Справа № 812/1026/14
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Свергун І.О.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
справа №812/1026/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Бишова М.В. та Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Органу
опіки і піклування Виконавчого
комітету Розкішнянської сільської
ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 9 квітня 2014
року у справі № 812/1026/14 за позовом
Органу опіки і піклування Виконавчого
комітету Розкішнянської сільської
ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2
до Реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції у
Луганській області ( відповідач 1),
Державної реєстраційної служби
України ( відповідач 2), міського
комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації» ( відповідач
3) про визнання незаконними дій,
скасування рішення від 22 січня 2014 року
№10186120 та зобов'язання вчинити певні
дії, треті особи - ОСОБА_3 ( третя особа 1),
приватне підприємство «Техімекс-груп»
( третя особа 2), ПАТ «Райффайзен банк
Аваль» в особі Луганської обласної
дирекції ( третя особа 3),-

В С Т
А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому, з урахуванням уточнень, просив
визнати дії відповідачів незаконними,
зобов'язати відповідачів скасувати
державну реєстрацію права власності за
третьою особою 2 на нерухоме майно за
адресою м. Луганськ, вул.. Оборонная, 99 б,
скасувати рішення відповідача 2 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 10186120 від 22 січня 2014 року
та зобов'язати останнього провести
державну реєстрацію відносно
неповнолітньої ОСОБА_2 на нерухоме
майно, що знаходиться за адресою м.
Луганськ, вуо. Оборонная, 99б.

В обґрунтування позову зазначив, що
малолітня ОСОБА_2 набула права
власності на адміністративну будівлю з
верандою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу укладений між КСП
«Агролюкс» та ОСОБА_3, ОСОБА_5, діючими
від імені своєї малолітньої доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений 01.09.2004
року приватним нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу
Луганської області ОСОБА_6,
зареєстрованого у реєстрі за №451.

На підставі рішення третейського суду
при асоціації «Лойєр-Консалтинг-Груп»
від 21.03.2006 року у справі № 50/01-2006 була
позбавлена права власності малолітня
дитина. В подальшому право власності
було визнано за ПП «Техімекс-груп».
Чинною ухвалою Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 24.12.2013 року у справі №
407/4768/13-ц провадження 6-97/13 зазначене
рішення скасовано.

За таких обставин, просив задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 9 квітня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, з підстав зазначених у
позові, просить постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає останні
необґрунтованими, а постанову суду
такою, що підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що за договором
купівлі-продажу від 01.09.2004 року
колективним сільськогосподарським
підприємством «Агролюкс» було
передано адміністративну будівлю з
верандою за адресою: АДРЕСА_1, у
власність ОСОБА_2 в особі її
представників - ОСОБА_3, та ОСОБА_5 (а.с.
60-63). На підставі договору відповідачем
3 було зареєстровано право приватної
власності на адміністративну будівлю
за ОСОБА_2, про що було внесено запис від
16.09.2004 року № 6956548 (а.с. 66).

Рішенням третейського суду при
асоціації «Лойєр-Консалтинг-Груп» від
21.03.2006 року зазначений договір
купівлі-продажу було визнано недійсним
та визнано дійсним договір
купівлі-продажу спірної нерухомості за
ОСОБА_7, у зв'язку з чим відповідачем
була здійснена перереєстрація та
внесений відповідний запис від 08.06.2007
року за № 1226 в книзі 8.

Рішенням постійно діючого
третейського суду при асоціації Бюро
технічної інвентаризації Луганської
області «Інвентаризація» по справі №
118-09/07/2007 від 13.07.2007 року визнано договір
купівлі-продажу № 01/07 від 04.07.2007 року,
згідно з яким ОСОБА_7 продала, а третя
особа 2 придбала об'єкт нерухомого
майна - адміністративну будівлю з
верандою та огорожею, які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, та складаються з:
літ. А-2 - адміністративна будівля, літ.а
- веранда; огорожа - дійсним; визнано за
третій особі 2 право власності на
вказаний об'єкт нерухомого майна.

Ухвалою Артемівського районного суду
м. Луганська від 15.11.2013 року у справі №
1203/9231/2012 скасовано рішення постійно
діючого третейського суду при
асоціації «Лойєр-Консалтинг-Груп» від
21.03.2006 року у справі № 50/01-2006.

