Справа № 819/880/14-а
Суддя: Мандзій О.П.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/880/14-a

28 травня 2014 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мандзія
О.П.

при секретарі Бойко Н.Б.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
04.03.2014 року №, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
- позивач) звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Тернопільській області (далі -
Тернопільська ОДПІ або відповідач) про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 04.03.2014 року
№.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
04.03.2014 року Тернопільською ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення №, на
підставі рішення Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
про результати розгляду первинної
скарги від 17.02.2014 №2025/10/19-00-10-02-06/45,
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) 58970 грн., за основним платежем до
сплати 47176 грн., та за штрафними
(фінансовими) санкціями 11794 грн.

Позивач вважає, що відповідачем не було
дотримано обов'язку, щодо повідомлення
його, як платника податків про
наявність розбіжності за податковими
накладними у реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних та
єдиному реєстрі податкових накладних
відповідно до вимог п.6 ст.201 ПК України
та ДПАУ №85 від 11.02.2011 «Про затвердження
електронного сервісу для платників
податків-юридичних осіб».

Представник позивача в судовому
засіданні відзначив, Тернопільською
ОДПІ, всупереч положенням
вищезазначених норм, не надсилалось на
електронну адресу позивача
повідомлення про результати
електронної обробки (звірки)
податкової звітності з податку на
додану вартість щодо встановленої
невідповідності з даними ЄРПН і тим
самим позбавлено можливості
ОСОБА_2, як платника податку самостійно
виправити допущену помилку в порядку,
встановленому п.1 ст.50 ПК України, або у
відповідності до абзацу 11 пункту 10
статті 201 ПК України, звернутись до
податкового органу з заявою із скаргою
на такого постачальника, що є підставою
для включення сум до складу
податкового кредиту.

На підтвердження права працівників
контрагента підписувати податкові
накладні за відсутності керівника,
представником позивача надано лист -
пояснення директора ТОВ «Пенетрон -
Київ» від 16.05.2014 року.

З врахуванням викладеного, представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 04.03.2014 року
№.

Представник Тернопільської ОДПІ в
судове засідання не з'явився повторно,
надавши письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких
відзначає, що оспорюване податкове
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ прийняте у відповідності до вимог
чинного законодавства. Позивачем в
період з 01.01.2012 по 31.12.2012 встановлення
заниження повноти нарахування податку
на додану вартість на загальну суму 47176
грн.

В судовому засіданні 13.05.2014 представник
позивача повідомила, що протягом
операційного дня (дня реєстрації
спірних податкових накладних) продавцю
не надсилалися квитанції в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин. Також представник повідомила,
що податковим органом за даними
реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, не повідомляли
платника податку про наявність у
реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача,
оцінивши представлені у справі докази
у їх сукупності, на підставі чинного
законодавства, суд враховує наступні
обставини, які мають значення для
справи.

В період з 14.11.2013 по 04.12.2013
Тернопільською ОДПІ проведено
документальна планова виїзна
перевірка суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.12.2012 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства.

За результатами даної перевірки
складено акт №3043/19-18-17-0126/309770191 від
04.12.2013 року (а.с. 10-20).

При проведенні перевірки встановлено,
що позивачем сформовано податковий
кредит на основі податкових накладних
ТОВ «Пенетрон-Київ», які зареєстровані
з порушенням Порядку ведення Єдиного
реєстру податкових накладних (далі -
ЄРПН), та з порушенням вимог п.п.201.10 ст.201
ПК України №2755-VІ від 02.10.2010 року в
частині накладення електронного
підпису при їх реєстрації в реєстрі
податкових накладних. А саме -
електронний цифровий підпис, що
накладено на податкові накладні
отримані від ТОВ «Пенетрон-Київ» при їх
реєстрації в ЄРПН належить ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, однак підпис, яким скріплено
податкові накладні при видачі їх
покупцю, належить ОСОБА_5

Перевіркою повноти визначення
податкового кредиту за період з 01.01.2011
по 31.12.2012 встановлено завищення на
основі податкових накладних,
зареєстровані з порушенням Порядку
ведення ЄРПН в розмірі 47176 грн., а саме:
травень 2012 року - 8551 грн., червень 2012
року - 5146 грн., липень 2012 року - 13476 грн.,
серпень 2012 року - 14503 грн., вересень 2012
року - 3776 грн., жовтень 2012 року - 420 грн.,
листопад 2012 року - 1304 грн. (а.с. 18).

