Справа № 806/7732/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"10" червня 2014 р.
Справа № 806/7732/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Євпак В.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю сторін:

від позивача: Лебідь О.П.

від відповідачів:

- Житомирська митниця: Забродська Т.А.(
відповідач-1),

- ГУ Державної казначейської служби
України в Житомирській області: не
з'явився (відповідач-2),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міндоходів на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" березня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" до Житомирської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
про визнання протиправними та
скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" звернулося до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати протиправними та
скасувати рішення Житомирської
митниці Міндоходів від 19.06.2013 року
№101060000/2013/300471/2 про коригування митної
вартості товарів та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 18.06.2013
року №101060000/2013/00565, стягнути з
Державного бюджету України митні
платежі в загальному розмірі 20744,87 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначив, що митним органом
безпідставно не застосовано митну
вартість товару за ціною договору щодо
імпортованих товарів, чим порушено
норми ст.57 Митного кодексу України про
послідовне застосування методів
визначення митної вартості товарів.
Вказав, що у митного органу були в
наявності всі документи, необхідні для
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, а тому твердження
відповідача з приводу недостатності та
неналежності таких документів є
необґрунтованими. Крім того зазначив,
що внаслідок безпідставного не
визнання митним органом митної
вартості товарів заявленої позивачем
та скоригованої митним органом в
сторону її завищення ТОВ "Укрполіскорм"
змушене було розмитнити товар під
фінансові гарантії шляхом сплати до
бюджету митних платежів у розмірі
20744,87 грн., які просить повернути.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 18 червня 2013 року
№101060000/2013/300471/2 та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 18 червня
2013 року №101060000/2013/00565.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Житомирська митниця звернулася до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі відповідач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідач надав суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу.

Головне управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області не скористалося
своїм правом на участь в судовому
засіданні: повноважного представника в
засідання суду не направило, хоча про
дату, час та місце розгляду справи було
повідомлено належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що
сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги та положення частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представника
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області.

Представник відповідача-1 в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримала в повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду
заперечив проти доводів апеляційної
скарги. Вважає, що постанова суду
першої інстанції є законною та
обґрунтованою, а тому просив залишити
її без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що 25 січня 2013 року між ТОВ
"Укрполіскорм" Україна ( покупець) та
компанією "Evonik Industriеs AG" Німеччина (
постачальник) укладено прямий контракт
№00005 від 25.01.2013 року (далі - контракт),
відповідно до якого постачальник
продає, а покупець купує MetAMINO DL-Methionine feed
grade, в кількості та за цінами
зазначеними у інвойсах на кожну окрему
партію товару. Крім того, на кожну
поставку товару контракт має
доповнюватись специфікацією, яка
визначає кількість та вартість товару,
погодженого постачальником з покупцем
відповідно до п. 2.1 контракту.

Доставка товару здійснюється
відповідно до п.2.3 контракту, а саме:
вантажівкою в мішках по 25 кг. на умовах
СІР, Україна (інкотермс 2010) або у
відповідності з іншими умовами
погодженими сторонами і зафіксованими
в специфікаціях і інвойсах.

Відповідно до розділу 4 контракту "ціна
і оплата", інвойс на оплату з
відстрочкою або 100% передоплата за
товари виставляється в Євро і оплата
здійснюється покупцем в Євро, ціна
погоджується між постачальником і
покупцем на кожну поставку товару і
фіксується в кожному інвойсі на кожну
окрему партію товару, та є невід'ємною
частиною контракту. Передоплата
здійснюється що найменше за 10
календарних днів до підтвердженої дати
поставки товару. Податок на додану
вартість, якщо застосовується
додається до ціни. Передоплата
здійснюється, щонайменше, за 10
календарних днів до підтвердженої дати
поставки.

18 червня 2013 року ТОВ "Укрполіскорм" було
подано до митного органу митну
декларацію (далі - МД) № 101060000/2013/10093 на
митне оформлення товару кормова
добавка DL-Methionine feed grade 99% (DL- метіонін
кормової якості 99%) кормової якості, у
вигляді білого кристалічного порошку
хімічна формула (S)-2 аміно - 4 (метілтіо)
бутанова кислота. Призначений для
виробництва кормів для тварин, вагою
нетто 20000 кг. З загальною митною
вартістю товарів визначеною позивачем
2,8 Євро за 1 кг.

