 1353
від 19.10.2011 р. відповідач перерахував до
бюджету податок у розмірі 6 000 грн.,
призначення платежу «ПДВ за вересень
2011 року».

17.11.2011 р. відповідач подав позивачу
декларацію з податку на додану
вартість № , за якою задекларував
суму до сплати у бюджет у розмірі 11 804
грн. Згідно платіжного доручення № 1492
від 29.11.2011 р. відповідач перерахував до
бюджету податок у розмірі 11 804 грн.,
призначення платежу «ПДВ за жовтень 2011
року».

16.12.2011 р. відповідач подав позивачу
декларацію з податку на додану
вартість № , за якою задекларував
суму до сплати у бюджет у розмірі 12 176
грн. Згідно платіжного доручення № 1533
від 20.12.2011 р. відповідач перерахував до
бюджету податок у розмірі 12 200 грн.,
призначення платежу «ПДВ за листопад
2011 року».

Таким чином, матеріали справи свідчать
про відсутність з боку відповідача
порушення щодо перерахування до
бюджету податкових зобов'язань у строк,
встановлений законом, та у сумах,
самостійно узгоджених у відповідних
податкових звітностях.

При вирішенні спору судом першої
інстанції зазначене не було враховане.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
про відмову у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення з ТОВ «БК
«Будімперія» суми коштів у розмірі 54
327,27 грн., оскільки вказані вимоги були
заявлені податковим органом за
відсутності доказів порушення
відповідачем вимог податкового
законодавства.

Відповідно до частини третьої статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судом апеляційної
інстанції виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини
справи, вирішено справу у
відповідності до норм матеріального
права, постановлено обґрунтоване
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 2201, 223, 230, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2012 р. у
справі № 2а-2142/12/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя підпис І.В. Приходько
Судді: підпис І.О. Бухтіярова підпис
М.І. Костенко