Як слідує з матеріалів справи, 21.01.2014
року Тернопільською ОДПІ за порушення
п.198.3, п. 198.6, ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України
та на підставі акту №3043/19-18-17-0126/309770191
від 21.01.2013 винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
щодо ОСОБА_2 за яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на 70764 грн., за основним платежем
до сплати 47176 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 23588 грн. (а.с. 9).

Не погоджуючись з вищевказаним
податковим повідомленням-рішенням та
актом перевірки, позивачем подано
первинну скаргу від 31.01.2014 року (а.с. 21-23).

Рішенням від 17.02.2014 року №2025/1019-00-10-02-06/45
про результати розгляду первинної
скарги (а.с. 28-29) Головне управління
Міндоходів у Тернопільській області
податкове повідомлення-рішення від
21.01.2014 року скасовує № в частині
11794 грн. штрафних (фінансових) санкцій і
залишає його без змін в іншій частині.

04.03.2014 року Тернопільською ОДПІ
винесено податкове
повідомлення-рішення №, на
підставі рішення Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
про результати розгляду первинної
скарги від 17.02.2014 року, збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг), на 58970 грн., за основним
платежем до сплати 47176, грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями 11794
грн. (а.с. 8).

Варто зазначити, що 28.02.2014 року ОСОБА_2
подано до Міністерства доходів і
зборів України адміністративну скаргу
з вимогою скасування рішення про
результати розгляду скарги від 17.02.2014
року №2025/10/19-00-10-02-06/45 виданого Головним
управлінням Міндоходів у
Тернопільській області.

Враховуючи, що скарга ФОП ОСОБА_2 не
підписана, Міністерство доходів і
зборів України залишив скаргу від
28.02.2014 року без зазначення номеру
(вхідний №1061/ФОП Міністерства доходів
і зборів України від 03.03.2014) на
податкове повідомлення-рішення
Тернопільської ОДПІ від 21.01.2014 року
№ та на рішення Головного
управління Міндоходів в
Тернопільській області від 17.02.2014 року
№2025/10/19-00-10-02-06/45 без розгляду, про що
повідомлено позивача рекомендованим
листом від 07.03.2014 №1457/І/99-99-10-01-03-14 (а.с. 30).

При вирішенні позовних вимог суд
виходить з наступного.

В акті перевірки зазначено, що ФОП
ОСОБА_2 сформовано податковий кредит на
основі податкових накладних ТОВ
«Пенетрон-Київ», а саме: №76 від 25.05.2012,
№85 від 29.05.2012, №98 та №97 від 31.05.2012, №31
від 15.06.2012, №39 від 19.06.2012, № 71 від 27.06.2012,
№15 від 05.07.2012, №41 від 13.07.2012, №53 та №54
від 18.07.2012, №67 від 20.07.2012, №9 від 03.08.2012,
№54 від 16.08.2012, №77 від 23.08.2012, №82 від
27.08.2012, №12 від 04.09.2012, №46 від 13.09.2012, №78
від 24.09.2012, №37 від 11.10.2012, №60 від 23.10.2012,
№16 від 07.11.2012, №31 від 14.11.2012, які
зареєстровані з порушенням Порядку
ведення ЄРПН, та з порушенням вимог
п.п.201.10 ст.201 ПК України №2755-VІ від 02.10.2010
року в частині накладення електронного
підпису при їх реєстрації в реєстрі
податкових накладних.

