Справа № 826/6016/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29 травня 2014 року 16 год. 15
хв. № 826/6016/14

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Данилишин В.М.
розглянув у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" до ректора Академії
адвокатури України Варфоломеєвої
Тетяни Вікторівни про визнання
протиправною дії відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 06 травня 2014 року надійшов
позов Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" (далі - позивач) до ректора
Академії адвокатури України
Варфоломеєвої Тетяни Вікторівни (далі -
відповідач) про визнання протиправною
дії відповідача, що полягає у відмові в
задоволенні запиту на інформацію
позивача.

Ухвалою суду від 08 травня 2014 року,
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), відкрито скорочене
провадження в адміністративній справі.

До суду 26 травня 2014 року через
канцелярію від відповідача надійшли
письмові заперечення проти позову, які
судом долучено до матеріалів справи
для врахування при прийнятті у справі
судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем на адресу Академії
адвокатури України (далі - Академія)
направлено інформаційний запит від 25
листопада 2013 року № 857/4-13 про надання
публічної інформації про Академію, яка
становить суспільний інтерес.

Листом відповідача від 04 грудня 2013 року
№ 158 позивачу повідомлено, що Академія
не є розпорядником публічної
інформації. Із документами, які
стосуються питань вступу до Академії,
усі зацікавлені особи можуть
ознайомитись на офіційному сайті
Академії або на дошках оголошень
приймальної комісії у приміщенні
Академії.

Суд не погоджується з доводами
законного представника позивача щодо
наявності підстав для задоволення
позову, виходячи з оцінки наявних у
матеріалах справи доказів та аналізу
наступних положень і обставин.

Так, з наявної у матеріалах справи
копії інформаційного запиту
вбачається, що позивач просив надати
інформацію у вигляді належним чином
засвідчених копій документів стосовно
Академії, а саме: статуту, свідоцтва про
реєстрацію, довідки про включення до
Державного реєстру вищих навчальних
закладів України з додатками, ліцензії
та додатків до неї, витягу із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, Правил
прийому у 2014 році, Положення про
приймальну комісію, наказу про
затвердження складу приймальної
комісії.

Однак, відповідно до листа
Департаменту вищої освіти
Міністерства освіти і науки України
від 16 липня 2013 року № 4-4-20/2368, копії
статутних і організаційно-розпорядчих
документів мають право вимагати
установи, яким таке право надано
законами України.

У зв'язку з викладеним, керівництво
Академії звернулось до Міністерства
освіти і науки України із проханням
повідомити, чи надано вказаним
Міністерством право позивачу на
ведення спостереження за роботою
приймальних комісій у 2014 році
відповідно до п. 2 розділу ХХІІІ
"Забезпечення відкритості та
прозорості при проведенні прийому до
вищих навчальних закладів" Умов
прийому до вищих навчальних закладів
України в 2014 році, затверджених наказом
Міністерства освіти і науки України
від 29 жовтня 2013 року № 1510.

Листом Департаменту вищої освіти
Міністерства освіти і науки України
від 27 грудня 2013 року № 4-1-20/4791 Академії
повідомлено, що позивач не звертався до
вказаного департаменту щодо надання
права здійснювати спостереження за
роботою приймальних комісій вищих
навчальних закладів України.

У ході судового розгляду справи
позивачем не надано будь-яких доказів
наявності у нього відповідного права
витребування належним чином
засвідчених копій службових, статутних
та організаційно-розпорядчих
документів, у даному випадку, Академії.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ст. 13 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються: 1) суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; 2) юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів; 3)
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; 4) суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

До розпорядників інформації,
зобов'язаних оприлюднювати та надавати
за запитами інформацію, визначену в цій
статті, у порядку, передбаченому цим
Законом, прирівнюються суб'єкти
господарювання, які володіють: 1)
інформацією про стан довкілля; 2)
інформацією про якість харчових
продуктів і предметів побуту; 3)
інформацією про аварії, катастрофи,
небезпечні природні явища та інші
надзвичайні події, що сталися або
можуть статися і загрожують здоров'ю та
безпеці громадян; 4) іншою інформацією,
що становить суспільний інтерес
(суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації,
визначених у п.п. 2, 3, 4 ч. 1 та в ч. 2 цієї
статті, вимоги цього Закону
поширюються лише в частині
оприлюднення та надання відповідної
інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно
від нормативно-правового акта, на
підставі якого вони діють, при
вирішенні питань щодо доступу до
інформації мають керуватися цим
Законом.

З урахуванням викладених положень, суд
зазначає, що позивачем не надано суду
доказів того, що інформація, яку він
запитував в Академії шляхом
направлення інформаційного запиту,
відноситься до публічної, яку, у свою
чергу, може бути витребувано від
відповідача, як суб'єкта
господарювання.

До того ж, запитувана позивачем
інформація є статутною та
організаційно-розпорядчою.

Таким чином, враховуючи викладені
положення та обставини, суд прийшов до
висновку про відсутність підстав для
визнання протиправною дії відповідача,
що полягає у відмові в задоволенні
запиту на інформацію позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 71 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Із системного аналізу викладених
положень та обставин вбачається, що
позов Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" до ректора Академії
адвокатури України Варфоломеєвої
Тетяни Вікторівни про визнання
протиправною дії відповідача є
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 158-163, 167, 183-2 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України".

Копії постанови направити сторонам
(вручити їх уповноваженим
представникам ) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин