Справа № 818/672/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 р.
Справа № 818/672/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - Васильцова В.М.,

представника відповідача - Федорченка
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/672/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технопринт"

до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технопринт»,
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (далі по тексту - відповідач,
ДПІ у м. Сумах) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 26.12.2013 року.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки
ДПІ у. м. Сумах, викладені в акті
перевірки №1935/2205/33078634/200 від 03.12.2013 року
"Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Технопринт» () з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства по податку на додану
вартість при формуванні показників у
декларації за вересень 2013 року»,
стосовно відсутності факту реального
здійснення господарських операцій з
ТОВ «Авесбуд» зроблені без врахування
всіх обставин, які мають значення при
прийнятті рішення щодо реальності
господарських операцій. Посилаючись на
положення законодавства, позивач
вважає, що відповідачем було прийнято
незаконне податкове
повідомлення-рішення, що є підставою
для його скасування.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив позовні вимоги
задовольнити на підставі викладених у
позові фактів.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував (т.1, а.с.202),
посилаючись на те, що фахівцями ДПІ у м.
Сумах на підставі наказу №815 від 20.11.2013
року згідно з положеннями п.п.20.1.4 п.20.1
ст.20, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового
кодексу України була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ТОВ «Технопринт» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства по податку на додану
вартість при формуванні показників у
декларації за вересень 2013 року, про що
складено акт №1935/2205/33078634/200 від 03.12.2013
року. За результатами перевірки,
враховуючи висновок, що укладений
договір підряду №210 від 15.05.2013 року
позивача з ТОВ «Авесбуд» не спричиняє
реального настання правових наслідків,
встановлено порушення вимог п.44.1 ст.44,
п.198.1, п.198.2, п.198.3., п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в зв'язку з чим
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду за вересень 2013 року у сумі 1 841
225грн. При цьому, представник
відповідача зазначив, що під час
проведення перевірки не було надано
плану фінансування та узгодженого
календарного графіку виконання
будівельно-монтажних робіт, що
передбачено п.4.2 договору підряду, а
також копій платіжних доручень, що
засвідчують факт сплати замовником за
отримані послуги на користь
підрядника. Крім того, не надано
будь-якої проектної документації, а в
копії додатку №1 «Договірна ціна» до
договору №210 від 15.05.2014 року
неправильно зазначено дату договору
(як 15.04.2013 року) та відсутні підписи
посадових осіб замовника та
підрядника, в акті приймання виконаних
будівельних робіт містяться посилання
на договір, номер та дата якого не
відповідають номеру та даті укладеного
між сторонами договору. З огляду на
вищезазначене, представник
відповідача вважає, що позивачу було
правомірно зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за вересень 2013 року.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та свідоцтва про
державну реєстрацію ТОВ «Технопринт»
зареєстровано в якості юридичної особи
рішенням виконкому Сумської ради
народних депутатів від 19.10.2004 року №1 000435 (т.1, а.с.32,35), перебуває на
обліку в ДПІ у м. Сумах та зареєстровано
платником податку на додану вартість з
25.10.2004 року (т.1, а.с.67-68).

На підставі наказу №815 від 20.11.2013 року
згідно з положеннями п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20,
п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового
кодексу України Податкового кодексу
України фахівцем ДПІ у м. Сумах була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ «Технопринт» з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства по податку на
додану вартість при формуванні
показників у декларації за вересень 2013
року.

За результатами перевірки складено акт
№1935/2205/33078634/200 від 03.12.2013 року, згідно з
яким встановлено наступні порушення:
п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, а саме
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду за вересень 2013 року у сумі 1 841
225грн. (т.1, а.с.8-16).

З акту перевірки вбачається, що
висновки стосовно порушення ТОВ
«Технопринт» податкового
законодавства, зроблені
ревізором-інспектором відповідача на
підставі не визнання реальності
вчинення господарської операції між
позивачем та ТОВ «Авесбуд», як наслідок
юридичної дефектності та відсутності
відповідних первинних документів. За
змістом пункту 44.1 Податкового кодексу
України не дозволяється формувати дані
податкового обліку без їх
підтвердження первинними документами,
регістрами бухгалтерського обліку,
фінансовою звітністю, іншими
документами, пов'язаними з обчисленням
і сплатою податків і зборів, ведення
яких передбачено законодавством,
незалежно від спрямованості умислу
платників податку - учасників
відповідної операції.

