Справа № К/9991/67287/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/67287/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у порядку письмового
провадженнякасаційну скаргу
Фастівської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 21.05.2010 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.09.2011 р.

у справі № 2а-1620/10/1070 (2а-9941/09/1070)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «УкрТрансБалт»

до Фастівської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «УкрТрансБалт» (далі
- позивач) звернулось з
адміністративним позовом до
Фастівської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області (далі - відповідач) про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 21.05.2010 р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.09.2011 р., позов задоволено,
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 03.03.2009 р.
№/0 та №/0, від 05.05.2009 р.
№/1 та №/1, від 13.07.2009 р. №
/2, № /2 та № /0, від 28.09.2009
р. №/3 та № /3.

Вважаючи, що рішення судів попередніх
інстанцій прийняті з порушенням норм
матеріального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Позивач надіслав на адресу суду
касаційної інстанції письмові
заперечення на касаційну скаргу
відповідача, за змістом яких проти
вимог останньої заперечує та просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а оскаржувані рішення -
без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
було встановлено, що позивач перебуває
на спрощеній системі оподаткування
шляхом сплати єдиного податку, про що
свідчать наявні у матеріалах справи
копії свідоцтв від 26.01.2007 р. Серія А №
790349, від 17.12.2007 р. Серія А № 790412 та від
17.12.2009 р. Серія Б № 167986. Основним видом
діяльності позивача є організація
перевезення вантажів.

З 30.01.2009 р. по 13.02.2009 р. службовими
особами відповідача було проведено
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 18.01.2007 р. по
30.09.2008 р., за результатами якої складено
акт від 18.02.2009 р. № 98/8/2301-34446930

У ході проведення перевірки було
виявлено порушення позивачем вимог:

п. 3.1. ст. 3, пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.5 п. 7.3 ст.
7; пп. 11.3.1 п. 11.3., пп. 11.2.1 п.11.2 ст. 11, пп. 5.2.1
ст. 5; п. 8.1-8.2 ст. 8, п. 10.1 ст. 10 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», внаслідок чого позивачем
було занижено податок на прибуток у
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 27 810,00 грн.;

пп. 4.1.4 п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та п.16.4
ст. 16 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», що виразилося у
неподанні позивачем декларації з
податку на прибуток за 2007 рік, за 1
квартал 2008 року, за півріччя 2008 року та
за 9 місяців 2008 року;

ст. 15 Декрету Кабінету Міністрів
України від 22.05.1993р. № 56-93 «Про місцеві
податки та збори», наказу Державної
податкової адміністрації України від
24.12.2003 р. №625 «Про затвердження форми
податкового розрахунку комунального
податку». Суть вказаних порушень
вбачається в тому, що підприємством не
складався податковий розрахунок
комунального податку, що, відповідно
призвело до заниження суми податку у
розмірі 20,40 грн.;

пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», що
виразилося у неподанні позивачем
розрахунків комунального податку за 4
квартал 2007 року, за 1 квартал 2008 року, за
2 квартал 2008 року та за 3 квартал 2008 року;

ст. 1, 5 Указу Президента України від
03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (зі
змінами та доповненнями), у результаті
чого позивачем було завищено єдиний
податок на загальну суму 63 802,00 грн.

На підставі встановлених порушень було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 03.03.2009 р. №
/0 про визначення позивачу суми
податкового зобовязання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем у розмірі 27 810,00 грн.
та нарахування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 14 585,00 грн.; податкове
повідомлення-рішення від 03.03.2009 р.
№/0 про визначення суми
податкового зобовязання з
комунального податку за основним
платежем у розмірі 20,40 грн. та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 690,20 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 13.07.2009 р.
№/0 про нарахування штрафних
(фінансових) санкцій по зобов'язаннях
зі сплати комунального податку у сумі
669,80 грн.

