Справа № 812/4926/13-а
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/4926/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Пляшкової
К.О.,

при секретарі: Барашко
М.В.,

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: Шамкій В.М.
(довіреність № 1-3/3д-1 від 03.01.2014),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до державного підприємства
«Ровенькиантрацит» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у сумі 786 250,03 грн., -

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2013 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
державного підприємства
«Ровенькиантрацит» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у сумі 786 250,03 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що у порушення вимог
ст.ст.19, 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» державне підприємство
«Ровенькиантрацит» у 2012 році не
працевлаштувало необхідну кількість
інвалідів. Так, на підприємстві замість
6 інвалідів працював 1 інвалід. За 5
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів і не
зайнятих інвалідом, відповідач до
15.04.2013 мав самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 780319,75 грн. Оскільки
вищезазначена сума не була своєчасно
сплачена, позивачем нарахована пеня у
розмірі 5930,28 грн.

Загальна сума заборгованості
підприємства перед Державним бюджетом
становить 786250,03 грн.

За таких обставин позивач просив
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Представник позивача у судове
засідання не з?явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності
(а.с.205 том 3).

Представник відповідача у судовому
засіданні надав письмові заперечення
проти адміністративного позову (а.с.47-49
том 1), у яких зазначив, що відповідно до
ст. 17 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» з метою реалізації творчих і
виробничих здібностей інвалідів та з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації їм забезпечується право
працювати на підприємствах, в
установах, організаціях, а також
займатися підприємницькою та іншою
трудовою діяльністю, яка не заборонена
законом. Цілісний майновий комплекс ДП
«Ровенькиантрацит», який забезпечує
комплексне надання послуг у сферах
господарської діяльності: пошук,
розвідка, збагачення корисних копалин
у відповідності до умов концесійного
договору передано ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит», трудовий колектив,
обслуговуючий ЦМК працевлаштований на
підприємстві Концесіонера,
підприємство фактично припинило свою
діяльність. У зв'язку з чим,
підприємство не мало можливості
створити робочі місця для
працевлаштування інвалідів.

Крім того, у письмових поясненнях
(а.с.210-211 том 3) додатково зазначив, що
для виникнення
адміністративно-господарської
відповідальності підприємству
необхідно вчинити правопорушення. Якщо
буде доведено, що підприємство вжило
всі залежні від нього заходи для
недопущення правопорушення, то воно
також не може бути притягнено до
відповідальності.

Відповідно до листа № 02-16/3038 від 23.04-14 ГУ
статистики у Луганській області
відокремленими підрозділами ДП
«Ровенькиантрацит» у 2012 році надавався
щорічний звіт № 1П-НПП «Звіт про
виробництво та реалізацію промислової
продукції», згідно яких виготовлення
(добування) вугілля кам'яного та його
реалізація не здійснювалась.

Згідно із загальними положеннями
Наказу Міністерства соціальної
політики України «Про затвердження
форми звітності № 3-ПН «Інформація про
попит на робочу силу (вакансії)» та
Порядку її подання» від 31.03.2013 № 316
форма подається за наявності у
роботодавця попиту на робочу силу
(вакансії). Щомісячна або будь-яка інша
періодичність подачі звітів № 3-ПН до
центру зайнятості законодавством не
передбачена.

Таким чином, на думку представника
відповідача, ДП «Ровенькиантрацит» не
повинно було звітувати протягом 2012
року до центру зайнятості про
наявність вакансій, оскільки вакансії
у відповідача були відсутні у зв'язку з
передачею цілісного майнового
комплексу в концесію, звільненням
працівників та нездійсненням
господарської діяльності за основними
напрямками господарської діяльності.

На підставі викладеного представник
відповідача просив відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

У судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення,
аналогічні викладеному у запереченнях
проти позову та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог і наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС
України, суд дійшов такого.

Фонд соціального захисту інвалідів,
відповідно до п.1 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України від 14.04.2011
№ 129, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266, є
бюджетною установою, діяльність якої
спрямовується, координується та
контролюється Державною службою з
питань інвалідів та ветеранів.

