Справа № 812/1437/14
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1437/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Широкої К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання
Житній Ю.С.

представника позивача: Томіліна
А.Ю.,Лісовицької О.Ю.,

представника відповідача:Вінару
К.В.,Цьоми М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства обмеженою
відповідальністю "Луганське
енергетичне об'єднання" до
Спеціалізованої податкової інспекції
з обслуговування великих платників у м.
Луганську міжрегіонального головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнати протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень № , №000022230 від
23.09.2013,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов позов
товариства обмеженою
відповідальністю "Луганське
енергетичне об'єднання" до
Спеціалізованої податкової інспекції
з обслуговування великих платників у м.
Луганську міжрегіонального головного
управління Міндоходів у Луганській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень № , №000022230 від
23.09.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач порушив п.86.7 ПК
України, п.86.8. ст.86 ПКУ, а саме: Відповідь
СДПІ на друге заперечення датована
25.09.13 №3659/10/23-010 і отримана Товариством
27.09.13 за вх. №01-32/1/841, тобто після
прийняття 23.09.13 податкових повідомлень
рішень. Отже СДПІ, прийняло податкові
повідомлення рішення без розгляду
заперечень, тобто за відсутності
висновку про результати їх розгляду,
діяла з порушенням вищевказаної норми
закону. Позивач зазначив, що був
порушений Пунктом 5 та 6 розділу ІІ
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПАУ від 22.12.2010 №984 (далі -
Порядок №984), відповідно до якого
встановлені вимоги до описової частини
акту документальної перевірки, які
розповсюджуються і на Акти перевірки.
Стосовно віднесено до складу
податкового кредиту суму ПДВ в розмірі
412 569грн. по податковим накладним (далі -
ПН), отриманим від контрагентів, з яких 4
116,00грн. по податковим накладним ТОВ «ТД
Техенергоснаб» (код за ) і 408
453,00грн. по податковим накладним ТОВ
«Запорізька механізована колона №1»
(код за ). Позивач зазначив,
що в силу ст.ст. 78, 198, 201 ПКУ, п. 5 розділу 1,
пп. 5.2 п. 5 розділу 2, п. 1 розділу 3 Порядку
№ 984 СДПІ до прийняття повідомлень -
рішень зобов'язана була перевірити
реальність господарських операцій
безпосередньо між ТОВ «ТД
Техенергоснаб», ТОВ «Запорізька
механізована колона №1» і Товариством.
За відсутності такої перевірки
висновок СДПІ про нереальність
господарських операцій між ТОВ «ТД
Техенергоснаб», ТОВ «Запорізька
механізована колона №1» і Товариством
ґрунтується не на встановлених фактах,
як того вимагають приписи п. 5 розділу 1,
п.п. 5.2 п. 5 розділу 2, п. 1 розділу 3
Порядку № 984, а виключно на припущеннях
СДПІ. У зв'язку з наведеним просив суд,
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Спеціалізованої податкової інспекції
з обслуговування великих платників у м.
Луганську межрегіонального головного
управління Міндоходів у Луганській
області № , №000022230 від 23.09.2013.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовну заяву в
повному обсязі, надав додаткові
письмові пояснення по справі (т.4 а.с.74)
та просив задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Представник відповідача надав
письмові заперечення на позовну заяву,
зазначив, що податкові повідомлення
рішення є законними та обґрунтованими,
а тому не підлягають скасуванню(т.4
а.с.34), просив в задоволені позовних
вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд
встановив наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В судовому засіданні встановлено, що в
період з 29.08.13 по 30.08.13 відповідачем
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» (далі -
Товариство) з питань правомірності
нарахування податку на прибуток за
період з 01.01.11 по 30.09.11 та податку на
додану вартість за період з 01.01.11 по
30.09.11, про що складений акт від 30.08.13
№45/23-0/31443937 (далі - Акт перевірки №1) (т.1
а.с.30). 09 вересня 2013 року Товариством
надані до СДПІ заперечення від 09.09.13
№01-32/2/666 на Акт перевірки №1 (т.1а.с.72).

13 вересня 2013 року відповідачем був
винесений наказ № 116 від 13.09.2013 «Про
проведення позапланової виїзної
документальної перевірки ТОВ «ЛЄО»»
(т.4 а.с.43).

На підставі направлень на проведення
перевірки від 13.09.2013 року за №39,40 у
період з 16.09.13 по 20.09.13 СДПІ була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка з питань, викладених у
заперечені, за період з 01.01.11 по 31.12.12,
про що складений акт від 20.09.13р.
№68/23-0/31443937 (далі - Акт перевірки №2) (т.1
а.с.86).