За наслідками акту перевірки від 03.12.2013
року ДПІ у м. Сумах було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
№ від 26.12.2013 року, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість за вересень
2013 року на суму 1 841 225грн. (т.1, а.с.21).

Суд погоджується з такими висновками
відповідача.

Зокрема, між ТОВ «Технопринт» та ТОВ
«Авесбуд» укладено договір підряду №210
від 15.05.2013 року на добудову 72-х квартир
144кв.житлового будинку по вул.
Дзержинського,8-В, в м. Шостка Сумської
області (т.1, а.с.63-65).

Згідно з предметом договору Замовник
(ТОВ «Технопринт») доручає, а Підрядник
(ТОВ «Авесбуд») на власний ризик бере на
себе зобов'язання по виконанню робіт на
добудову 72-х квартир 144кв.житлового
будинку по вул. Дзержинського,8-В, в м.
Шостка Сумської області у
відповідності до умов цього Договору
власними і залученими силами та
засобами, відповідно до
проектно-кошторисної документації,
вимог державних будівельних норм
України, технічних умов та державних
стандартів України, зобов'язується
ввести в дію об'єкт і виконувати
гарантійні зобов'язання згідно діючому
законодавству та здати Замовнику в
обумовлені договором терміни. Замовник
зобов'язується передати Підряднику
проектно-кошторисну, дозвільну
документацію, надати йому будівельний
майданчик, прийняти закінчений
будівництвом об'єкт і оплатити
виконані роботи.

На виконання умов договору ТОВ
«Авесбуд» виписано акт прийомки
виконаних будівельних робіт №1193 від
27.06.2013 року за червень 2013 року (т.1,
а.с.88-190) та податкову накладну №1193 від
27.06.2013 року на загальну суму 11 047
352грн.40коп., з яких 1 841 225грн.40коп. -
податок на додану вартість (т.1, а.с.87).

Суд відмічає, що за договором
будівельного підряду, зміст якого
визначено ст.875 Цивільного кодексу
України, підрядник зобов'язується
збудувати і здати у встановлений строк
об'єкт або виконати інші будівельні
роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта.

В силу приписів ч.ч.1,2 ст.877 ЦК України
підрядник зобов'язаний здійснювати
будівництво та пов'язані з ним
будівельні роботи відповідно до
проектної документації та кошторису,
що визначає обсяг і зміст робіт та інші
вимоги, які ставляться до робіт та до
кошторису, що визначає ціну робіт.
Підрядник зобов'язаний виконати усі
роботи, визначені у проектній
документації та в кошторисі
(проектно-кошторисній документації),
якщо інше не встановлено договором
будівельного підряду.

Договором будівельного підряду мають
бути визначені склад і зміст
проектно-кошторисної документації, а
також має бути визначено, яка із сторін
і в який строк зобов'язана надати
відповідну документацію.

Таким чином, з огляду на положення
наведених норм матеріального права,
погодження сторонами проектної
документації та кошторису
(проектно-кошторисної документації),
надання підрядникові будівельного
майданчику (фронту робіт) є істотною
умовою договору будівельного підряду.
Здійснення будівництво та пов'язаних з
ним будівельних робіт підрядник
проводить відповідно до проектної
документації та проектно-кошторисної
документації, що визначає обсяг і
зміст робіт та інші вимоги, які
ставляться до робіт та до кошторису, що
визначає ціну робіт. Зазначені
документи є обов'язковими та
невід'ємною частиною цього договору.

Однак, під час проведення перевірки
позивачем не надано проектної та
дозвільної документації, доказів
передачі її від замовника до
підрядника, плану фінансування
будівництва та узгодженого
календарного графіку виконання
будівельно-монтажних робіт, що
передбачено п.4.2 договору підряду, а
також копій платіжних доручень, що
засвідчують факт сплати замовником за
отримані послуги на користь
підрядника.

Так, порядок проведення розрахунків
між сторонами врегульований п.4.4., п.4.8
договору, відповідно до яких замовник
перераховує аванс в розмірі 30% вартості
річного обсягу робіт за даним
договором протягом 10 календарних днів
з моменту укладення даного договору;
кінцеві розрахунки за виконані роботи
з підрядником здійснюються в
двотижневий термін після закінчення
підрядником всіх передбачених
договором робіт та здачі об'єкту
державній приймальній комісії (т.1,
а.с.63, зворотній бік).