Відповідно до п.5 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України від 14.04.2011
№ 129, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266, Фонд
відповідно до покладених на нього
завдань, зокрема, координує та
контролює роботу територіальних
відділень Фонду соціального захисту
інвалідів, у тому числі щодо:

- реєстрації у них підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю;

- організації прийому звітів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів, зарахування кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів до нормативу таких робочих
місць, їх аналізу та перевірки
правильності в них розрахунків;

- збору сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання підприємствами,
установами, організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю, нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів;

- обліку зазначених сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені і використання шляхом надання
фінансової допомоги, цільової позики,
дотацій на створення спеціальних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, забезпечення
функціонування всеукраїнських,
державних, міжрегіональних центрів
професійної реабілітації інвалідів і
державних центрів соціальної
реабілітації дітей-інвалідів,
фінансування заходів, спрямованих на
фізкультурно-спортивну реабілітацію
інвалідів, фінансування витрат на
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації та перепідготовку
інвалідів та інші заходи, визначені
законом;

- обліку заборгованості по сплаті сум
адміністративно-господарських санкцій
і пені, які нараховані підприємствам,
установам, організаціям, у тому числі
підприємствам, організаціям
громадських організацій інвалідів,
фізичним особам, які використовують
найману працю;

- ведення претензійно-позовної роботи у
судах різних інстанцій.

Луганське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
відповідно до п.1 Положення про
Луганське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Фонду
соціального захисту інвалідів від
26.05.2011 № 81 є територіальним органом
бюджетної установи Фонду соціального
захисту інвалідів.

Відділення Фонду відповідно до
покладених на нього завдань здійснює,
зокрема, збір сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання підприємствами,
установами, організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю, нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів; облік
заборгованості по сплаті сум
адміністративно-господарських санкцій
і пені, які нараховані підприємствам,
установам, організаціям, у тому числі
підприємствам, організаціям
громадських організацій інвалідів,
фізичним особам, які використовують
найману працю; претензійно-позовну
роботу у судах різних інстанцій.

Відповідно до ст.7 Закону України від
21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
законодавство про соціальну
захищеність інвалідів в Україні
складається з цього Закону та інших
актів законодавства, що видаються
відповідно до нього.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України (частина 3 статті 18 Закону №
875-ХІІ).

Статтею 19 Закону № 875-ХІІ, встановлено,
що для підприємств (об'єд нань), установ
і організацій незалежно від форми
власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисельності
працюючих, а якщо працює від 8 до 25
чоловік, - у кількості одного робочого
місця.

Відповідно до ст.20 Закону України №
875-ХІІ від 21.03.1991 підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

За змістом ч.3 ст.19 Закону України №
875-ХІІ підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць, виходячи з
вимог ст.18 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.18 вищевказаного Закону
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
у тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону № 875-ХІІ
підприємства зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів
роботодавці повідомляють
територіальні відділення Фонду
соціального захисту інвалідів згідно з
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України «Про
затвердження форми звітності № 10-ПІ
(річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» та
Інструкцію щодо заповнення форми
звітності № 10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів» від 10.02.2007 № 42 щороку до 1
березня, наступного після звітного
періоду, подається або надсилається
рекомендованим листом за місцем їх
державної реєстрації відділенню Фонду.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні на
підприємства покладено обов'язок по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
а не обов'язок по виявленню і підбору
інвалідів для працевлаштування. Такий
обов'язок покладено на органи
працевлаштування, перелічені в ч.1 ст.18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 01 грудня 2011 року
між Міністерством енергетики та
вугільної промисловості України
(надалі - Концесієдавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит» (надалі -
Концесіонер) на підставі наказу
Міністерства № 741 було укладено
концесійний договір про передачу в
управління цілісним майновим
комплексом ДП «Ровенькиантрацит» на
умовах взяття Концесіонером на себе
зобов'язання щодо використання
цілісного майнового комплексу
підприємства, для комплексного
забезпечення задоволення громадських
потреб (а.с.50-59 том 1).

На виконання умов концесійного
договору та Наказу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України «Про забезпечення виконання
концесійних договорів щодо цілісного
майнового комплексу ДП
«Ровенькиантрацит» № 773 від 01.12.2001 ДП
«Ровенькиантрацит» передано ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит» державне майно за
передавальним актом № 1/РА від 01.12.2011,
яке надається у концесію (а.с.73-74 том 1).

Також, на виконання умов концесійного
договору та Наказу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України «Про забезпечення виконання
концесійних договорів щодо цілісного
майнового комплексу ДП
«Ровенькиантрацит» № 773 від 01.12.2011
Концесіонеру на відповідальне
зберігання, утримання передано об'єкти
цивільної оборони, житлового фонду,
об'єктів соціально - культурного
призначення, що розташовані у
рекреаційній зоні за передавальним
актом № 2/РА від 01.12.2011 (а.с.70-72 том 1).