20 вересня 2013 року позивачем надані до
СДПІ заперечення від 20.09.13 №01-32/2/681 на
Акт перевірки №2 (далі - Заперечення
№2)(т.1 а.с.105).

Відповідно до Актів перевірки № 1 і 2
СДПІ вказала на порушення позивачем
наступного: ч. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України
(далі - ПКУ) при здійсненні в період з
01.01.11 по 30.09.11 господарських операцій з
ТОВ «ТД Техенергоснаб» та ТОВ
«Запорізька механізована колона №1».
На цій підставі СДПІ винесла податкове
повідомлення-рішення від 23.09.13 №
(далі - ППР №1) про донарахування
податку на додану вартість у сумі 610
953,00грн., з яких 412 569,00грн. - основний
платіж, 198 384,00грн. - штрафні (фінансові)
санкції; пп. 138.1.1. п. 138.1., п. 138.2., п. 138.4., пп.
138.8.1. п. 138.8. ст. 138, п. 144.1. ст. 144, п. 3
підрозділу 4 розділу 20 Перехідних
положень ПКУ при визначенні в період з
01.01.11 по 31.12.12 витрат, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування.
На цій підставі СДПІ винесла податкове
повідомлення-рішення від 23.09.13 №
(далі - ППР №2) про донарахування
податку на прибуток приватних
підприємств у сумі 40 524,25 грн., з яких 33
205,00грн. - основний платіж, 7 319,25грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

На підставі зазначених актів
відповідачем були винесені податкові -
повідомлення рішення № , №000022230
від 23.09.2013 (т.1 а.с.109,111). Не погодившись з
податковими повідомленнями -рішеннями
позивач оскаржив їх до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
(далі - МГУМ). За результатами розгляду
первинної скарги позивача від 04.10.13 №
01-33/2/1348 (далі - Скарга) МГУМ прийняло
рішення від 14.11.13 № 11425/10/10-233 (далі -
Рішення МГУМ), яким скаргу Товариства
залишено без задоволення (т.1а.с.113).
Позивач оскаржив Рішення МГУМ та
податкові повідомлення рішення до
Міністерства доходів та зборів України
(далі - Міндоходів) (т.1. а.с.115).

За результатами розгляду повторної
скарги Товариства від 27.11.13 №01-32/2/874 на
Рішення МГУМ та податкові повідомлення
рішення Міндоходів рішенням від 24.01.14 №
1291/6/99-99-10-01-15 (далі - Рішення Міндоходів)
відмовило у її задоволенні. Рішення
Міндоходів отримано позивачем 28.01.2014.

Згідно з п. 86.7 ст. 86 ПКУ у разі незгоди
платника податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами і даними, викладеними в акті
(довідці) перевірки, вони мають право
подати свої заперечення до
контролюючого органу за основним
місцем обліку такого платника податків
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта (довідки).

За змістом п. 86.8 ст. 86 ПКУ податкове
повідомлення-рішення, за наявності
заперечень посадових осіб платника
податків до акта перевірки,
приймається керівником контролюючого
органу (його заступником) з урахуванням
висновку про результати розгляду
заперечень до акта перевірки - протягом
трьох робочих днів, наступних за днем
розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
платнику податків.

Відповідно до пп. 78.1.5. п. 78.1. ст. 78 ПКУ
документальна позапланова виїзна
перевірка у разі подання платником
податків контролюючому органу
заперечення до акта перевірки
проводиться виключно з питань, що стали
предметом оскарження.

Згідно з ч. «а» п. 198.1. ст. 198 ПКУ право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.
Пункт 198.2. названої статті закону датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3. ст. 198 ПКУ
податковий кредит звітного періоду
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1.
ст. 193 ПКУ, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду.

Згідно з п. 201.8 ст. 201 ПКУ право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 ПКУ.

За п. 201.10. ст. 201 ПКУ податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином право на податковий кредит
виникає за умови:

- фактичного придбання товарів для
використання в своїй господарській
діяльності (проте не обов'язково це
використання повинно відбутись
одразу),

- наявності у учасників
господарської операції спеціальної
податкової правосуб'єктності, тобто
статусу платника ПДВ,

- наявності у покупця - учасника
господарської операції виданої
продавцем - учасником господарської
операції податкової накладної на
підтвердження здійснення такої
господарської операції.

