Справа № 809/1229/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.
Справа № 809/1229/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового
засідання - Куриша Р.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Григорківа
С.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Відділу
державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції Івано-Франківської області

про визнання дій незаконними,
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 29.11.2013 року
(ВП № 40974817), постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 25.11.2013
року (ВП № 32832191) та зобов'язання до
вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

23.04.2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернулася в суд з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції Івано-Франківської області про
визнання дій незаконними, скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 29.11.2013 року (ВП № 40974817),
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 25.11.2013 року (ВП №
32832191) та зобов'язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивувано тим, що
відповідачем протиправно, в порушення
вимог Закону України "Про виконавче
провадження" винесено оскаржувані
постанови.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали з підстав, викладених у
позовній заяві. Суду пояснили, що 22.12.2011
року Дніпровським районним судом м.
Києва на підставі рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 22.04.2011
року видано виконавчий лист № 6-5150 про
стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" заборгованість у розмірі
651 184,84 грн. Відповідачем 06.06.2012 року
відкрито виконавче провадження з
виконання даного виконавчого листа №
6/5150 від 22.12.2011 року. Вказали, що ОСОБА_4 у
липні-серпні 2012 року добровільно
сплачено заборгованість у розмірі 397
881,72 грн., а отже підстави для стягнення
з позивача виконавчого збору у розмірі
39 788,17 грн. відсутні. При цьому
зазначили, що виконавчий збір у даному
випадку з урахуванням вимог частини 1
статті 28 Закону України "Про виконавче
провадження" повинен становити 680,00 грн.
(сорок неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян). Вважають дії
державного виконавця незаконними, а
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 25.11.2013 року такою,
що підлягає скасуванню. Як наслідок,
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 29.11.2013 року (ВП № 40974817) з
примусового виконання постанови
Відділу державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції про стягнення з боржника
виконавчого збору від 25.11.2013 року також
підлягає скасуванню. Просили позов
повністю задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив. Суду
пояснив, що згідно постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 25.11.2013 року виконавчий збір
підлягає стягненню з позивача за
невиконання рішення майнового, а не
немайнового характеру, а відтак
підстави для її скасування відсутні.
Вказав, що оскільки боржником
самостійно погашено заборгованість у
розмірі 397 881,72 грн., виконавче
провадження № 32832191 з примусового
виконання виконавчого листа
Дніпровського районного суду м. Києва
№ 6/5150 від 22.12.2011 року було закінчено у
зв'язку із фактичним його виконанням,
про що державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 25.11.2013 року. При цьому
виконання постанови від 25.11.2013 року про
стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1
виконавчого збору у розмірі 39 788,17 грн.
державним виконавцем виділено в окреме
виконавче провадження № 40974817 та
винесено постанову про його відкриття
від 29.11.2013 року. Вважає, що оскаржувані
постанови відповідачем винесено на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією
України та Законом України "Про
виконавче провадження". Просив у
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши позивача та її
представника, представника
відповідача, розглянувши позовну
заяву, дослідивши наявні та подані
докази, суд дійшов висновку, що позов не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Основні засади, організацію і порядок
провадження виконавчих дій при
виконанні рішень судів, що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку регламентовано
Законом України "Про виконавче
провадження" .

Згідно частини 1, абзацу 2 частини 2
статті 11 цього Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до частини 1, пункту 8
частини 2 статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Такими
виконавчими документами серед іншого
можуть бути виконавчі листи, що
видаються судами, у тому числі на
підставі рішень третейського суду.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче
провадження" закріплено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (частина 1).

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом (абзац 2 частини 2).

Судом встановлено, що рішенням
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 22.04.2011
року у справі № 417/11 позов Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1
на користь Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" заборгованість
за Договором про надання відновлюваної
кредитної лінії № 251-22/341 від 30.05.2007 року
в сумі 651 184,84 грн. У задоволенні решти
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до ОСОБА_4, ОСОБА_1 відмовлено (а.с.9-10).

22.12.2011 року Дніпровським районним судом
м. Києва на підставі рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 22.04.2011
року видано виконавчий лист № 6-5150 про
стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" заборгованість у розмірі
651 184,84 грн.