Відповідачем звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
Форми № 10-ПІ подано до Луганського
обласного відділення фонду
соціального захисту 28 лютого 2013 року
(а.с.7 том 1).

Згідно звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу ДП
«Ровенькиантрацит» у 2012 році складала
147 осіб, кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст.19 Закону України «Про
основи соціальних захищеності
інвалідів в Україні» - 6, кількість
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 1.

Середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
відповідача сформувалась за рахунок
працівників, які на момент
колективного звільнення з ДП
«Ровенькиантрацит» по переведенню в
ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» не мали
можливості припинити трудові
відносини з ДП «Ровенькиантрацит» у
зв'язку знаходженням у відпустці, на
лікарняному, затримані в рамках
кримінального провадження та були
переведені до ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит» після припинення
дії вищезазначених обставин, що
підтверджується наказами № 1505-к від
29.12.2011, № 2040/4 від 29.12.2011, № 1846-к від 30.12.2011,
№ 1849-к від 31.12.2011, № 2-к від 30.12.2011, № 451/к
від 29.12.2011, № 7/к від 30.12.2011, № 1245/к від
30.12.2011, № 1/к від 30.12.2011, № 1225/к від 26.12.2011,
№ 1850-к від 01.01.2012, № 1857-к від 02.01.2012, №
1860-к від 03.01.2012, № 1862-к від 04.01.2012, № 1865-к
від 05.01.2012, № 1869-к від 06.01.2012, № 1874-к від
08.01.2012, № 1877-к від 09.01.2012, № 1882-к від
10.01.2012, № 1882-к від 11.01.2012, № 1884-к від
12.01.2012, № 1888-к від 13.01.2012, № 1892-к від
14.01.2012, № 1895-к від 15.01.2012, № 1898-к від
16.01.2012, № 1900-к від 17.01.2012, № 1906-к від
18.01.2012, № 1909-к від 19.01.2012, № 1911-к від
20.01.2012, № 1913-к від 21.01.2012, № 1915-к від
22.01.2012, № 1917-к від 23.01.2012, № 1920-к від
24.01.2012, № 1924-к від 25.01.2012, № 1928-к від
26.01.2012, № 1932-к від 27.01.2012, № 1934-к від
28.01.2012, № 1936-к від 29.01.2012, № 1939-к від
30.01.2012, № 1945-к від 31.01.2012, № 1947-к від
02.02.2012, № 1952-к від 04.02.2012, № 1958-к від
07.02.2012, № 1962-к від 10.02.2012, № 1964-к від
11.02.2012, № 1967-к від 21.02.2012, № 1986-к від
11.03.2012, № 1988-к від 13.03.2012, № 1991-к від
19.03.2012, № 1994-к від 29.03.2012, № 1997-к від
02.04.2012, № 247-к від 01.02.2012, № 297-к від 10.02.2012,
№ 306-к від 14.02.2012, № 325-к від 17.02.2012, № 345-к
від 24.02.2012, № 275-к від 07.02.2012, № 262-к від
03.02.2012, № 285-к від 08.02.2012, № 140-к від 17.01.2012,
№ 191-к від 24.01.2012, № 14-к від 30.12.2011, № 130-к
від 16.01.2012, № 123-к від 13.01.2012, № 210-к від
27.01.2012, № 35-к від 04.01.2012, № 105-к від 10.01.2012,
