Справа № 301/1516/14-а
Суддя: Сойма М. М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/1516/14-а
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у
справі

12.06.2014
м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду
Закарпатської області Сойма М.М.,
розглянувши адміністративний позов
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Іршавського районного
управління юстиції у Закарпатській
області в особі старшого державного
виконавця Бобіти Тетяни Василівни, де
треті особи: ПАТ «Державний ощадний
банк України», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання дій державного виконавця
неправомірними,

В С Т А Н О В
И ЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Іршавського районного управління
юстиції у Закарпатській області в
особі старшого державного виконавця
Бобіти Тетяни Василівни, де треті
особи: ПАТ «Державний ощадний банк
України», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання дій державного виконавця
неправомірними.

У відповідності до ч. 2 ст. 107
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя відкриває провадження в
адміністративній справі, якщо відсутні
підстави для відмови у відкритті
провадження в справі.

Вивчивши позов та дослідивши
додані до нього матеріали, приходжу до
висновку, що даний спір не є публічним і
такий підлягає розгляду судом в
порядку цивільного судочинства,
виходячи з наступного.

Як вбачається із позовної заяви та
доданих до неї матеріалів, позивач
звернувся до суду з позовом про
визнання дій старшого державного
виконавця Бобіти Т.В. неправомірними,
що мали місце у виконавчому
провадженні, відкритому на підставі
виконавчого листа № 301/2987/13-ц, виданого
24 лютого 2014 року Іршавським районним
судом Закарпатської області на
виконання рішення суду в цивільній
справі за позовом ПАТ «Державний
ощадний банку України» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки - житловий
будинок та виселення з житлового
будинку.

Відповідно до пунктів 4-6 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби» під час виконання судових
рішень у цивільних справах, відповідно
до статті 383 ЦПК, частини першої статті
12, частини четвертої статті 82 Закону
про виконавче провадження право на
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК, мають лише сторони
виконавчого провадження, якщо
вважають, що порушено їх права чи
свободи. При цьому вони набувають
процесуального статусу заявника.

На підставі статті 8 Закону про
виконавче провадження сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. Суди мають ураховувати, що до
учасників виконавчого провадження, які
мають право оскаржити рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, належать також
представники сторін за законом чи
договором, які діють від їх імені.
Враховуючи положення статті 383 ЦПК,
суб'єктом оскарження може бути
державний виконавець чи інша посадова
особа державної виконавчої служби, які
представляють орган державної
виконавчої служби, зазначений у статті
3 Закону України «Про державну
виконавчу службу», оскільки відповідно
до частини другої статті 4 цього Закону
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом. Інші учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій,
визначених у статті 7 Закону про
виконавче провадження, мають право на
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого згідно із
вимогами ЦПК, до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом .

Частиною четвертою статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення
юрисдикції судів щодо вирішення справ
з приводу оскарження рішень дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення є юрисдикційна
належність суду, який видав виконавчий
документ, та статус позивача як сторони
у виконавчому провадженні.

Таким чином, до юрисдикції
адміністративних судів належать усі
справи з приводу оскарження рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Аналогічна правова позиція щодо
розгляду даної категорії справ в
порядку цивільного судочинства
викладена також в п. 19 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ "Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" від 01 березня 2013 року за № 3,
згідно якого розгляд судами скарг у
порядку, передбаченому розділом VII ЦПК,
є однією з форм судового контролю за
виконанням судових рішень, виконання
яких є складовою частиною цивільного
процесу, оскільки провадження у справі
завершується виконанням ухвалених у
такій справі судових рішень. У зв'язку
із цим скарги сторони виконавчого
провадження щодо виконання судових
рішень, ухвалених за правилами ЦПК,
підлягають розгляду судом, який
розглянув відповідну справу у першій
інстанції, тобто тим судом, що видав
виконавчий документ. Оскільки
прийняття органами Державної
виконавчої служби України, її
посадовими особами будь-яких рішень
(постанов тощо) в процесі здійснення
виконання судових рішень, ухвалених за
правилами цивільного судочинства, у
розумінні статті 383 ЦПК є діями цих
органів та осіб, то відповідні рішення
також підлягають оскарженню в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до ст.383 ЦПК України
право звернутися до суду із скаргою на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби мають учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу порушено
їх права чи свободи.

Позивач у розумінні статті 8
Закону України "Про виконавче
провадження" являється стороною
виконавчого провадження, а саме:
боржником, виконавче провадження
відкрито на виконання рішення
Іршавського районного суду
Закарпатської області в цивільній
справі за позовом ПАТ «Державний
ощадний банку України» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки - житловий
будинок та виселення з житлового
будинку, а оскільки законодавством
встановлено інший порядок оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця сторонами
виконавчого провадження, то у відкриті
провадження в даній адміністративній
справі слід відмовити на підставі п.1 ч.1
ст.109 КАС України, яка регламентує, що
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Роз'яснити позивачу, що згідно ч.5
ст. 109 КАС України повторне звернення
тієї ж особи до адміністративного суду
з таким самим адміністративним
позовом, щодо якого постановлено
ухвалу про відмову у відкритті
провадження, не допускається.

Керуючись ст. 8, ч. 4 ст. 82 Закону
України "Про виконавче провадження", ст.
383 ЦПК України, п.1 ч.1 ст. 109, ст.ст. 165, 181
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л Ю Ю:

Відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Іршавського районного
управління юстиції у Закарпатській
області в особі старшого державного
виконавця Бобіти Тетяни Василівни, де
треті особи: ПАТ «Державний ощадний
банк України», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання дій державного виконавця
неправомірними.

Копію ухвали разом з позовною
заявою та усіма доданими до неї
матеріалами, невідкладно надіслати
особі, яка подала позовну заяву.

Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення до адміністративного суду з
таким самим позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Роз'яснити позивачу, що він має
право звернутися до Іршавського
районного суду Закарпатської області
із скаргою на дії державного виконавця
під час виконання судового рішення у
порядку визначеному розділом VІІ ЦПК
України Судовий контроль за виконанням
судових рішень (ст.ст.383-389 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Іршавський районний суд Закарпатської
області в порядку і строки, передбачені
ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України. Апеляційна скарга
на ухвалу суду першої інстанції
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали, а якщо ухвалу було
постановлено без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали (з одночасним надсиланням
її копії до суду апеляційної
інстанції).

Суддя:
Сойма М.М.