30.05.2012 року Публічним акціонерним
товариством "Укрсоцбанк" подано до
Відділу державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції Івано-Франківської області
заяву про примусове виконання
виконавчого листа № 6/5150 від 22.12.2011 року,
виданого Дніпровським районним судом
м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
заборгованість у розмірі 397 881,72 грн. у
зв"язку із частковою сплатою боргу.

06.06.2012 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції Івано-Франківської області
Ясуником І.І. відкрито виконавче
провадження (ВП № 32832191) з виконання
виконавчого листа № 6/5150 від 22.12.2011 року,
виданого Дніпровським районним судом
м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
заборгованість у розмірі 397 881,72 грн. та
запропоновано боржнику (ОСОБА_4 та
ОСОБА_1) виконати його в самостійному
порядку протягом п'яти днів (а.с.41).

У судовому засіданні з'ясовано, що
боржником не було погашено
заборгованість у розмірі 397 881,72 грн. у
визначений згідно постанови про
відкриття виконавчого провадження від
06.06.2012 року п'ятиденний строк для
добровільного виконання виконавчого
листа № 6/5150 від 22.12.2011 року. Дана
обставина також не заперечувалася
позивачем та представником позивача у
судовому засіданні, а тому у
відповідності до вимог частини 3 статті
72 Кодексу адміністративного
судочинства України доказування не
потребує.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4
самостійно погашено заборгованість за
Договором про надання відновлюваної
кредитної лінії № 251-22/341 від 30.05.2007 року,
що підтверджується наявними у
матеріалах справи меморіальними
валютними ордерами № 320593997 від 04.07.2012
року, № 330802523 від 20.07.2012 року, № 336727319 і №
336727299 від 01.08.2012 року, а також заявою
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" № 19.3-12/87 від 01.08.2012 року про
повне погашення заборгованості у сумі
651 184,84 грн. (а.с.13, 30-34).

25.11.2013 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції Івано-Франківської області
Ясуником І.І. винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження (ВП
№ 32832191) у зв'язку із сплатою боржником
заборгованості у повному обсязі (пункт
8 частини 1 статті 49 Закону України "Про
виконавче провадження") (а.с.15).

Одночасно державним виконавцем
винесено постанову від 25.11.2013 року (ВП №
32832191) про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1
виконавчого збору в розмірі 39 788,17 грн.
за невиконання боржником у визначений
згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження від 06.06.2012 року
п'ятиденний строк для добровільного
виконання виконавчого документа
(виконавчого листа № 6/5150 від 22.12.2011
року, виданого Дніпровським районним
судом м. Києва).

У судовому засіданні позивач
повідомила суду, що про наявність
постанови про стягення з боржника
виконавчого збору від 25.11.2013 року вона
дізналася із постанови про відкриття
виконавчого провадження від 29.11.2013
року, яку отримала 12.04.2014 року, що
підтверджується поштовим конвертом із
відбитком штемпеля (а.с.8).

Не погоджуючись із вказаними
постановами, позивач у межах
визначеного Законом десятиденного
строку на їх оскарження звернулася до
суду з даним позовом.

Водночас представник відповідача у
судовому засіданні вказав, що
постанову про стягення з боржника
виконавчого збору від 25.11.2013 року
ОСОБА_1 отримала 30.11.2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

З цього приводу позивач пояснила, що
згадану постанову 30.11.2013 року нею
отримано не було.

Враховуючи вищевикладене, а також з
метою забезпечення доступу особи на
захист її прав та інтересів в суді, суд
дійшов висновку, що позивачем не
пропущено строк звернення до
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду з даним
позовом.

Щодо правомірності винесення
оскаржуваної постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 25.11.2013
року (ВП № 32832191) суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до вимог частини 1
статті 6 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача.

Як уже з'ясовано судом, боржником
добровільно сплачено на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" заборгованість у розмірі
397 881,72 грн., однак після спливу строку,
визначеного державним виконавцем у
постанові про відкриття виконавчого
провадження від 06.06.2012 року (ВП № 32832191)
для самостійного виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що відповідачем
правомірно винесено оскаржувану
постанову від 25.11.2013 року (ВП № 32832191) про
стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1
виконавчого збору в розмірі 39 788,17 грн.
за невиконання рішення майнового
характеру у строк, визначений
державним виконавцем у постанові про
відкриття виконавчого провадження від
06.06.2012 року (ВП № 32832191), а тому підстави
для її скасування відсутні.