Ухвалою Антрацитівського районного
суду Луганської області від 24.12.2013 року
у справі № 407/4768/13-ц, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 10.02.2014 року, скасовано
рішення постійно діючого третейського
суду при асоціації Бюро технічної
інвентаризації Луганської області
«Інвентаризація» від 13.07.2007 року у
справі № 118-09/07/2007.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 19.11.2009 року, яке залишено
без змін ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 07.02.2011 року,
задоволено частково позовні вимоги
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, а саме суд
визнав право власності на
адміністративну будівлю з верандою,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_2, визнав недійсною реєстрацію
права власності на адміністративну
будівлю з верандою, розташовану за
вказаною адресою, яка проведена
відповідачем 3, за ОСОБА_7 8 червня 2007
року та за третьою особою-2 30 липня 2007
року, скасовано ці записи, відповідно,
№ 1226 в книзі 8 від 08.06.2007 року та № 3491 в
книзі 29 від 30.07.2007 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12.10.2011 року
рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 19.11.2009 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 07.02.2011 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Суду не надано доказів щодо нового
вирішення вказаного позову по суті
спору.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 року
у справі № 2а-1622/11/1270 зобов'язано
державного реєстратора МКП «БТІ» не
вчиняти дії по скасуванню державної
реєстрації відносно неповнолітньої
ОСОБА_2 на адміністративну будівлю,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі постанови Луганського
окружного адміністративного суду від
13.05.2010 року у справі № 2а-2005/10/1270
скасовано державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_2 на адміністративну
будівлю, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка проведена Державним
реєстратором Луганського міського
комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації» 29.01.2010 року,
реєстраційний номер 6956548, номер запису
1226 в книзі 8, відновлено реєстрацію
права власності за ПП «Техімекс-груп»
на адміністративну будівлю,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011 року,
яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09.02.2012 року,
у справі № 2а-10327/11/1270 за позовом ОСОБА_3
в інтересах малолітньої доньки до МКП
«БТІ», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ПП
«Техімекс-груп» визнано дії державного
реєстратора по проведенню державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, за Приватним підприємством
«Техімекс-груп», незаконними,
зобов'язано державного реєстратора
скасувати державну реєстрацію права
власності за третьою особою-2 на спірне
нерухоме майно.

Вказані обставини підтверджуються
судовими рішеннями та не заперечуються
сторонами.

06.12.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
відповідача-1 з заявою про державну
реєстрацію права власності на
адміністративну будівлю, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_2 Рішенням державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України від 22.01.2014 року № 10186120
відмовлено в державній реєстрації
права власності (а.с. 5). Згідно зі
вказаним рішенням подані документи не
відповідають вимогам та не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.
Порушено вимоги пункту 31 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року № 703 (зі змінами),
відповідно до якого для проведення
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, яке перебуває в
іпотеці, подається документ, що
підтверджує факт надання згоди
іпотекодержателем на визначення
юридичної долі майна, яке перебуває в
іпотеці.

При вирішенні справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 182
Цивільного кодексу України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Спеціальним законом, що визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень є
Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV
(далі - Закон № 1952).

Згідно з частиною 13 статті 15 Закону №
1952 Порядок державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень
встановлює Кабінет Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703 (далі - Порядок № 703).

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, що передбачено
абзацом 2 частини 1 статті 2 Закону № 1952.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 1952
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону
№ 1952 права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав, що
встановлено частиною 4 статті 3 Закону
№ 1952.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону
№ 1952 систему органів державної
реєстрації прав становлять:
Міністерство юстиції України;
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав; органи
державної реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку.

Пунктами 1, 5 частини 1 статті 8 Закону №
1952 визначено, що до повноважень органу
державної реєстрації прав належить
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації; здійснення інших
повноважень, передбачених цим Законом
та іншими законами України.

Пунктами 1, 2, 9 частини 2 статті 9 Закону
№ 1952 встановлено, що державний
реєстратор: 1) встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав; 2) приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав; 9)
здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

На час ухвалення Луганським окружним
адміністративним судом постанови від
05.12.2011 року у справі № 2а-10327/11/1270 діяло
Тимчасове положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5, зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 18 лютого
2002 року за № 157/6445 (далі - Тимчасове
положення).

Пунктом 1.2 Тимчасового положення
встановлено, що державна реєстрація
прав - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, а також права
власності на об'єкти незавершеного
будівництва шляхом внесення
відповідного запису до Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1.4 Тимчасового
положення обов'язковій державній
реєстрації підлягали речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме, зокрема: право власності на
нерухоме майно.