Проте, станом на день розгляду справи
судом жодних розрахунків між ТОВ
«Технопринт» та ТОВ «Авесбуд» на
виконання вказаних умов договору не
проводилося, а подані до суду
представником позивача копії листів
від 22.04.2013 року вих№22/04 та від 22.04.2014
року (т.1, а.с.217-218) лише додатково
вказують на те, що оплата за підрядні
роботи здійснена не була, оскільки
введення об'єкта в експлуатацію не
здійснено у встановленому
законодавством порядку.

Отже, суд вбачає, що ніяких дій, які
викликають зміни в структурі активів
та зобов'язань, власного капіталу
підприємства, не здійснено позивачем,
тому відсутні і реальні зміни
майнового стану контрагента, і ,як
наслідок, відсутні факти реальності
господарських операцій.

Крім того, слід зазначити, що типові
форми первинних облікових документів у
будівництві №КБ-2в «Акт приймання
виконаних будівельних робіт» та №КБ-3
«Довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати» були
затверджені наказом Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України №554 від 04.12.2009 року (який діяв на
час виникнення спірних правовідносин).

Як зазначено в листах Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 16.03.2010 р. №12/19-3-9-14-295 "Щодо
застосування типових форм первинних
облікових документів у будівництві" та
від 09.03.2010 р. №12/19-2-9-21-2368 "Про
застосування типових форм первинних
облікових документів у будівництві"
типові форми первинних облікових
документів у будівництві "Акт
приймання виконаних будівельних робіт"
(типова форма N КБ-2в) та "Довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати" (типова форма N КБ-3),
затверджені наказом Мінрегіонбуду від
4 грудня 2009 року N 554, підлягають
обов'язковому застосуванню при
проведенні взаєморозрахунків за
виконані роботи між замовниками та
виконавцями робіт з будівництва, що
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів та коштів підприємств, установ і
організацій державної власності. По
об'єктах, будівництво яких
здійснюється за рахунок інших джерел
фінансування, типові форми
застосовуються відповідно до умов
договору підряду.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що у товариства відсутні
«Довідки про вартість виконаних
підрядних робіт» (типової форми № КБ-3),
а також акти на монтаж обладнання,
підписані уповноваженими
представниками сторін, акти прийняття
об'єкту (черги) в експлуатацію,
необхідність наявності яких
передбачена п.4.6, 4.7, 4.8 та 6.2 договору
підряду, що спростовує реальний
характер виконання робіт ТОВ
«Авесбуд» на користь позивача.

З приводу надання представником ТОВ
«Технопринт» в судовому засіданні
копії плану фінансування будівництва
на 2013 рік, узгоджених календарних
графіків виконання
будівельно-монтажних робіт (т.1, а.с.220-236)
та копії робочого проекту на об'єкт
«Добудова 72-х квартир 144кв.житлового
будинку по вул. Дзержинського,8-В, в м.
Шостка Сумської області» (т.1, а.с.37-39),
суд зазначає, що згідно з п.44.6. ст.44
Податкового кодексу України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності. Якщо платник податків
після закінчення перевірки та до
прийняття рішення контролюючим
органом за результатами такої
перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

За приписами п.85.2 ст.85 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам контролюючих
органів у повному обсязі всі документи,
що належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

Тому документи, які не надавалися
позивачем під час перевірки та до
прийняття податкового
повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах,
вважаються такими, що були відсутні у
позивача на час складення звітності.

Варто відмітити, що під час проведення
позапланової перевірки позивачем
надавалася копія додатку №1 «Договірна
ціна» до договору №210 від 15.05.2014 року із
неправильно зазначеною датою договору
(як 15.04.2013 року) та без підписів
посадових осіб замовника та
підрядника, про що безпосередньо
зазначено в акті перевірки
№1935/2205/33078634/200 від 03.12.2013 року (т.1, а.с.13).

З пунктів 2.1 та 18.1 договору підряду
вбачається (т.1, а.с.63-65), що договірна
ціна робіт всього складає 11 047
352грн.00коп., в тому числі податок на
додану вартість у сумі 1 841 225грн.40коп.,
нарахований за ставкою згідно з діючим
законодавства на дату виникнення
податкових зобов'язань, та
визначається в додатку №1 до даного
договору, який є його невід'ємною
частиною.

Натомість представником позивача в
судовому засіданні подано копію
додаткової угоди №1 до договору
підряду №210 від 15.05.2013 року, яка
стосується зміни сторонами дати
укладення договору з 15.05.2013 року на
15.04.2013 року (т.1, а.с.66), а не узгодження
ціни та виконання робіт з розрахунками,
як це встановлено вищевказаними
положеннями договору.