У судовому засіданні представник
позивача зазначив, що підстав для
стягнення з боржника (ОСОБА_1)
виконавчого збору у розмірі 39 788,17 грн.
немає, так як боржником добровільно
сплачено заборгованість за Договором
про надання відновлюваної кредитної
лінії № 251-22/341 від 30.05.2007 року. Як
наслідок, виконавчий збір у даному
випадку з урахуванням вимог частини 1
статті 28 Закону України "Про виконавче
провадження" повинен становити 680,00 грн.
(сорок неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян).

Доводи представника позивача з цього
приводу суд вважає необґрунтованими та
безпідставними, оскільки виконавчий
збір підлягає стягненню з позивача за
невиконання нею рішення майнового, а не
немайнового характеру. Як наслідок,
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача винести постанову про
стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в
сумі 680,00 грн. не підлягають до
задоволення.

При цьому суд звертає увагу на те, що за
змістом абзацу 2 частини 2 статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження" виконавчий документ (у
даному випадку виконавчий лист № 6/5150
від 22.12.2011 року, виданий Дніпровським
районним судом м. Києва) вважається
добровільно виконаним, якщо боржник
виконав його самостійно у строк до семи
днів з моменту винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження або
у інший (менший) строк, визначений
державним виконавцем у постанові про
відкриття виконавчого провадження.

Самостійне виконання боржником
виконавчого документа, але після
спливу семиденного строку з моменту
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження або іншого
(меншого) строку, визначеного державним
виконавцем у постанові про відкриття
виконавчого провадження, не є
добровільним в розумінні положень
частини 2 статті 25 Закону України "Про
виконавче провадження" та відповідно
не може бути безумовною підставою для
звільнення такого боржника від сплати
виконавчого збору або його стягнення у
меншому розмірі, порядок стягнення
якого визначений статтею 28 цього
Закону.

Досліджуючи правомірність винесеної
відповідачем постанови про відкриття
виконавчого провадження від 29.11.2013 року
(ВП № 40974817), суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу
(пункт 7).

Згідно частини 7 статті 28 даного Закону
у разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Згідно абзацу 2 пункту 4.16.6 Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, за
постановами про стягнення виконавчого
збору виконавчі провадження не
заводяться, виконавчий збір не
береться, постанова приєднується до
виконавчого провадження, щодо якого
винесено цю постанову. Виділення
постанови про стягнення виконавчого
збору в окреме виконавче провадження
допускається в разі винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження, щодо якого було винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору. При виконанні цієї постанови
виконавчий збір не береться.

У судовому засіданні з'ясовано, що
виконавче провадження № 32832191
закінчено з підстав, визначених
пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону
України "Про виконавче провадження",
про що державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції Івано-Франківської області
Ясуником І.І. винесено відповідну
постанову від 25.11.2013 року (а.с.15).

У межах даного виконавчого провадження
№ 32832191 державним виконавцем і було
винесено постанову від 25.11.2013 року про
стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1
виконавчого збору у розмірі 39 788,17 грн.,
виконання якої виділено в окреме
виконавче провадження № 40974817.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про те, що державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Тисменицького
районного управління юстиції
Івано-Франківської області Ясуником
І.І. правомірно відкрито виконавче
провадження № 40974817 з примусового
виконання постанови Відділу державної
виконавчої служби Тисменицького
районного управління юстиції про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 25.11.2013 року (ВП № 32832191) (а.с.7).

Як наслідок, підстави для скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 29.11.2013 року (ВП № 40974817)
відсутні.

Відповідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
оскаржувані постанови відповідачем
винесено на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
Конституцією України та Законом
України "Про виконавче провадження", а
відтак підстави для визнання дій
державного виконавця - неправомірними
відсутні.

За таких обставин, в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач І.А.

Постанова складена в повному
обсязі 10.06.2014 року.