Виходячи з приписів ст. 198, 201 ПКУ
правовідносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товару
не мають безпосереднього впливу на
встановлення реальності господарської
операції, вчиненої між останнім у
ланцюгу постачань платником податків
та його безпосереднім контрагентом, а
право платника податків на податковий
кредит не залежить від дотримання його
контрагентом вимог податкового
законодавства.

Згідно з пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПКУ у разі
якщо дані перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать
про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях, уточнюючих
розрахунках контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань.

Відповідно до п. 58.1. ст. 58 ПКУ у разі коли
сума грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

За ч. 2 названого підпункту ПКУ
податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання; посилання на норму цього
Кодексу та/або іншого закону, контроль
за виконанням якого покладено на
контролюючі органи, відповідно до якої
був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; граничні строки
сплати грошового зобов'язання;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання в установлений
строк; граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

За буквальним змістом названих норм
закону наслідком виявлення податковим
органом порушень податкового
законодавства з боку платника податків
є направлення податковим органом
такому платнику податків податкового
повідомлення - рішення.

Судом було встановлено, що за
висновками Актів перевірки позивач
неправомірно, внаслідок порушення ст.
198 ПКУ, віднесено до складу податкового
кредиту суму ПДВ в розмірі 412 569 грн. по
податковим накладним, отриманим від
контрагентів, з яких 4 116,00грн. по
податковим накладним ТОВ «ТД
Техенергоснаб» (код за ) і 408
453,00грн. по податковим накладним ТОВ
«Запорізька механізована колона №1»
(код за ).

В судовому засіданні були досліджені
господарські операції з зазначеними
контрагентами, а саме: договори між
позивачем та ТОВ «ТД Техенергоснаб»
від 04.01.11 №У-01-11, від 29.07.10 №У-521-10, від
29.07.10 №У-886-10 (далі - Договори) (т.1.
а.с.169,188, т.4 а.с. 9). Відповідно до
платіжного доручення (далі - ПД) від
21.01.11 №388 позивачем перерахувало на
користь ТОВ «ТД Техенергоснаб» 14020,56
грн. на підставі договору поставки від
29.07.10 №У-521-10 (т.1 а.с.172). На підставі
доручення від 02.02.11№79 ОСОБА_5 отримав
від ТОВ «ТД Техенергоснаб» за
видатковою накладною від 03.02.11 №03022 ТМЦ
(реле напруги 4шт, реле струму 10шт.)
загальною вартістю 14020,56грн., у т.ч. ПДВ
2336,76грн.(т.1 а.с.173). Товариством отримана
від ТОВ «ТД Техенергоснаб» податкова
накладна від 21.01.11 №29 на загальну суму
14020,56грн., у т.ч. ПДВ 2336,76грн. Товар був
оприбутковані на центральний склад
Товариства матеріально-відповідальною
особою - завідуючою центральним
складом Товариства Гродзицькою В.І. за
прибутковим ордером від 07.02.11 №УП-0132. За
накладною-вимогою на внутрішнє
переміщення матеріалів від 10.02.11 №УП-28
реле струму 8шт. передані до
Краснодонських ВЕМ Товариства (т.1
а.с.180). За прибутковим ордером від 10.02.11
№28 ТМЦ оприбутковані ОСОБА_7 на складі
Краснодонських ВЕМ Товариства (т.1
а.с.182). За накладною-вимогою на
внутрішнє переміщення від 10.02.11 №41 реле
струму 8 шт. передані у підзвіт
ОСОБА_8(т.1. а.с.183). За накладною-вимогою
на внутрішнє переміщення матеріалів
від 11.02.11 №УП-34 реле напруги 4шт., реле
струму 2 шт. передані до Лисичанських
ВЕМ Товариства. За прибутковим ордером
від 11.02.11 №УП-34/99 ТМЦ оприбутковані
ОСОБА_9 на складі Лисичанських ВЕМ
Товариства. За накладною-вимогою на
внутрішнє переміщення реле від 15.02.11 №62
ТМЦ передані у підзвіт ОСОБА_10 22.02.11 ТМЦ
реле напруги 4 шт., реле струму 2 шт.
використані на підстанціях, що
підтверджується відповідним актом (т.1.
а.с.186). 30.03.2011 реле напруги у кількості
8шт. використані на технічне
обслуговування обладнання підстанцій,
що підтверджується відповідними
актами №12-3, №12-5(т.1а.с.187). Відповідно до
платіжних доручень від 24.01.11 №476
Товариство перерахувало на користь ТОВ
«ТД Техенергоснаб» авансовий платіж на
суму 3115грн. згідно до договору поставки
від 29.07.10 №У-886-10 (т.1 а.с.172). ОСОБА_5 на
підставі доручення від 11.02.11 №122
отримав від ТОВ «ТД Техенергоснаб» за
видатковою накладною від 11.02.11 №11021
наступні ТМЦ: затискач контактний
загальною вартістю 10665,00грн., у т.ч. ПДВ
1777,50грн. Товар оприбутковані на
центральний склад Товариства -
завідуючою центральним складом
Товариства Гродзицькою В.І. за
прибутковим ордером від 18.02.11р. №УП-0201/3.
За накладною-вимогою на внутрішнє
переміщення матеріалів від 24.02.11 №УП-75
затискачі контактні у кількості 6шт.
передані до Краснодонських ВЕМ
Товариства. За прибутковим ордером від
24.02.11 №УП-75 затискачі контактні у
кількості 6шт. оприбутковані ОСОБА_7 на
складі Краснодонських ВЕМ Товариства.
За накладною-вимогою на внутрішнє
переміщення матеріалів від 28.02.11 №137
затискачі у кількості 3 шт. передані у
підзвіт ОСОБА_11 За накладною-вимогою на
внутрішнє переміщення матеріалів від
24.02.11р. №119 затискачі у кількості 3 шт.
передані у підзвіт ОСОБА_12 У квітні 2012
року затискачі у кількості 3шт.
використані на капітальний ремонт ТП-279
Свердловського РЕМ, що підтверджується
актом від 09.04.12 №54, у травні 2011року
затискачі у кількості 3шт. використані
під час монтажних робіт на ЗТП-412
Краснодонського РЕМ, що
підтверджується актом від 20.05.11 №01-6-99.
Також в судовому засіданні предстаник
позивача надав товарна - транспортні
накладні від 03.02.2011, від 11.02.2011, від 14.02.2011
(т.4 а.с.104-106), які підтверджують, що
доставка товару придбаного у ТОВ «ТД
Техенергоснаб» за замовленням
постачальника.