Пункт 1.3 Тимчасового положення
встановлював, що державна реєстрація
прав проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації у межах
визначених
адміністративно-територіальних
одиниць, обслуговування на території
яких здійснюється БТІ, створеними до
набрання чинності Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України» та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 3.10 Тимчасового
положення одночасно з прийняттям
рішення про державну реєстрацію прав
реєстратор БТІ вносить записи до
відповідного розділу Реєстру прав.

Після внесення запису до відповідного
розділу Реєстру прав реєстратор БТІ
видає витяг про державну реєстрацію
прав, який є невід'ємною частиною
правовстановлювального документа, а у
разі проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно на
правовстановлювальному документі
також робить відмітку (штамп) про
державну реєстрацію прав за формою,
визначеною у додатку 8 (пункт 3.11
Тимчасового положення).

Пункт 1.8 Тимчасового положення
передбачав, що реєстр прав власності на
нерухоме майно (далі - Реєстр прав) є
єдиною державною інформаційною
системою, що містить відомості про
зареєстровані права, суб'єктів прав,
об'єкти нерухомого майна та
незавершеного будівництва (далі -
об'єкти, права щодо яких підлягають
державній реєстрації),
правовстановлювальні документи та
документи, на підставі яких проведено
державну реєстрацію права власності на
об'єкт незавершеного будівництва, що
встановлювалось.

Відповідно до пункту 1.12 Тимчасового
положення прямий доступ до Реєстру
прав мають БТІ, створені до набрання
чинності Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України» та
підключені до Реєстру прав у межах
визначених територій
адміністративно-територіальних
одиниць на підставі укладених
договорів з Адміністратором Реєстру
прав.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень» від 11
лютого 2010 року № 1878-VI, який набрав
чинності з 1 січня 2013 року, державна
реєстрація в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державному реєстрі іпотек,
надання інформації із зазначених
реєстрів здійснюються до 1 січня 2013
року.

Державний реєстратор, нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
відповідно до Закону № 1952, починаючи з 1
січня 2013 року мають доступ до Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державного
реєстру іпотек і використовують під
час проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень реєстраційні дані зазначених
реєстрів.

Порядок використання даних Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та
Державного реєстру іпотек
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Згідно з положеннями пунктів 92, 93
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703, під час розгляду заяви про
державну реєстрацію, відповідно до
якої державну реєстрацію прав у
Державному реєстрі прав заявлено
вперше, державний реєстратор
використовує дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна для цілей справляння
державного мита та/або перенесення
записів про обтяження речових прав на
нерухоме майно під час проведення
державної реєстрації права власності
або іншого речового права на таке
майно.

Державний реєстратор встановлює
наявність (відсутність) записів про: 1)
державну реєстрацію права власності
або іншого речового права на нерухоме
майно у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно; 2) обтяження нерухомого
майна іпотекою в Державному реєстрі
іпотек; 3) обтяження речових прав на
нерухоме майно в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна; 4) обтяження податковою заставою
речових прав на нерухоме майно у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна, порядок доступу до якого
встановлює Мін'юст.

Аналіз наведених вище правових норм
зумовлює висновок, що починаючи з 01
січня 2013 року суб'єкти владних
повноважень, до компетенції яких
належить державна реєстрація прав на
нерухоме майно, не повноважні вносити
будь-які зміни або доповнення до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, проте використовують ці дані під
час проведення державної реєстрації
прав в Державному реєстрі речових прав
на нерухоме майно. Не повноважні
вносити зміни та доповнення до Реєстру
прав і посадові особи бюро технічної
інвентаризації.

Порядок ведення Державного реєстру
прав на нерухоме майно затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року № 1141 (далі - Порядок
№ 1141).

Частиною 2 статті 26 Закону № 1952
встановлено, що у разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 41 Порядку № 1141
державний реєстратор вносить записи до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію прав.

Внесення записів про скасування
державної реєстрації прав
здійснюється державним реєстратором
за заявою, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

У результаті внесення записів про
скасування державної реєстрації прав у
відповідному розділі Державного
реєстру прав державний реєстратор
робить відмітку про скасування
державної реєстрації прав.

У разі коли внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
здійснюється щодо державної
реєстрації переходу чи припинення
речових прав, державний реєстратор
робить відмітку про скасування
державної реєстрації прав та поновлює
записи про речові права на нерухоме
майно, обтяження таких прав, що
існували до проведення державної
реєстрації прав.

Порядок прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно затверджений
наказом Міністерства юстиції України
від 12 грудня 2011 року № 3502/5 (далі -
Порядок № 3502/5).

