Справа № 826/277/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/277/14
1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою позивача - ОСОБА_3
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Міністерства екології та природних
ресурсів України, треті особи: Державне
підприємство «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», Національний
заповідник «Хортиця» про зобов'язання
вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Міністерства екології та природних
ресурсів України, в якому просив:

- зобов'язати відповідача внести зміни
до положення про заказник,
затвердженого Наказом від 03.11.2008 року №
564 шляхом зміни описової частини меж
заказника на зазначену у Постанові
Ради Міністрів УРСР від 28.10.1974 року № 500;

- зобов'язати відповідача внести зміни
до охоронного зобов'язання № 386 від
19.01.2009 року шляхом зміни описової
частини на зазначену у Постанові Ради
Міністрів УРСР від 28.10.1974 року № 500;

- скасувати Висновок Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Запорізькій
області від 23.11.2011 року № 2861/10/08

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 березня 2014 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, в зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
загальногеологічний заказник
загальнодержавного значення
«Дніпровські пороги», площею 1383 га,
створено на підставі постанови Ради
Міністрів Української РСР «Про
створення державних заказників в
Українській РСР» від 28.10.1974 року № 500.
Заказник розташований в порожистій
ділянці Дніпра: південна частина
острова Хортиця, острів Байда, скелі
Три Стоги та кам'яні стовпи в нижньому
б'єфі ГЕС.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що положення про Заказник
погоджено та затверджено 29.01.1975 року, в
склад якого увійшли: «остров Хортица,
исключая сады и пашню ЦНИПТИМЭЖ, остров
Байда, скалы Стог І, Стог ІІ и Стог ІІІ,
остров Дубовий (средний), скалы «Два
брати» в нижнем бьефе ГЭС».

Відповідно до Паспорту Державного
комітету Ради Міністрів Української
РСР по охороні природи від 30.05.1986 року
передбачено характеристику Заказника,
зокрема, «пл. 1383 га, в состав которых
входит остров Хортица, исключая сады и
пашню института ЦНИПТИМЭЖ, о. Байда,
скальї СтогІ, СтогІІ, каменные столбы в
нижнем бьефе ГЭС».

Також з матеріалів справи вбачається,
що затверджена карта-схема Заказника,
погоджена із заступником голови
Виконавчого комітету Запорізької
міської ради, генеральним директором
національного заповідника «Хортиця»,
заступником начальника Запоріжського
міського управління земельних
ресурсів. На карті позначено територію
Заказника, на якій визначено його межі.

Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 03.11.2008р. №564, у зв'язку зі
зміною землекористувача, затверджено
нову редакцію Положення про загально
геологічний заказник
загальнодержавного значення
«Дніпровські пороги», за змістом п.1.2
якого: заказник, до складу якого
входять о.Хортиця, крім садів та ріллі
Державного сільськогосподарського
підприємства «Хортиця», о.Байда, скелі
Три Стоги, о.Дубовий , скель Два брати,
Розтьобін, належить до складу
природно-заповідного фонду України,
охороняється як національне надбання,
щодо якого встановлюється особливий
режим охорони, відтворення і
використання.

Відповідно до п.1.3 Положення, заказник
загальною площею 1383,0 га розташований в
межах земель, які відповідно до
постанови КМ України від 06.04.1993р. №254
включені до Національного заповідника
«Хортиця».

Як вбачається з матеріалів справи, в 2009
році Національним заповідником
«Хортиця» було укладено договір з
Державним підприємством «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» на встановлення
в натурі меж зазначеного Заказника, на
підставі якого останнім було
підготовлено відповідний Висновок від
29.11.2011 року № 2861/10/08, який затверджений
Міністерством охорони навколишнього
природного середовища України (а.с. 10-11).

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про природно-заповідний фонд
України», природно-заповідний фонд
становлять ділянки суші і водного
простору, природні комплекси та об'єкти
яких мають особливу природоохоронну,
наукову, естетичну, рекреаційну та іншу
цінність і виділені з метою збереження
природної різноманітності ландшафтів,
генофонду тваринного і рослинного
світу, підтримання загального
екологічного балансу та забезпечення
фонового моніторингу навколишнього
природного середовища.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що зазначеним вище Законом визначено
процедуру зміни меж територій об'єктів
природно-заповідного фонду.

Зокрема статтею 54 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»,
зміна меж, категорії та скасування
статусу територій об'єктів
природно-заповідного фонду
проводиться відповідно до статей 51 - 53
цього Закону за погодженням з
центральним органом виконавчої влади в
галузі охорони навколишнього
природного середовища на підставі
відповідного експертного висновку.

Згідно з вимогами ст. 51 Закону України
«Про природно-заповідний фонд
України», що підготовка і подання
клопотань про створення чи оголошення
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду можуть
здійснюватися органами центрального
органу виконавчої влади в галузі
охорони навколишнього природного
середовища, науковими установами,
природоохоронними громадськими
об'єднаннями або іншими
заінтересованими підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами. Клопотання подаються до
державних органів, уповноважених
проводити їх попередній розгляд.

Клопотання має містити обґрунтування
необхідності створення чи оголошення
території або об'єкту
природно-заповідного фонду певної
категорії, характеристику
природоохоронної, наукової, естетичної
та іншої цінності природних комплексів
та об'єктів, що пропонуються для
заповідання, відомості про
місцезнаходження, розміри, характер
використання, власників та
користувачів природних ресурсів, а
також відповідний картографічний
матеріал.

До клопотань додаються документи, що
підтверджують та доповнюють
обґрунтування необхідності створення
чи оголошення територій або об'єктів
природно-заповідного фонду.