Між позивачем та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Запорізька механізована колона №1»
були укладені наступні договори
підряду: від 23.08.11 №13-481-11; від 10.06.11
№14-11/11; від 29.07.11 №У-1213-10; від 02.06.11 №33-17-11;
від 16.07.10 №19-14-10; від 16.07.10 №19-15-10; від
20.07.11 №23-03-11; від 29.07.10 №У-1212-10; від 29.07.10
№У-1214-10; від 29.07.10 №У-1215-10; від 16.07.10
№27-08б-10; від 16.07.10 №31-14-10. В судовому
засіданні була досліджена первина
документація до зазначених договорів,
а саме: проектна документація, платіжні
доручення, податкові накладні (т. 1
а.с.205, т.2 а.с.1-255,т.3а.с.1-247), зауважень до
складання первинних документів в
судовому засіданні не встановлено.
Також в судовому засіданні представник
позивача надав копії ліцензій на
господарську діяльність, пов'язану із
створенням об'єктів архітектури (т.4.
а.с.107-112).

Згідно з матеріалами перевірки,
відповідачем був отриманий акт
перевірки від ДПІ у Ленінському районі
м. Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби від 25.04.2013
№609/22-12/34407294 про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «ТД «Техенергоснаб» з
питання дотримання вимог діючого
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ПП «Інвест Пром» (т.4
а.с.55). Згідно акту перевірки 25.04.2013 №
609/22-12/34407294 ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя Запорізької області ДПС
служби отримано від Алчевської ОДПІ у
Луганській області ДПС акт від 28.02.2012
року № 509/236-37156752 про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ПП «Інвест Пром» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.12.10 по 30.09.11, яким
встановлено, що на підставі вилучених
ОВС СВ ПМ ДПС в Луганській області
документів у ПП «Інвест Пром»
неможливо перевірити (підтвердити)
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.12.10 по 30.09.11 в
зв'язку з відсутністю документів, які
підтверджують: ведення
бухгалтерського обліку
(журнали-ордери, оборотні відомості по
бухгалтерським рахункам та ін..);
транспортування товару; розрахунки за
надані/придбані товари (послуги,
виконані роботи); реальність надання
послуг та/або виконаних робіт. В
подальшому встановлено, що у ПП «Інвест
Пром» відсутні об'єкти нерухомості,
матеріальні, трудові ресурси,
необхідні для здійснення
господарської діяльності,
передбаченої статутними документами
та формування податкового
зобов'язання. Господарські операції
між ПП «Інвест Пром» та контрагентами
не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності необхідних трудових
ресурсів, транспортних засобів та
іншого майна, які економічно необхідні
для здійснення такої діяльності, що
свідчить про відсутність необхідних
умов для результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів
і транспортних засобів. У акті
перевірки від 25.04.2013 року №609/22-12/34407294
зазначено, що згідно документів,
наданих до перевірки, товар придбаний у
ПП «Інвест Пром» було реалізовано
наступним підприємствам, зокрема ТОВ
«Луганське енергетичне об'єднання». У
зв'язку з наведеним відповідач дійшов
висновку про укладення угод без мети
настання реальних наслідків.