Судом встановленно, що електронний
цифровий підпис, який накладено на
податкові накладні отримані від ТОВ
«Пенетрон-Київ» при їх реєстрації в
ЄРПН належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак
підпис, яким скріплено податкові
накладні при видачі їх покупцю,
належить ОСОБА_5

Відповідно до п.198.6. ст.198 ПК не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Як встановлено п.3 ст.198 ПК України
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому, з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Тобто якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи, а тому
розбіжність у електронному цифровому
підпису, що накладається на податкову
накладну при її реєстрації в Єдиному
реєстрі податкових накладних, та
підпису, що скріплює цю податкову
накладну при її видачі покупцю, не може
бути підставою для відмови у праві
платника податку на податковий кредит
за наявності факту здійснення
господарської операції.

Матеріалами справи підтверджується,
що, ОСОБА_2 при включенні вищевказаних
податкових накладних до податкового
кредиту з податку на додану вартість
було дотримано наступні вимоги:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п.3 ст.198 ПК України); настання
дати виникнення права на податковий
кредит виходячи з правила першої події
- або на дату списання коштів в оплату
таких товарів, або на дату отримання
податкової накладної постачальника, що
підтверджує факт придбання товарів (п.2
ст.198 ПК України); наявність оригіналів
податкових накладних постачальника, що
підтверджують суму податкового
кредиту (п.6 ст.198 ПК України), оформлені
належним чином у відповідності до (ст.201
ПК України) та складені зареєстрованим
платником ПДВ (п.8 ст.201 ПК України).

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику, є
дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення
контролюючими органами документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Згідно п.6 ст.201 ПК України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій.

Встановлені судом обставини свідчать
про те, що Тернопільською ОДПІ не було
дотримано обов'язку, щодо повідомлення
позивача, як платника податків про
наявність розбіжності за податковими
накладними у реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних та ЄРПН
відповідно до вимог п.6 ст.201 ПК України
та Наказу ДПА України № 85 від 11.02.2011р.
"Про затвердження електронного сервісу
для платників податків-юридичних осіб".

В зв'язку з чим, відповідач, всупереч
положенням вищенаведених норм, не
надсилав на електронну адресу
електронного повідомлення, чи якого
іншого повідомлення про результати
електронної обробки (звірки)
податкової звітності з податку на
додану вартість щодо встановленої
невідповідності з даними ЄРПН і тим
самим позбавив можливості ОСОБА_2, як
платника податку самостійно виправити
допущену помилку в порядку
встановленому п.1 ст.50 ПК України або у
відповідності до абз.11 п.10 ст.201 ПК
України, звернутись до податкового
органу з заявою скаргою на такого
постачальника, що є підставою для
включення сум до складу податкового
кредиту.

Суд вважає, що відповідач прийшов до
помилкового висновку, що електронний
цифровий підпис, що накладається на
податкову накладну при її реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
та підпис, що скріплює цю податкову
накладну при її видачі покупцю, повинні
належати одній особі, якій делеговано
право підпису податкових накладних,
оскільки такий висновок, ґрунтується
на вибірковому посиланні на частини
норм Порядку ведення Єдиного реєстру
податкових накладних, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.12.2010 р. N 1246 (далі по тексту -
Порядок №1246).

Так, згідно абз. 5 п. 5 Порядку №1246 «Для
делегування права підпису податкової
накладної та/або розрахунку
коригування іншій посадовій особі,
продавець отримує засоби електронного
цифрового підпису в акредитованих
центрах сертифікації ключів для такої
особи та подає податковому органові за
місцем реєстрації посилені
сертифікати електронного цифрового
підпису зазначеної особи. У такому разі
електронні цифрові підписи посадових
осіб продавця накладаються у такому
порядку: першим - електронний цифровий
підпис посадової особи, якій
делеговано право підпису податкової
накладної та/або розрахунку
коригування; другим - електронний
цифровий підпис, що є аналогом відбитка
печатки продавця».