До декларації на підтвердження митної
вартості товару, були подані такі
документи: контракт №00005 від 25.01.2013
року, міжнародну автомобільну накладу,
рахунок-фактуру (інвойс), доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту), інформацію про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару, інформацію про
позитивні результати здійснення
фітосанітарного контролю товару,
інформацію про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару, сертифікат про походження
товару, копію митної декларації країни
відправлення, митну декларацію,
специфікацію № 6.

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів поданих разом з
МД №01060000/2013/10093, Житомирською митницею
винесено рішення про коригування
митної вартості товарів №101060000/2013/300471/2
від 18.06.2013 року. Згідно з рішенням митна
вартість товарів не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), оскільки
документи, зазначені у частині 2 статті
53 Митного кодексу України, подані для
митного оформлення, містять
розбіжності (адреса отримувача
вантажу, вказаного у СМR не відповідає
адресі, вказаній в інших
товаросупровідних документах, також
наявні розбіжності у
товаросупровідних документах), а також
у зв'язку з неподанням декларантом на
письмову вимогу митного органу
відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України додаткових
документів, що підтверджують заявлену
митну вартість товару, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, каталоги,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями. За інформацією, яка
наявна у митного органу, вартість
схожих товарів є вищою в порівнянні з
митною вартістю оцінюваних товарів.
Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів визначення митної вартості
товарів відповідно до вимог статей 59-64
Митного кодексу України. За
результатами проведеної консультації
встановлено, що методи 2а і 2б не можуть
бути застосовані у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні (аналогічні)
товари, методи 2в і 2г - в зв'язку з
відсутністю основи для віднімання та
додавання вартості. Митна вартість
визначена за резервним методом, яка
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях: на основі митних декларацій
№101060000/2013/009252 від 04.06.2013 року, з
урахуванням коригувань на обсяг партії
схожих товарів, умови поставки,
комерційні умови тощо, що відповідає
принципам і критеріям, визначеним
Угодою про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року. Джерело інформації: Митний
кодекс України, інформація цінової
бази щодо товарів митне оформлення
яких уже здійснено.

Згідно рішення про коригування митної
вартості товару №101060000/2013/300471/2 від
18.06.2013 року, митним органом було
скориговано ціну товару в сторону її
завищення з 2,8 Євро за кг до 3,15 Євро за
кг та надано картку відмови в митному
оформленні випуску товару №101060000/2013/00565
від 18.06.2013 року.

Крім наданих до декларації документів,
на вимогу митного органу, декларантом
додатково було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, відповідно до ч.3 ст.53
МК України, наступні документи:
контракт №00005 від 25.01.2013 року,
специфікацію №6 від 30.04.2013 року, інвойс
від 12.06.2013 року №72261908,
товарно-транспортну накладну від 13.06.2013
року б/н.

Враховуючи рішення про коригування
митної вартості товару та картку
відмови в митному оформленні випуску
товару, позивачем до митного органу
було подано нову МД №101060000/2013/010107 від
18.06.2013 року та, відповідно до ч.1 ст.55 МК
України, здійснено випуск товарів у
вільний обіг зі сплатою митних
платежів, згідно з заявленою митною
вартістю та під гарантійні
зобов'язання, у зв'язку з цим сплачено
додатково до державного бюджету 20744,87
грн. митних платежів, з яких 4850,42 грн. -
ввізне мито та 15894,45 грн. - податок на
додану вартість.

16 вересня 2013 року позивач звернувся до
Житомирської митниці з листом від
№13-09-16:1 про скасування рішення про
коригування митної вартості товарів та
в підтвердження до заявленої митної
вартості додав наступні документи:
цінову експертизу ДП
"Держзовнішінформ" Міністерства
економіки України від 05.04.2013 року №11/324;
підтвердження замовлення компанії Efonik
Industries AG від 25.04.2013 року №23512958;
прибуткову накладну №ПН-0000139 від
18.06.2013 року; видаткові накладні №РН -
0000146 від 09.07.2013 року, №РН-0000153 від 15.07.2013
року; податкові накладні №5 від 09.07.2013
року, №7 від 04.04.2013 року, №12 від 15.07.2013
року; витяг з документу податкової
звітності, квитанції центрального
порталу ДПС про отримання Реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних; заявки на купівлю валюти №36
від 08.07.2013 року, №37 від 09.07.2013 року, №39
від 20.08.2013 року на оплату МД
№101060000/2013/006505 від 18.04.2013 року; платіжні
доручення №36 від 09.07.2013 року, №37 від
30.07.2013 року, №39 від 21.08.2013 року та оплату
по інвойсу №72248492 від 10.04.2013 року.

