Справа № 682/1411/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 682/1411/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Зеленська
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк
В.В.

позивача (апелянта): ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 07 травня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до посадової особи
держави Україна - судді Маршал І. М. про
визнання нечинними рішення суду,
зобов'язання прийняти рішення на
захист конституційних прав та
стягнення моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
посадової особи держави Україна - судді
Маршал І.М. про визнання нечинним
рішення відповідача щодо позбавлення
позивача права на захист його
пенсійних прав, зобов'язання
відповідача прийняти рішення, яким
відновити порушені конституційні
права позивача та стягнення з
відповідача кошти на відшкодування
позивачу моральної шкоди завданої
незаконним рішенням відповідача в сумі
259458 грн.

Ухвалою Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 07 травня
2014 року відмовлено у відкритті
провадження в адміністративній справі
у зв'язку із неналежністю розгляду
заяви в порядку адміністративного
судочинства.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказану ухвалу та направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

В судовому засіданні позивач (апелянт)
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час і місце
судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю -доповідача,
заслухавши пояснення позивача
(апелянта), перевіривши доводи
апеляційної скарги наявними в
матеріалах справи письмовими доказами,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Визначення поняття «справа
адміністративної юрисдикції» наведено
у статті 3 КАС України, під якою
розуміється переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією з сторін є суб'єкт, що здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
такий спір не має встановлених нормами
КАС України ознак справи
адміністративної юрисдикції, і,
відповідно, не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Як встановлено із змісту
адміністративного позову ОСОБА_2
оскаржує рішення судді Маршал І.М.
прийнятих стосовно позивача, які на
думку позивача порушують його
конституційні права.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що ст. 6
Конституції України встановлено, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, а ст. 124 -
передбачено, що правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року №2453-VI (Закон №2453) судова влада в
Україні відповідно до конституційних
засад поділу влади здійснюється
незалежними та безсторонніми судами,
утвореними згідно із законом. Судову
владу реалізовують професійні судді
та, у визначених законом випадках,
народні засідателі і присяжні шляхом
здійснення правосуддя в рамках
відповідних судових процедур.

Згідно ст. 2 Закону №2453 суд, здійснюючи
правосуддя на засадах верховенства
права, забезпечує кожному право на
справедливий суд та повагу до інших
прав і свобод, гарантованих
Конституцією і законами України, а
також міжнародними договорами, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Таким чином, єдиною владною функцією
органів судової влади є здійснення
правосуддя, метою якого є вирішення
спорів, а не управління поведінкою
суб'єктів. Інших владних функцій, окрім
здійснення правосуддя, суди не
здійснюють.

Під час здійснення правосуддя суди та
учасники судового розгляду зобов'язані
керуватися процесуальним
законодавством, і суддя Маршал І.М. у
відносинах з ОСОБА_2 не здійснює щодо
останнього владних управлінських
функцій, оскільки суд, здійснюючи
правосуддя, не має повноважень щодо
владного управління (керування)
поведінкою та діями позивача, а тому не
є суб'єктом, що здійснює владні
управлінські функції в розумінні КАС
України, по відношенню до ОСОБА_2

Тому, виходячи із заявлених позовних
вимог, та з урахуванням приписів
статтей 3, 17 КАС України, у відносинах з
позивачем відповідач законодавче не
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого суб'єкта (позивача),
тобто відповідач не здійснює владні
управлінські функції щодо іншого
суб'єкта, який є учасником спору, а отже,
такий спір не має встановлених нормами
КАС України ознак справи
адміністративної юрисдикції, і не
повинен вирішуватись адміністративним
судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
(бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення (ч. 2 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі
лише, якщо заяву не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

Згідно із статтею 13 КАС України особам,
які беруть участь у справі, а також
особам, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їхні
права, свободи, інтереси чи обов'язки,
забезпечується право на апеляційне та
касаційне оскарження рішень
адміністративного суду.

Враховуючи вищенаведене, позивач
наділений правом оскаржити прийнятті
відносно нього рішення суддею Маршал
І.М. в апеляційному та касаційному
порядку та до Верховного суду України.

Більше того, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» суди здійснюють правосуддя
самостійно. Здійснюючи правосуддя,
суди є незалежними від будь-якого
незаконного впливу. Втручання у
здійснення правосуддя, вплив на суд або
суддів у будь-який спосіб, неповага до
суду чи суддів, збирання, зберігання,
використання і поширення інформації
усно, письмово або в інший спосіб з
метою завдання шкоди авторитету суддів
чи впливу на безсторонність суду
забороняється і тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що законність
процесуальних актів і дій
(бездіяльності) суду, вчинених при
розгляді конкретної справи, не може
перевірятися за межами передбаченого
законом процесуального контролю, а
намагання зробити це в конкретній
справі шляхом подання окремого позову
проти суду чи судді є протиправним
втручанням у здійснення правосуддя і
посяганням на процесуальну
незалежність суду, що забороняється
законом.

Аналогічна позиція викладена у п. 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 13 червня 2007 року «Про
незалежність судової влади», в якому
визначено, що виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядку у справі не допускається; суди
повинні відмовляти у прийнятті позовів
та заяв з таким предметом.

Крім того, згідно ч.2 ст.21 КАС України,
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Отже, законом допускається розгляд в
одному провадженні вимог про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень, якщо вони заявлені в
одному провадженні з вимогою
розв'язати публічно-правовий спір.

В даному випадку позивачем не заявляно
вимог про вирішення публічно-правового
спору, а відтак відсутні підстави для
застосування ч.2 ст.21 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної ухвали вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому відсутні підстави для
задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 17, 21, 109, 160, 167, 195, 196,
199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а ухвалу Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 07 травня 2014 року, - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
16 червня 2014 року .

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Гонтарук В. М.

Біла Л.М.