Також згідно акту перевірки від
20.09.2013 №68/23-0/31443937 встановлено, що СДПІ з
ОВП у м. Луганську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
отримано податкову інформацію від ДПІ
у Ленінському районі м. Запоріжжя. А
саме акт від 25.05.2012 №1259/22-15/35842232 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Запорізька механізована колона №1» з
питання дотримання вимог діючого
податкового, валютного та іншого
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ «Екоінбуд Сервіс», ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж», з ПП
«Інвест Пром», з ПП «Фріланс», з ПП
«Арикон», ПП «Ардея Тех», з ТОВ
«Компанія Квік Дан», ТОВ «Латифа»,
згідно якого не встановлено факту
передачі товарів від продавця до
покупця, в зв'язку з відсутністю (не
наданням до перевірки) актів
приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів (т.1 а.с. 120).
Враховуючи викладене, перевіркою
зроблено висновок про неправомірне
віднесення платником до складу витрат
амортизації основних засобів у
загальній сумі 156494грн.

Однак, в судовому засіданні, доводи
відповідача не знайшли свого
підтвердження. Була досліджена вся
первина документація (договори,
податкові та видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні, проектна
документація тощо), зауважень до якої
не встановлено. Крім того, була
досліджена внутрішня документація
підприємства по руху придбаного товару
(прибуткові ордера, накладні вимоги
тощо). Були досліджені пояснення осіб
(робітників підприємства) які згідно
своїх обов'язків, приймали товар
придбаний ТОВ «ТД «Техенергоснаб». А
також були досліджені пояснення осіб,
які контролювали виконання підрядних
робіт виконаних ТОВ «Запорізька
механізована колона №1» (т.4 а.с.166-206).

Відповідно до приписів статті 8 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, який застосовує права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини. Суд
враховує практику Європейського суду з
прав людини, а саме у справі «Булвес» АД
проти Болгарії (заява № 3991/03)
Європейській Суд з прав людини в своєму
рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що у
разі якщо національні органи за
відсутність будь-яких вказівок на
безпосередню участь фізичної або
юридичної особи зловживанні пов'язанні
зі сплатою ПДВ, який нараховується у
ланцюгу поставок, або будь-яких
вказівок на обізнаність про таке
порушення, все ж таки застосовують
негативні наслідки для утримувача
оподатковуваної ПДВ поставки, який
повністю виконав свої зобов'язання, за
дії або бездіяльність постачальника,
який перебував поза межами контролю
отримувача і відношенні якого у нього
не було засобів перевірки та
забезпечення його виконання, то такі
владні органи порушують справедливий
баланс, який має підтримуватися між
вимогами суспільних інтересів та
вимогами захисту права власності. У
справі «Інтерсплав» проти України
(заява №803/02) Європейський Суд з прав
людини однозначно визначив, що платник
податків може бути притягнуто до
відповідальності за зловживання у
сфері оподаткування тільки в тому
випадку, якщо доведена його
безпосередня замученість у ці
зловживання.

Оскільки будь-які відомості про
обізнаність позивача з можливим
порушенням закону як зі сторони
безпосереднього контрагента, так і
постачальників по ланцюгу, - відсутні,
суд вважає, що такі висновки
відповідача є безпідставними.

Щодо податкового повідомлення рішення
№ від 23.09.2013 по податку на
прибуток приватних,суд зазначає
наступне. Згідно висновків Актів
перевірки позивач неправомірно,
внаслідок порушення ст. ст. 138, 144 і п. 3
підрозділу 4 розділу 20 Перехідних
положень ПКУ, занижено податок на
прибуток на загальну суму 33 205грн. При
цьому, як вбачається з відповіді СДПІ
від 20.09.13 №3448/10/23-010 на Заперечення №1,
СДПІ дійшла висновку про заниження
Товариством податку на прибуток на
меншу суму -30 109,00грн., ніж зазначено в
податковім повідомлені рішенні та Акті
перевірки від 20.09.2013.