Копія додаткової угоди №1 до договору
будівельного підряду (т.1, а.с.219), на яку
представник ТОВ «Технопринт» послався
в обґрунтування своєї позиції даній у
справі, також не може бути прийнята
судом до уваги, оскільки з огляду на
приписи п.44.6, п.44.7 Податкового кодексу
України вона не надавалася позивачем
під час проведення позапланової
перевірки та до прийняття податкового
повідомлення-рішення відповідачем, що
підтверджується копією заперечень на
акт перевірки від 13.12.2013 року (т.1, а.с.17),
в яких не висловлено жодних зауважень
щодо неврахування цього документу
інспектором-ревізором, ані бажання
представника позивача особисто
прийняти участь в їх розгляді з метою
спростування висновків ДПІ у м. Сумах.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Якщо сторони домовились укласти у
письмовій формі договір, щодо якого
законом не встановлена письмова форма,
такий договір є укладеним з моменту
його підписання сторонами (ч.3 ст. 639 ЦК
України).

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1,
ч.2 ст. 638 ЦК України).

Оскільки договірна ціна є невід'ємною
частиною договору будівельного
підряду від 15.05.2013 року, то підписи
сторін або уповноважених на те
представників сторін на ньому фактично
є доказами погодження кожною стороною
договору його істотних умов. За
відсутності таких підписів додатки до
цього договору, яким є і договірна ціна
в даному випадку, не має юридичної сили
та не підтверджує факт його укладання.

Щодо наданих позивачем до суду копії
декларації про початок виконання
будівельних робіт (т.1, а.с.44-48),
кваліфікаційного сертифікату інженера
технічного нагляду (т.1, а.с.49),
експертного звіту №19-35-12 та додатку до
нього (т.1, а.с.50-54), суд вказує, що
перевірка дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил на
об'єктах будівництва не належить до
компетенції відповідача, а копії
договору купівлі-продажу
(незавершеного будівництва) від 04.09.2008
року (т.1, а.с.71), витягу з реєстру прав на
нерухоме майно (т.1, а.с.72), договору
оренди землі від 30.10.2009 року (т.1, а.с.74-79)
з додатками до нього (т.1, а.с.80-86), лише
засвідчують, що нерухоме майно -
незавершений будівництвом житловий
будинок (1,2,3,4 блоксекції), що
знаходиться в м. Шостка, Сумської
області, вул. Дзержинського, буд.8-В, на
земельній ділянці Шосткинської
міської ради, належить ТОВ
«Технопринт» на праві приватної
власності. Проте, вказані документи не
підтверджують факту виконання
будівельних робіт на даному об'єкті
саме ТОВ «Авесбуд».

Суд відхиляє посилання представника
позивача на фотоматеріали (т.1, а.с.31,
237-246), надані ним під час розгляду даної
справи, оскільки вони не є документами
первинного бухгалтерського обліку у
розумінні норм Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу, а відповідно до п.п.14.1.179 п.14.1
ст.14 ПК України податкове зобов'язання
для цілей розділу V цього Кодексу -
загальна сума податку на додану
вартість, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді.

Відповідно до п.201.10 ст.210 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). У разі якщо
частка товарів/послуг, послуг не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом державної
податкової служби, та враховується при
визначенні загальних податкових
зобов'язань (п.201.7 ст.201 ПК України).

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. Відповідно до п.
200.3 при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п.198.4 ст.198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Таким чином, наявність у покупця
(замовника) належно оформлених
документів, які відповідно до ПК
України необхідні для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих продавцями
(підрядниками) податкових накладних, не
є безумовною підставою для формування
податкового кредиту по ПДВ, якщо
податковий орган доведе, що відомості,
які містяться в таких документах, не
відповідають дійсності, як у випадку
нездійснення самих операцій (постанова
Верховного Суду України від 04.09.07р.).

Згідно з ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

З огляду на вищенаведене, ДПІ у м. Сумах
було доведено правомірність зменшення
ТОВ «Технопринт» розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за вересень 2013 року.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За викладених обставин, суд прийшов до
висновку, що оскаржуване позивачем
податкове повідомлення-рішення №
від 26.12.2013 року складено без порушення
вимог чинного законодавства, у межах
повноважень та у спосіб, що встановлені
ПК України, з використанням
повноважень, з метою, якою це
повноваження надано та обґрунтовано,
тобто із врахуванням всіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технопринт" до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
26.12.2013 року № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 1
841 225 грн.00коп. -відмовити у повному
обсязі.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний текст постанови складено та
підписано 11.06.2014 року.