Справа № 2а-1473/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 р. Справа № 5030/10/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді
Шавеля Р.М.

Суддів

Ліщинського А.М. , Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Калуському районі
Івано-Франківської обл. на постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 30.12.2009р. у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Калуському районі
Івано-Франківської обл. про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання нарахувати і виплатити
підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

18.11.2009р. позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати відмову
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Калуському районі
Івано-Франківської обл. щодо виплати їй
щомісячної соціальної допомоги у
розмірі 30 відсотків пенсії за віком
протиправною; зобов'язати пенсійний
орган здійснити нарахування
щомісячної соціальної допомоги у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком та забезпечити її виплату за
періоди 2006-2008 років в сумі 4471 грн. 20 коп.
(а.с.2-4).

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської обл. від
30.12.2009р. заявлений позов задоволено
частково, визнано незаконними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Калуському районі Івано-Франківської
обл. щодо відмови ОСОБА_2 у нарахуванні
і виплаті недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги дітям
війни; зобов'язано пенсійний орган
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги дітям
війни у розмірі 30 відсотків
мінімального розміру пенсії за віком,
згідно ст.28 Закону України «про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та у відповідності до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»за період з 09.07.2007р. по
31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (а.с.23-24).

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач Управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської обл., який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду першої
інстанції скасувати в частині
задоволених позовних вимог та прийняти
нове рішення по справі (а.с.27-28).

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що після винесення
рішення Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09.07.2007р. зміни до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік»у видаткову частину не були
внесені, тому кошти на виплату спірних
підвищень до пенсії в 2007 році були
відсутніми. Також законодавцем не було
прийнято жодного нормативного акту на
виконання вимог Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», не
визначено на законодавчому рівні за
рахунок яких коштів і джерел, в якому
порядку і яким чином обчислювати
вказаний розмір.

Встановлений ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»передбачено проведення
фінансування з Державного бюджету
України, а не з коштів Пенсійного фонду
України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд виходив з того, що позивач належить
до категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітей війни, а тому вона має
право на встановлене ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»підвищення до пенсії.

Оскільки Конституційний Суд України
своїми рішеннями № 6-рп/2007 від 09.07.2007р.
та № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. визнав
неконституційними відповідно
положення п.12 ст.71 та ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік»та п.41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було зупинено і обмежено право на
отримання спірних виплат, відмова
пенсійного органу у проведенні
перерахунку пенсії позивачу із
врахуванням вимог ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»за
період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р.
по 31.12.2008р. є незаконною.

В частині вимог стосовно виплати
щомісячної надбавки за 2006 рік суд
керувався тим, що положеннями Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік»обмежувалася дія ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», через що право на отримання
підвищення до пенсії у цей період не
було визначено чинним законодавством,
а тому в цій частині позов задоволенню
не підлягає.

Між тим, на думку колегії суддів, вірно
вирішивши справу по суті, суд першої
інстанції допустив помилкове
застосування вимог матеріального
закону, що стверджується наступним.

Безспірно встановлено, що позивач
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни
(а.с.7-12) та відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»(у редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин) має
право на отримання підвищення
виплачуваної їй пенсії за віком.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Калуському районі Івано-Франківської
обл., який протягом 2006-2007 років
виплачував їй пенсію за віком без
доплати як дитині війни; відповідно до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»позивач отримувала протягом
2008 року підвищення до пенсії в розмірі,
визначеному п.41 розділу ІІ
вищевказаного Закону (а.с.10-12).

Положеннями п.17 ст.77 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік»було зупинено на 2006 рік дію ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни». Відповідно до Закону
України від 19.01.2006р. «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік»п.17 ст.77 цього
Закону був виключений, з одночасним
викладенням ст.110 цього Закону в новій
редакції, відповідно до якої пільги
дітям війни, передбачені ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджуються у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету.

Положення ст.110 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»,
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік»на предмет
конституційності не розглядалися, у
встановленому порядку
неконституційними визнані не були та
своєї чинності не втратили; також
наведені в них умови для виплати пільг
дітям війни не настали.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції
України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків.