Не погодившись із прийнятими
рішеннями, позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку, за
результатами якого були прийняті
наступні податкові
повідомлення-рішення від 05.05.2009 р. №
/1 та № /1, від 13.07.2009 р. №
/2 та № /2, від 28.09.2009 р. №
/3 та №/3, аналогічні за
змістом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать обставини справи,
позивачем у результаті порушень,
встановлених перевіркою було занижено
податок на прибуток у періоді, що
перевірявся, на загальну суму 27 810,00
грн., у т.ч. за IV квартал 2007 року на 15 075,00
грн., за І квартал 2008 року на 12 735,00 грн.

Заниження податку на прибуток, на думку
відповідача. спричинене порушенням
вимог ст. 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», всупереч приписам
якої позивач застосував спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності.

Суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги, виходили
з того, що кошти, які надходили від
замовника транспортно-експедиційних
послуг на рахунок позивача для
подальшої їх передачі виконавцю
транспортних послуг на підставі
договору транспортного експедирування
і не є платою за надання
експедиторських послуг - є транзитними
коштами, які не належать на праві
власності позивачу, а відтак не можуть
бути виручкою, у розумінні положень
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва», та не можуть бути
об'єктом оподаткування при визначенні
податкових зобов'язань позивача.

Так, спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності для суб'єктів
малого підприємництва запроваджено
Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», стаття 1 якого надає
юридичним особам будь-якої
організаційно-правової форми та форми
власності перебувати на такій системі
оподаткування за умови, якщо за рік
середньооблікова чисельність
працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 1 млн. гривень.

Згідно з положенням п. 4 цієї ж статті,
виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

У разі порушення вимог, установлених
ст. 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу) (ст. 5 Указу).

Надаючи оцінку обставинам справи,
судові інстанції залишили поза увагою
той факт, що наявність хоча б однієї з
таких підстав як: загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів
(робіт, послуг), що перевищує допустимий
розмір для платників єдиного податку;
здійснення операцій або укладання угод
на суму, що перевищує допустимий розмір
для підприємців платників єдиного
податку; перевищення обсягу виручки,
максимально встановленого для
платників єдиного податку;
недотримання форми розрахунків
передбачає перереєстрацію платника
єдиного податку платником податків на
загальних підставах. Недотримання
строків такої перереєстрації тягне за
собою встановлену законом
відповідальність.

Матеріали справи свідчать, що позивач
упродовж періоду, що перевірявся,
здійснював операції з
транспортно-експедиційного
обслуговування експортно-імпортних та
транзитних вантажів залізничним
транспортом з наданням додаткових
послуг, які пов'язані з вказаними
перевезеннями.

За умовами зазначених договорів,
грошові кошти, які надходили на рахунок
позивача, складалися як з
безпосередньої оплати експедиторських
послуг (комісійна винагорода), так і з
коштів, які експедитор-посередник
зобов'язувався передати третій особі,
тобто виконавцю транспортних послуг.

Таким чином, у даному випадку сума,
фактично отримана позивачем на
розрахунковий рахунок за здійснення
операцій з послуг
транспортного-експедиційного
обслуговування, яка включає в себе і
суму винагороди, з урахуванням
приписів ст. 1 Указу, не повинна
перевищувати граничного розміру
отриманої виручки.

Суди, вирішуючи даний спір залишили
поза увагою наведені обставини, у
результаті чого судова колегія вбачає
наявність підстав для скасування
оскаржуваних рішень та направлення
справи на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції необхідно врахувати
викладене в цій ухвалі, всебічно, повно
та об'єктивно дослідити обставини
справи, що мають значення для її
розгляду та вирішення спору по суті,
дати їм належну юридичну оцінку, в
залежності від встановленого,
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми матеріального
права та ухвалити законне і
обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210 - 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фастівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області
задовольнити частково.

2. Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 21.05.2010 р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.09.2011 р. у
справі № 2а-1620/10/1070 (2а-9941/09/1070) скасувати.

Справу № 2а-1620/10/1070 (2а-9941/09/1070) направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.