Приписами статті 52 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»
встанволено, що клопотання про
необхідність створення чи оголошення
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду попередньо
розглядається у місячний строк: 1) щодо
територій та об'єктів
загальнодержавного значення -
центральним органом виконавчої влади в
галузі охорони навколишнього
природного середовища; 2) щодо
територій та об'єктів місцевого
значення - органами цього центрального
органу виконавчої влади на місцях, а на
території Автономної Республіки Крим -
органом виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища.

У разі схвалення клопотань центральним
органом виконавчої влади в галузі
охорони навколишнього природного
середовища та його органами на місцях,
а на території Автономної Республіки
Крим - органом виконавчої влади
Автономної Республіки Крим з питань
охорони навколишнього природного
середовища проводиться їх погодження з
власниками та первинними
користувачами природних ресурсів у
межах територій, рекомендованих для
заповідання (ч. 2 ст. 52 вказаного Закону).

Згідно з вимогами ч.ч. 3, 4 та 7 зазначеної
статті Закону України «Про
природно-заповідний фонд України», на
підставі результатів погодження
клопотань центральний орган
виконавчої влади в галузі охорони
навколишнього природного середовища
забезпечує розробку спеціалізованими
проектними та науковими установами
проектів створення природних
заповідників, біосферних заповідників,
національних природних парків,
заказників, пам'яток природи,
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного
значення.

Розробка проектів створення
регіональних ландшафтних парків,
заповідних урочищ, а також заказників,
пам'яток природи та парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва місцевого
значення забезпечується органами
центрального органу виконавчої влади в
галузі охорони навколишнього
природного середовища на місцях, а на
території Автономної Республіки Крим -
органом виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища.

Проекти створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду
передаються центральним органом
виконавчої влади в галузі охорони
навколишнього природного середовища
чи його органами на місцях, а на
території Автономної Республіки Крим -
органом виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища у
встановленому порядку уповноваженим
приймати рішення про створення чи
оголошення територій та об'єктів
природно-заповідного фонду.

Статтею 53 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»
встанволено, що рішення про створення
природних заповідників, національних
природних парків, а також щодо інших
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення
приймаються Президентом України.

Рішення про створення біосферних
заповідників приймається з
додержанням вимог міжнародних
договорів та міжнародних програм,
учасником яких є Україна.

Рішення про організацію чи оголошення
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду місцевого
значення та встановлення охоронних зон
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
приймається Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими радами.

Порядок відведення земельних ділянок
природним заповідникам, біосферним
заповідникам, національним природним
паркам, регіональним ландшафтним
паркам, а також ботанічним садам,
дендрологічним паркам, зоологічним
паркам визначається Земельним
кодексом України.

Території та об'єкти
природно-заповідного фонду або їх
частини, що створюються чи
оголошуються без вилучення земельних
ділянок, що вони займають, передаються
під охорону підприємствам, установам,
організаціям і громадянам органами
центрального органу виконавчої влади в
галузі охорони навколишнього
природного середовища з оформленням
охоронного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено Окружним
адміністративним судом міста Києва,
при затвердженні та прийнятті спірного
про загальногеологічний заказник
загальнодержавного значення
«Дніпровські пороги», Міністерство
охорони навколишнього природного
середовища України діяло відповідно до
норм чинного законодавства, зокрема на
підставі Закону України «Про
природно-заповідний фонд України».

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що описова частина меж, а саме
розмір та площа Заказника відповідає
Паспорту заповідного об'єкту 1974р.,
Положенню 1975р. та постанові 1974р.

Зокрема, пунктом 1.3 Положення про
загальногеологічний заказник
загальнодержавного значення
«Дніпровські пороги» визначено,
заказник загальною площею 1 383,0 га
розташований в межах земель, які
відповідно до постанови кабінету
Міністрів України від 06.04.1993 року № 254
включені до Національного заповідника
«Хортиця» (відповідно до Державного
акту на право постійного користування
земельною ділянкою серія ЯЯ № 110274 від
01.11.2007 року), який є землекористувачем, у
нижньому б'єфі Дніпровської
гідроелектростанції.

Також, в матеріалах справи міститься
карта-схема Заказника, яка погоджена із
заступником голови Виконавчого
комітету Запорізької міської ради,
генеральним директором національного
заповідника «Хортиця», заступником
начальника Запоріжського міського
управління земельних ресурсів, в якій
позначено територію Заказника та чітко
визначено його межі (а.с. 51)

Апеляційним судом не приймаються до
уваги й доводи апелянта про те, що зміни
описової частини меж заказника в
спірному положенні на його думку
призвели до збільшення площі заказника
на 216,55 га, так як відповідно до п. 1.3
зазначеного Положення, розмір
зазначеного заказника залишився
ідентичним зазначеному в Постанові
Ради Міністрів УРСР від 28.10.1974 року № 500,
а саме 1 383, га.

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає вірним висновок суду
першої інстанції про те, що вимоги
позивача - ОСОБА_3 про зобов'язання
відповідача внести зміни до положення
про заказник, затвердженого Наказом
від 03.11.2008 року № 564 шляхом зміни
описової частини меж заказника на
зазначену у Постанові Ради Міністрів
УРСР від 28.10.1974 року № 500, є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Крім того, колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з висновком
Окружного адміністративного суду
міста Києва щодо відмови у задоволені
вимог позивача про скасування Висновку
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Запорізькій області від 23.11.2011р.
№2861/10/08, так як вказаний висновок не
являється нормативно-правовим актом чи
актом індивідуальної дії в розумінні
статті 17 КАС України, оскільки не має
обов'язкового характеру і не тягне за
собою правових наслідків.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 березня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено 09.06.2014
року

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.