Справа № 810/3044/14
Суддя: Спиридонова В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року 810/3044/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Спиридонова В.О., розглянувши в порядку
письмового провадження в м. Києві
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Управління Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті у Київській області про
визнання протиправною та скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського
штрафу,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2014 до Київського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач,
Підприємець) до Управління Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті у Київській
області (далі - відповідач, Інспекція)
про визнання протиправною та
скасування постанови №026449 від 03.03.2014
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
в сумі 1700,00 грн. (далі - спірне рішення).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач вважає спірне рішення
Інспекції необгрунтованим, оскільки
виявлені під час перевірки порушення
не відповідають дійсності, адже у
позивача наявні всі необхідні
документи для надання послуг з
регулярних пасажирських перевезень за
маршрутом м. Переяслав-Хмельницький - м.
Київ (Дарниця): схема маршруту, розклад
руху, таблиця вартості проїзду, проте
проігноровані інспекторами, які
проводили перевірку.

Відповідач адміністративного позову
не визнав, проти його задоволення
заперечував, просив відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
надання Підприємцем послуг з
регулярних пасажирських перевезень за
маршрутом м. Переяслав-Хмельницький - м.
Київ без оформлення документів,
передбачених чинним законодавством:
схеми маршруту, розкладу руху, таблиці
вартості проїзду від м.
Переяслав-Хмельницький - до станції
метро Чернігівська в м. Києві, чим
порушено вимоги ст.39 Закону України
«Про автомобільний транспорт».

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
позивача та представника відповідача,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
посадовими особами Управління
Укртрансінспекції у місті Києві 13.01.2014
відповідно до вимог Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №
1567, проводилась рейдова перевірка
дотримання автоперевізниками вимог
законодавства про автомобільний
транспорт. За результатами вказаної
перевірки складено Акт № 003782 від 13.01.2014
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом (далі - Акт перевірки).

Згідно з Актом перевірка проводилась
за адресою: м. Київ, вул. Попудренка,
13.01.2014 о 16:00, марка транспортного засобу
- Mercedes, номерний знак НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_1. Під час перевірки
виявлено порушення - надання послуг з
регулярних пасажирських перевезень за
маршрутом Переяслав-Хмельницький -
Київ, відповідальність за які
передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», а саме: неоформлена схема
маршруту, розклад руху, таблиця
вартості проїзду від м.
Переяслав-Хмельницький до станції
метро Чернігівська в м. Києві, чим
порушено вимоги статті 39 цього ж
Закону.

У графі пояснення водія про причини
порушення ОСОБА_2 зазначив, що «З актом
не згоден, порушення не було, паспорт
маршруту дійсний».

03.03.2014 за результатами розгляду справи
про порушення законодавства про
автомобільний транспорт Управління
Укртрансінспекції у Київській області
прийняло постанову № 026449, якою
вирішено стягнути з ФОП ОСОБА_1
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700,00 грн. у зв'язку з допущеними
порушеннями законодавства про
автомобільний транспорт,
відповідальність за які передбачена
абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Підприємець подав скаргу від 18.03.2014 № 19
на вказану постанову, за результатами
розгляду якої Державна інспекція
України з безпеки на наземному
транспорті листом від 21.03.2014 № 1486/8/15-14
залишила постанову без змін, а скаргу -
без задоволення.

У судовому засіданні 04.06.2014 представник
відповідача повідомив, що порушення
вимог законодавства про автомобільний
транспорт полягало в тому, що паспорт
автобусного маршруту регулярних
перевезень затверджений щодо маршруту
Переяслав-Хмельницький - Київ АС
«Дарниця», а автобус, що належить
Підприємцю, здійснював перевезення за
маршрутом Переяслав-Хмельницький -
станція метро Чернігівська, на який
паспорт та решта документів відсутні.

Позивач пояснив, що в день рейдової
перевірки водій здійснив перевезення
за маршрутом, вказаним у паспорті, та
поїхав без пасажирів до станції метро
Чернігівська по їжу для себе.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що у Підприємця наявні всі
необхідні документи для здійснення
перевезення за маршрутом м.
Переяслав-Хмельницький - м. Київ АС
«Дарниця», які були надані під час
рейдової перевірки 13.01.2014.

Так, матеріали справи містять копії
наступних документів: паспорту
автобусного маршруту регулярних
перевезень міжміського, який працює у
звичайному режимі за маршрутом м.
Переяслав-Хмельницький - м. Київ АС
«Дарниця», затвердженого
Організатором регулярних перевезень у
2011 році; умов здійснення перевезень на
маршруті; схеми маршруту
Переяслав-Хмельницький АС - Київ АС
«Дарниця»; таблиці вартості проїзду на
міжміському автобусному маршруті
загального користування
Переяслав-Хмельницький - м. Київ АС
«Дарниця». Також до матеріалів справи
долучено копії характеристики
маршруту, розкладів руху автобусів,
графіку режиму праці та відпочинку
водіїв на маршруті
Переяслав-Хмельницький - м. Київ АС
«Дарниця», акту відповідності паспорта
автобусного маршруту
Переяслав-Хмельницький - м. Київ АС
«Дарниця», згідно з яким комісія
встановила, що матеріали та дані, які
містяться в паспорті, відповідають
фактичним параметрам маршруту, вимогам
безпеки та умовам перевезень пасажирів
та рекомендувала організатору
регулярних перевезень Київській
обласній державній адміністрації
затвердити паспорт маршруту.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що предметом дослідження у
даній справі є факт здійснення
перевезення Підприємцем пасажирів за
маршрутом Переяслав-Хмельницький -
станція метро Чернігівська, замість
маршруту Переяслав-Хмельницький - м.
Київ АС «Дарниця», як це передбачено
паспортом та схемою маршруту.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, суд виходить з
наступного.

Статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» встановлений
перелік документів для регулярних
пасажирських перевезень: для
автомобільного перевізника - ліцензія,
договір із органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
чи їх дозвіл, паспорт маршруту,
документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством
України; для водія автобуса -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
квитково-касовий лист, схема маршруту,
розклад руху, таблиця вартості проїзду
(крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством
України; для пасажира - квиток на проїзд
в автобусі та на перевезення багажу
(для пільгового проїзду - посвідчення
особи встановленого зразка).

Абзацом третім частини першої статті 60
вказаного Закону передбачено, що за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи, а
саме: за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, виконанням
умов перевезень, визначених дозволом
на перевезення на міжобласних
автобусних маршрутах, вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, дотриманням
габаритно-вагових параметрів,
наявністю дозвільних документів на
виконання перевезень та відповідністю
виду перевезень, відповідних ліцензій
і ліцензійних карток, виконанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов, внесенням
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами, а
також диспетчерського контролю за
роботою автомобільних перевізників
врегульовано Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 08
листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 2, 4 Порядку
державному контролю підлягають усі
транспортні засоби вітчизняних та
іноземних суб'єктів господарювання
(далі - транспортні засоби), що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України; державний контроль на
автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок.

Пунктом 14 Порядку встановлено, що
рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться в будь-який час на
окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах руху, автовокзалах,
автостанціях, автобусних зупинках,
місцях посадки та висадки пасажирів,
стоянках таксі і транспортних засобів,
місцях навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом. У разі
виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт за
формою згідно з додатком 3 (пункти 15 та 21
Порядку).

Як зазначалось вище, у Підприємця під
час рейдової перевірки були наявні всі
документи, передбачені ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
проте ці документи, на думку посадових
осіб, які її здійснювали, не
відповідали дійсному маршруту.

Водночас, Підприємець заперечує факт
перевезення пасажирів саме до станції
метро Чернігівська у м. Києві та
наполягає на здійсненні перевезення до
АС «Дарниця» м. Київ.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Інспекцією не доведено належними та
достатніми доказами правомірності
прийняття ним спірного рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що за наявності у Підприємця
документів, передбачених статтею 39
Закону України «Про автомобільний
транспорт», у Інспекції відсутні
правові підстави для застосування
адміністративно-господарського
штрафу, встановленого статтею 60 цього
Закону.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, беручи до уваги не доведеність
Відповідачем правомірності
оскаржуваного рішення, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70-72, 86, 122, 159-163,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті у Київській
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№026449 від 03 березня 2014 року.

Стягнути на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (код за ЄДРПОУ
НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Спиридонова В.О.