Згідно з пп. 138.1.1. п. 138.1. ПКУ до витрат
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати.

Відповідно до п. 138.2. ПКУ витрати, які
враховуються для визначення об`єкта
оподаткування, визначаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов`язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом ІІ ПКУ.

Пункт 138.4. ПКУ зазначає - витрати, що
формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім не розподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п. 138.8. ст. 138 ПКУ собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов`язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, в
тому числі амортизації виробничих
основних засобів та нематеріальних
активів, безпосередньо пов`язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг.

Відповідно до п. 144.1. ст. 144 ПКУ
амортизації підлягають витрати на
проведення ремонту, реконструкції,
модернізації та інших видів поліпшення
основних засобів, що перевищують 10%
сукупної балансової вартості всіх груп
основних засобів, що підлягають
амортизації, на початок звітного року.

Відповідно до вимог зазначених норм
податкового кодексу України,
амортизація основних засобів
включається платником податків до
складу витрат, що враховуються при
обчисленні об`єкта оподаткування за
умови наявності первинних документів,
що підтверджують здійснення витрат на
проведення ремонту, реконструкції та
модернізації основних засобів.

Таким чином, лише відсутність
первинних документів або неналежне їх
оформлення може бути підставою для
висновку про безпідставне заниження
об`єкта оподаткування податком на
прибуток. Однак як було встановлено в
судовому засіданні, позивач надав
відповідачу усі необхідні первинні
документи.

Будь-яких зауважень щодо недоліків і
неналежного оформлення наданих
документів та вказівки про ненадання
витребуваних документів або
відсутність документів, складання яких
є необхідним, в Актах перевірки не
містяться.

Таким чином, висновок відповідача в
Актах перевірки про завищення витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, є безпідставним.

Судом також встановлено, що витрати
позивача на реконструкцію і
модернізацію об`єктів основних
засобів, що мали місце у ІІ-ІІІ
кварталах 2011року у складі витрат не
враховувались, а були віднесені до
сукупної балансової вартості груп
основних засобів, що підлягають
амортизації. Податкова амортизація
об`єктів основних засобів почала
нараховуватись з жовтня-грудня 2011року,
а по деяких об`єктах з квітня 2012 року,
тобто за межами періоду з 01.01.11 по 30.09.11,
який Відповідач перевіряв.

У зв'язку з наведеним, згадані витрати
не могли вплинути на заниження податку
на прибуток у період з 01.01.11 по 30.09.11, а
відтак висновок СДПІ про віднесення до
складу витрат амортизації основних
засобів і заниження позивачем податку
на прибуток в сумі 33 205,00грн. є
безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що донарахування позивачу
суми грошового зобов`язання з податку
на прибуток за відсутності з його боку
порушень норм ПКУ, зазначених у
податковому повідомленні рішенні №
від 23.09.2013, порушує ст.69
Конституції України.

Зокрема, стаття 10 КАС України визначає
рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, а відповідно до ч.1 ст. 11
КАС України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із ст.86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Частина 1 статті 71 КАС України
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
ч.2 ст. 71 КАС України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛЄО" до
Спеціалізованої податкової інспекції
з обслуговування великих платників у м.
Луганську міжрегіонального головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № , №000022230 від
23.09.2013 слід задовольнити в повному
обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 94 КАС України суд
вважає за необхідне стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати у розмірі 4872, 00
грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 17, 18, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства обмеженною
відповідальністю "Луганське
енергетичне обєднання" до
Спеціалізованої податкової інспекції
з обслуговування великих платників у м.
Луганську межрегіонального головного
управління Міндоходів у Луганській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень № , №000022230 від
23.09.2013 - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Спеціалізованої податкової інспекції
з обслуговування великих платників у м.
Луганську межрегіонального головного
управління Міндоходів у Луганській
області № від 23.09.2013.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Спеціалізованої податкової інспекції
з обслуговування великих платників у м.
Луганську межрегіонального головного
управління Міндоходів у Луганській
області №000022230 від 23.09.2013.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства обмеженною
відповідальністю "Луганське
енергетичне обєднання" судові витрати
у вигляді судового збору в розмірі 4872,
00 грн.(чотири тис.вісімсот сімдесят дві
грн.00 коп.)

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено та
підписано 16.06.2014.

Суддя
К.Ю. Широка