№ 3-к від 03.01.2012, № 170-к від 20.01.2012, № 165-к
від 19.01.2012, № 180-к від 23.01.2012, № 230-к від
31.01.2012, № 120-к від 12.01.2012, № 95-к від 06.01.2012,
№ 195-к від 25.01.2012, № 205-к від 26.01.2012, № 450-к
від 15.03.2012, № 184-к від 16.02.2012, № 170-к від
14.02.2013, № 163к від 11.02.2012, № 155-к від 10.02.2012,
№ 140к від 06.02.2012, № 138-к від 04.02.2012, №132 к
від 03.02.2012, №128-к від 02.02.2012, №122-к від
01.02.2012, №112-к від 30.01.2012, №110-к від 28.01.2012,
№111-к від 29.01.2012, №103-к від 26.01.2012, №99 від
25.01.2012, №94 від 22.01.2012, №93-к від 21.01.2012,
№85-к від 19.01.2012, №75 к від 17.01.2012, №70 від
16.01.2012, №69 від 15.01.2012, №68-к від 14.01.2012, №59
від 13.01.2012, №53-к від 12.01.2012, №49 від 11.01.2012,
№45 від 10.01.2012, №44-к від 09.01.2012, №43-к від
08.01.2012, №42 від 07.01.2012, №32 від 06.01.2012, №26-к
від 05.01.2012, №24 к від 04.01.2012, №17-к від
03.01.2012, №199 к від 22.02.2012, №30 к від 30.01.2012,
№29 к від 29.01.2012, № 28 к від 28.01.2012, №27 к від
27.01.2012, № 26 к від 26.01.2012, №25 к від 25.01.2012,
№24 к від 24.01.2012, №23 к від 23.01.2012, №21 к від
22.01.2012, №19 к від 20.01.2012, №18 к від 19.01.2012,
№17 к від 18.01.2012, №16 к від 17.01.2012, №15к від
16.01.2012, №14 к від 15.01.2012, №13к від 14.01.2012,
№12к від 13.01.2012, №11 к від 12.01.2012, №10 к від
11.01.2012, №9 к від 10.01.2012, №8 к від 09.01.2012, №6к
від 07.01.2012, №5к від 06.01.2012, №4 к від 05.01.2012,
№3к від 04.01.2012, №1к від 02.01.2012, №58 к від
25.04.2012, №54-к від 27.03.2012, №23к від 18.03.2012,
№52-к від 06.03.2012, №50к від 13.03.2012, №47-к від
05.03.2012, №46к від 27.02.2012, №42к від 21.02.2012,
№41к від 13.02.2012, №40к від 10.02.2012, №39к від
08.02.2012, №36к від 05.02.2012, №35к від 04.02.2012,
№34к від 03.02.2012, №33к від 02.02.2012, №32 від
01.02.2012, №2/к від 03.01.2012, №3/к від 05.01.2012,
№6/к від 10.01.2012, №7/к від 12.01.2012, №8/к від
17.01.2012, №9/к від 20.01.2012, № 10/к від 23.01.2012, №
11/к від 24.01.2012, №12/к від 26.01.2012, № 13/к від
27.01.2012, №14/к від 01.02.2012, №15/к від 02.02.2012,
№17/к від 03.02.2012, №18/к від 06.02.2012, №20/к від
10.02.2012, №25/к від 15.03.2012, №3/к від 03.01.2012,
№2/к від 03.01.2012, № 22/к від 12.03.2012, №16/к від
20.02.2012, № 23/к від 20.03.2012, №41/к, №46/к, №78/к,
№41/к, №2092-к від 23.01.2012, №2082-к від 16.01.2012,
№2054/к від 04.01.2012, №2086-к від 18.01.2012, №165-к
від 19.01.2012, №123-к від 13.01.2012, №2064-к від
06.01.2012, №59к від 12.05.2012, №55-к від 02.04.2012,
№45-к від 28.02.2012, №44к від 28.02.2012, 37к від
06.02.2012, №410/к від 25.11.2011, №1678/к від 23.11.2011,
№ 1507/к від 20.10.2011, № (а.с.76-244 том 1, а.с1-259
том 2, а.с.1-47 том 3).