За результатами розгляду поданих
позивачем разом з заявою додаткових
документів, митним органом листом від
19.09.2013 року №13/2/4/2396 відмовлено у
визначенні заявленої позивачем митної
вартості товарів за ціною
господарської операції та залишено без
змін оскаржуване рішення.

Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначено у статтях 52 та
53 Митного кодексу України від 13.03.2012, №
4495-VI ( далі - МК України).

Статтею 49 МК України встановлено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 ст.52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або надання митному органу
додаткової інформації.

Згідно із ч. 1, 2 ст.53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53
МК України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм
випливає, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 МК України, якою
встановлено, що митний контроль
передбачає виконання митними органами
мінімуму митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи.

Між тим, відповідно до вимог частини ч.3
ст.53 МК України у разі, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Згідно з ч.1 ст.54 Кодексу, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.2 ст.58 МК України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем при
поданні МД було подано необхідні
документи, що підтверджують митну
вартість товару.

При цьому, суд погоджується з доводами
відповідача про те, що митниця має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак зазначає, що такі повноваження
мають бути реалізовані лише за
наявності обґрунтованих підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці щодо вартості
імпортованого товару, а зазначені
додаткові документи були надані
позивачем на вимогу контролюючого
органу.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постанові Верховного Суду
України від 01.10.2013 року, в якій
зазначено, що "... наявність
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості митниця
зобов'язана доводити в суді, оскільки з
цією обставиною закон пов'язує
можливість витребовування додаткових
документів у декларанта та надає
митниці право вчиняти наступні дії,
спрямовані на визначення дійсної
митної вартості товарів".

Встановлено, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару зазначену у
декларації, зокрема, умовами розділом 4
Контракту, встановлено, що інвойс на
оплату з відстрочкою або 100%
передоплата за товари виставляється в
Євро і оплата здійснюється покупцем в
Євро, ціна погоджується між
постачальником і покупцем на кожну
поставку товару і фіксується в кожному
інвойсі на кожну окрему партію товару,
і є невід'ємною частиною Контракту.
Передоплата здійснюється що найменше
за 10 календарних днів до підтвердженої
дати поставки товару.

Так, відповідно до контракту №00005 від
25.01.2012 року, специфікації №6 від 30.04.2013
року, інвойсу від 12.06.2013 року № 72261908, що
є його невід'ємними додатками,
визначено ціну товару, яка становить
56000,00 Євро. Також на підтвердження
вартості імпортованого товару надано
платіжні доручення в іноземній валюті
або банківських металах.

Митний орган не погодився з наданими
декларантом до митного оформлення
відомостями по основному методу,
оскільки, на його думку, митна вартість
товару визначена товариством, значною
мірою відрізнялася від вартості товару
на схожий (аналогічний) товар, яка
містяться у Єдиній автоматизованій
інформаційній системі Державної
митної служби України, на підставі чого
відповідачем зроблено висновок, що
товариством було занижено митну
вартість товару, в наслідок чого, було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товару та видано
картки відмови в митному оформленні
товару.

Суд не погоджується з вказаними
доводами відповідача, з огляду на таке.

Зазначена система відповідно до
приписів МК України носить
інформаційний характер і не є
виключною підставою відмови визнання
задекларованої митної вартості
декларантом, оскільки така підстава
для коригування не передбачена ст.55 МК
України і не викладена в ст. VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
(ГАТТ 1947) та в Угоді про застосування ст.
VII ГАТТ (1994 року). Відповідно до наказу
МФУ №598 від 24.05.2012 року, яким
затверджено форму рішення про
коригування митної вартості,
допускається посилання на
використання інформаційної системи
ДМСУ тільки при визначенні митної
вартості відповідно до ст. ст. 59, 60 та 64
МК України із зазначенням номера та
дати митної декларації, яка була взята
за основу для визначення митної
вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
обсяг партії ідентичних, подібних
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо, що в порушення зазначеного
наказу не зроблено митним органом в
оскаржуваних рішеннях про коригування
митної вартості товару.