Відповідно до п. 1 Порядку №1246 цей
Порядок визначає механізм внесення
відомостей, що містяться у податковій
накладній та/або розрахунку
коригування кількісних і вартісних
показників до неї (далі - податкова
накладна та/або розрахунок
коригування), до Єдиного реєстру
податкових накладних (далі - Реєстр)
платників податку на додану вартість -
продавців товарів (послуг), звіряння
даних, що містяться у виданих платникам
такого податку - покупцям товарів
(послуг) податковій накладній та
розрахунку коригування з відомостями,
які містяться у Реєстрі. Тоді як, форму
податкової накладної та Порядок
заповнення податкової накладної
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 N 1379,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 22.11.2011 за №1333/20071.

Згідно п. 16 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 N 1379, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за N
1333/20071 (далі - Порядок №1379) усі
примірники податкової накладної
підписуються особою, уповноваженою
платником податку здійснювати
постачання товарів/послуг, та
скріплюються печаткою такого платника
податку - продавця. Податкова накладна
не підписується покупцем
товарів/послуг і не скріплюється його
печаткою.

Як слідує з письмових пояснень
директора ТОВ «Пенетрон - Київ», ним
уповноважено працівників підприємства
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підписання
примірників податкових накладних
платника податку (а.с. 86).

Відповідно до п.7 Порядку № 1246 після
надходження податкової накладної
та/або розрахунку коригування в
електронній формі до Державної
податкової служби здійснюється їх
розшифрування, перевіряється
електронний цифровий підпис,
визначається відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, та проводиться їх
реєстрація. Відповідно до п.8 Порядку №
1246 для підтвердження прийняття
податкової накладної та/або розрахунку
коригування до реєстрації продавцю
видається квитанція в електронній
формі у текстовому форматі, у якій
зазначаються реквізити зазначених
документів, відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, результати
перевірки електронного цифрового
підпису, інформація про продавця, дата
та час прийняття, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова накладна та/або розрахунок
коригування. Відповідно до п.9 Порядку
№ 1246 наявність помилок у податковій
накладній є причиною відмови у
прийнятті податкової накладної.

Аналізуючи Порядок № 1246 повністю, суд
приходить до висновку, що надсиланням
квитанції чи не надісланням квитанції
про неприйняття, Державна податкова
служба підтверджує, що вона перевірила
електронний цифровий підпис на
податковій накладній, податкова
накладна не містить помилок та
вважається прийнятою. Тобто, податкові
накладні, складені із дотриманням усіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
ст. 201 ПК України. Окрім цього,
підтвердженням факту прийняття
податкових накладних до Єдиного
реєстру податкових накладних, є
квитанції в електронному вигляді у
текстовому форматі або відсутність
квитанції про неприйняття.

Таким чином, в судовому засіданні не
встановлено порушення позивачем п.198.3,
п.198.6 ст.198 та п.201.10 ст.201 ПК України, а
тому висновок Тернопільської ОДПІ про
заниження позивачем податку на додану
вартість в сумі 47176 грн. є
безпідставним.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 2 КАС, суд
вважає, що податкове
повідомлення-рішення від 04.03.2014 року
№ прийнято з порушенням норм
чинного законодавства, необґрунтовано,
тобто без урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення, а
тому з метою захисту цих прав приходить
до переконання про задоволення
позовних вимог.

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, відповідно до ч.1
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 70, 71, 86, 94,128, 158, 160-163 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області (форми "Р") від
04.03.2014 року №.

3. Повернути з державного бюджету
України на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 590 грн. (п'ятсот
дев'яносто гривень) сплаченого
судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної
сили в порядку, визначеному ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

(Постанова виготовлена в повному
обсязі 03.06.2014)

Головуючий суддя
Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя
Мандзій О.П.