Так станом на 01.01.2012 чисельність
працівників склала - 2789 осіб, на 01.02.2012 -
284 особи, на 01.03.2012 - 116 осіб, на 01.04.2012 - 66
осіб, на 01.05.2012 - 46 осіб, на 01.06.2012 - 36 осіб
і станом на 01.12.2012 - складала 27 осіб.

Про наявність вакантних місць
роботодавці повинні повідомляти
центри зайнятості, направляючи
звітність у формі № 3-ПН, згідно з
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№ 420.

Незважаючи на таку кількість штатних
працівників ДП «Ровенькиантрацит»
протягом 2012 року не звітувало до центру
зайнятості про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів, що
підтверджено листом Ровеньківського
міського центру зайнятості від 08.07.2013 №
10/3-1582 (а.с.172 том 3).

З огляду на те, що ДП
«Ровенькиантрацит» до центру
зайнятості протягом 2012 року звіти
форми № 3-ПН щомісячно не подавалися,
суд дійшов висновку, що відповідачем не
вжито відповідних заходів для
недопущення порушень вимог Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», а
саме не надано інформацію, необхідну
для організації працевлаштування
інвалідів.

Посилання представника відповідача на
те, що підприємство свою основну
діяльність не здійснювало, вакансії
для працевлаштування не створювало, а
навпаки звільняло працівників, як на
обставини, що звільняють підприємство
від виконання 4 % нормативу зі створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів та обов'язку подання до
центрів зайнятості звітності форми №
3-ПН, суд вважає необґрунтованими,
оскільки законодавством, яке діяло на
момент виникнення спірних
правовідносин, було встановлено єдиний
порядок повідомлення місцевих центрів
зайнятості про наявність вакансій для
інвалідів - подання щомісячної
звітності за формою № 3-ПН. Будь-яких
виключень із загального правила не
передбачено.

Таким чином, суд вважає, що неподання
зазначених звітів форми № 3-ПН у зв'язку
із переведенням основних працівників
на відокремлені підрозділи ТОВ ДТЕК
«Ровенькиантрацит» у 2011-2012 роках не
звільняє юридичну особу від
встановленої законом
відповідальності.

Посилання представника відповідача на
положення Наказу Міністерства
соціальної політики України «Про
затвердження форми звітності № 3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» та Порядку її подання» від
31.03.2013 № 316 суд вважає безпідставними,
оскільки даний Наказ протягом 2012 року
не існував, а відтак на правовідносини,
що виникли між сторонами, не
розповсюджується.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Отже, для стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності підприємства
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Слід враховувати, що елементами
правопорушення є вина та наявність
причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Розглянувши справу, оцінивши докази
наявні в матеріалах справи, суд
встановив, що відповідачем не вжито
усіх необхідних заходів для
недопущення господарського
правопорушення, а отже наявні усі
підстави для застосування юридичної
відповідальності до відповідача у
вигляді адміністративно-господарських
санкцій.

Частина 4 статті 20 Закону № 875-ХІІ
передбачає, що
адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого ч.1 ст.19 цього
Закону.

Відповідачем подано звіт, у якому суму
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів не
визначено.

З розрахунку суми позову вбачається, що
Луганським обласним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
розраховано ДП «Ровенькиантрацит»
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2012 році у
розмірі - 780319,75 грн., виходячи з
відомостей щодо середньорічної
заробітної плати штатного працівника,
зазначеного підприємством у звіті про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2012 рік форми № 10-ПІ (а.с.6, 7
том 1).

Як встановлено у судовому засіданні,
сума адміністративно-господарських
санкцій відповідачем у встановлений
ст.20 Закону № 875-ХП строк (до 15 квітня
року, наступного за роком, в якому
відбулося порушення нормативу)
сплачена не була, що дає підстави для
нарахування пені відповідно до ст.20
цього Закон і п. 4 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів (затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №
70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону»)
з 120 відсотків річних облікової ставки
Національного банку України за кожний
календарний день прострочення.

У зв'язку з несплатою відповідачем
адміністративно-господарських санкцій
у строк встановлений ст.20 Закону №
875-ХП, позивачем ДП «Ровенькиантрацит»
нарахована пеня у розмірі 5930,28 грн.

З розрахунку суми позову вбачається, що
ставка НБУ - 7,50%, кількість днів у 2012
році - 365, одноденний розмір пені - 0,02%,
кількість днів прострочення з 16.04.2013
(наступний день після граничного
строку сплати
адміністративно-господарських санкцій
у добровільному порядку) по 23.05.2013 - 38
днів. Таким чином сума пені, яку
необхідно сплатити становить (780319,75
грн. х 0,02%) х 38 дні = 5930,28 грн.

Відповідачем суму
адміністративно-господарських санкцій
та пеню на час розгляду
адміністративної справи не сплачено.

З урахуванням вищевикладеного, судом
встановлено, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 11 червня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 16 червня
2014 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.17, 18, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
державного підприємства
«Ровенькиантрацит» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у сумі 786 250,03 грн., - задовольнити
повністю.

Стягнути з державного підприємства
«Ровенькиантрацит» (місце знаходження:
94700, Луганська область, м. Ровеньки, вул.
Комуністична, 6, ідентифікаційний код
32320704) на користь Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (місце знаходження: 91055, м.
Луганськ, вул. Володарського, 59, р/р
0059 в ГУДКСУ у Луганській області,
МФО 804013, код 37953384, код платежу 50070000)
заборгованість зі сплати
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 786 250,03 грн. (сімсот
вісімдесят шість тисяч двісті
п'ятдесят гривень три копійки).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 16 червня 2014 року.

Суддя
К.О. Пляшкова