Враховуючи, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

У ході розгляду справи встановлено, що
під час проведення митного контролю,
одночасно з поданням МД, для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару. Однак,
відповідачем було запропоновано
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження заявленого рівня
митної вартості товарів, визначених ч. 3
ст. 53 МК України, у зв'язку з наявними на
думку відповідача розбіжностями в
поданих документах.

Суд не погоджується з висновками
митного органу щодо розбіжності в
адресі, оскільки з матеріалів справи
вбачається, що адреса отримувача (Zhujko
str.3, 10002, Zhytomir, Ukraine), зазначена в графі 2
наданої позивачем разом з митною
декларацією товарно-транспортної
накладної (СМR) від 13 червня 2013 року, та
відомості про адресу місця
розвантаження вантажу (Biochimichna, 1, Borodjanskij
raj., p. Nemeshaevo, Ukraine), зазначені в графі 3
цієї СМR, відповідають адресам,
вказаним в інвойсі від 12 червня 2013 року
№ 72261908, специфікації № 6 від 30 квітня 2013
року та декларації країни
відправлення.

В порушення вимог ст.266 МК України,
митний орган не навів обґрунтованих
підстав для застосування саме
резервного методу, тобто відповідач
порушив послідовність застосування
передбачених зазначеною нормою МК
методів визначення митної вартості
товару, не обґрунтувавши неможливість
застосування попередніх.

Слід зазначити на порушення митним
органом ч.1 та 2 ст.55 МК України, оскільки
у ньому відсутні відомості, зокрема,
щодо того, які обґрунтовані підстави
встановив митний орган з приводу того,
що декларантом заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; наявної в митного органу
інформації (у тому числі щодо числових
значень складових митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

Також, в порушення ч.2 ст.55 МК України,
пункту 2.1. Розділу 2 (опис гр. 33) Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
Наказом Міністерства Фінансів України
від 24.05.2012 року №598, відповідач при
визначенні митної вартості оцінюваних
товарів із застосуванням другорядного
методу її визначення, не зазначив у
спірному рішенні, зокрема, інформації,
яка використовувалися митним органом
при її визначенні, а саме: ним не було
зазначено митна вартість якого товару
бралася за основу, торгова марка,
фактурна вартість, країна експорту
цього товару, час експорту в Україну,
виробник, маршрут транспортування
товару та інші комерційні умови
поставки.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що позовні вимоги ТОВ
"Укрполіскорм" щодо визнання
протиправними та скасування рішення
Житомирської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товарів
від 18 червня 2013 року №101060000/2013/300471/2 та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 18
червня 2013 року №101060000/2013/00565 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Стосовно вимоги стягнути з Державного
бюджету України на користь ТОВ
"Укрполіскорм" надмірно сплачені кошти
у розмірі 20744,87 грн., з яких: ввізного
мита - 4850,42 грн., ПДВ - 15894,45 грн., суд
зазначає, що вона не підлягає
задоволенню, оскільки, приймаючи
рішення про стягнення суми надміру
сплаченого ПДВ чи мита, фактично
визначається митна вартість ввезеного
товару, чим підміняється митний орган.

Вказана позиція узгоджується із
позицією Верховного Суду України, яка
викладена в постанові від 07.09.2012 у
справі № 21-242а12, де зазначено, що саме
митні органи мають виняткову
компетенцію в питаннях перевірки,
контролю правильності обчислення
декларантом і визначення митної
вартості.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Житомирської митниці Міндоходів
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
В.В. Євпак

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "12" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм"
вул.Жуйка,3, м.Житомир, 10002

3- відповідачу: Житомирська митниця
Міндоходів вул. Перемоги,25, м.Житомир,
10003

4 - відповідачу Головне управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області вул.
1-го Травня,24, м.Житомир, 10008

5 - представнику позивача: Лебідь
Олександр Павлович - вул.Сікорського, 1,
м.Тетіїв, Київська область,