Оскільки чинним законодавством не було
визначено порядку нарахування і
виплати у 2006 році щомісячної державної
соціальної допомоги відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а Конституційний Суд
України не приймав рішень щодо
неконституційності Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік»(з наступними змінами і
доповненнями) повністю чи в окремих
його частинах, тому колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог щодо розглядуваного
підвищення до пенсії за 2006 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09.07.2007р. у справі № 1-29/2007
визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення п.12 ст.71,
ст.111 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими було
зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», із вказівкою на те, що дане
рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Оскільки дія ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»була
відновлена з 09.07.2007р., позивачу протягом
2007 року не виплачувалося підвищення до
пенсії згідно вказаної норми Закону,
тому колегія суддів приходить до
висновку про підставність позовних
вимог щодо зобов'язання провести
нарахування і виплату щомісячного
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно, з
урахуванням проведених виплат за
вказаний період.

Відповідно до п.41 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»,
який набрав чинності з 01.01.2008р., ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»була викладена у новій
редакції, відповідно до якої дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Згідно рішення Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі
1-28/2008 були визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення п.41
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України»; останні втратили свою
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України
вказаного рішення, яке також містить
вказівку про преюдиціальне значення
цього рішення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Оскільки дія ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»в
редакції, яка передбачає виплату дітям
війни підвищення у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, була
відновлена з 22.05.2008р., з 01.01.2008р. позивачу
виплачувалося підвищення до пенсії у
розмірі 10 відсотків прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, згідно діючого на той
час законодавства, тому колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог про зобов'язання
відповідача провести нарахування
підвищення до пенсії за віком як дитині
війни у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008р.
до 31.12.2008р. включно, з урахуванням
проведених виплат за вказаний період.

Також колегія суддів зазначає про
відсутність підстав для застосування
наслідків, передбачених ч.2 ст.100 КАС
України (в редакції, яка діяла на час
вирішення спору судом першої
інстанції), оскільки згідно матеріалів
справи представники відповідача
відповідні клопотання не заявляли і до
суду такі не скеровували.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі Управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської обл., а також
виходячи з вимог п.15 Положення про
Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»розмірі
за спірний період колегія суддів не
вбачає.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни»доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Щодо покликань апелянта на
фінансування підвищення до пенсії за
рахунок коштів Державного бюджету
України, то колегія суддів враховує
вимоги ст.88 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
згідно якої установлено, що у разі
недостатності виділених з Державного
бюджету України коштів по бюджетних
програмах, пов'язаних з розмежуванням
джерел виплати пенсій між Державним
бюджетом України та Пенсійним фондом
України, пенсії, визначені
законодавством для відповідних
категорій громадян, виплачуються у
повному обсязі за рахунок власних
надходжень Пенсійного фонду України.

Звідси, у разі недостатності
бюджетних коштів для покриття спірного
підвищення до пенсії, витрати на ці
виплати покриваються за рахунок
Пенсійного фонду України, який несе
обов'язок по їх виплаті.

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами лише цього
Закону, чинним законодавством інший
мінімальний розмір пенсії за віком не
визначений, тому слід застосовувати
цей розмір.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Не можуть бути задоволені позовні
вимоги про стягнення спірних сум з
відповідача, оскільки саме пенсійний
орган зобов'язаний здійснювати
обрахування та виплату спірних сум
підвищення до пенсії за віком, вказані
дії до компетенції адміністративного
суду не належать, через що необхідно
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату спірного
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
спірні періоди, із урахуванням вимог
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»та проведених виплат за
вказані періоди.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, при цьому належить
визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської обл. щодо
нездійснення нарахування та виплати
ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
періоди з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно, з
22.05.2008р. до 31.12.2008р. включно, із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», протиправною;
зобов'язати відповідача провести
нарахування і виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
періоди з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно, з
22.05.2008р. до 31.12.2008р. включно, із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»та проведених
виплат за вказані періоди; решта
позовних вимог задоволенню не
підлягає.

При цьому у порядку ст.94 КАС
України також підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
позивача понесені судові витрати у
розмірі 01 грн. 70 коп. сплаченого
судового збору.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
матеріального права, через що
оскаржувану постанову слід змінити.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.2 ч.1 ст.198, п.1
ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської обл.
задоволити частково.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської обл. від
30.12.2009р. змінити.

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської обл. щодо
нездійснення нарахування та виплати
ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
періоди з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно, з
22.05.2008р. до 31.12.2008р. включно, із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Калуському районі
Івано-Франківської обл. провести
нарахування і виплату ОСОБА_2
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
періоди з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно, з
22.05.2008р. до 31.12.2008р. включно, із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»та проведених
виплат за вказані періоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 понесені судові
витрати у розмірі 01 (один) грн. 70 коп.
сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, та може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Шавель Р.М.

Судді
Ліщинський
А.М. , Нос С.П.