Цей Порядок визначає процедуру
прийняття і розгляду заяв щодо
внесення записів про скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, перелік документів,
необхідних для внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури.

Пунктом 1.2 Порядку № 3502/5 встановлено,
що у разі внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав заінтересованою особою у разі
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав є
особа, в інтересах якої на підставі
рішення суду скасовано рішення
державного реєстратора прав.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку № 3502/5
рішення щодо внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав приймає державний
реєстратор прав на нерухоме майно, яке
оформлює за допомогою Державного
реєстру прав.

Постанова Луганського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011 року
у справі № 2а-10327/11/1270 набрала законної
сили 09.02.2012 року.

Відповідно до ухвали Ленінського
районного суду м. Луганська від 04.05.2011
року в цивільній справі № 2-854/2011 за
позовом ОСОБА_3 до ПП «Техімекс-Груп»,
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та МКП
«БТІ» про витребування майна з чужого
незаконного володіння за клопотанням
представника органу опіки та
піклування Роскішнянської сільської
ради забезпечено позов та заборонено
МКП «БТІ» вчиняти будь-які дії,
пов'язані з реєстрацією чи проведення
будь-яких реєстраційних та пов'язаних з
цим дій, у тому числі витягів з реєстру
прав власників на нерухоме майно -
адміністративну будівлю з верандою, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, до
розгляду справи по суті (а.с. 206).

Сторонами не надано суду доказів щодо
скасування вказаної ухвали.

21.02.2012 року ОСОБА_3 звернувся до
відповідача-3 за виконанням рішення
суду про скасування державної
реєстрації права власності за третьою
особою-2 на адміністративну будівлю,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Листом
від 13.03.2012 року № 15/43-260 відповідач у
скасуванні реєстрації права власності
за ПП «Техімекс-груп» відмовив з
посиланням на наявність ухвали суду
від 04.05.2011 року про заборону вчиняти
будь-які реєстраційні дії із спірним
майном. (а.с. 207).

Крім того, що листом від 11.04.2012 року №
15/43427 відповідач-3 звернувся до
Ленінського районного суду м.
Луганська за роз'ясненням, чи можливе з
метою відновлення порушеного права
малолітньої ОСОБА_2 скасування
державної реєстрації права власності
за третьою особою- 2 на об'єкт
нерухомості - адміністративну будівлю
за вказаною адресою на підставі
постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011 року
та ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09.02.2012 року,
за наявності заборони МКП БТІ вчиняти
будь-які дії, пов'язані з реєстрацією чи
проведенням будь-яких реєстраційних та
пов'язаних з цим дій по даному об'єкту
нерухомості (а.с. 208), на що відповіді не
надійшло.

Згідно з інформацією з реєстру прав
власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна щодо об'єкту
нерухомого майна, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, за вказаним об'єктом
зареєстровано такі обтяження: 1)
заборона на нерухоме майно, підстава
обтяження - договір іпотеки від 01.09.2008 №
5075; 2) арешт нерухомого майна, підстава
обтяження - постанова Ленінського ВДВС
Луганського МУЮ від 07.02.2009 АА№ 292243; 3)
арешт нерухомого майна, підстава
обтяження - ухвала Ленінського
районного суду м. Луганська від 02.02.2009; 4)
арешт нерухомого майна (земельної
ділянки), підстава обтяження -
постанова Ленінського ВДВС
Луганського МУЮ від 26.03.2010 № 8-661 (а.с.
179-180).

Враховуючи встановлені судом
обставини, підстав для визнання
незаконними дій відповідача-3 по
невиконанню чинного рішення
Луганського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011 року
у справі № 2а-10327/11/1270 немає. Колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції, що за наявності прямої
заборони на вчинення будь-яких
реєстраційних дій щодо нерухомого
майна, вказане рішення суду не виконано
з незалежних від МКП «БТІ» причин.

Колегія суддів також не знаходить
підстав для задоволення позовних вимог
про визнання незаконними дій
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України по
відмові в державній реєстрації прав
відносно неповнолітньої ОСОБА_2 на
нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, та
скасування рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 22.01.2014 року № 10186120 з огляду
на наступне.

Відповідно до пункту 31 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року № 703, для проведення
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, яке перебуває в
іпотеці, подається документ, що
підтверджує факт надання згоди
іпотекодержателем на визначення
юридичної долі майна, яке перебуває в
іпотеці.

01.09.2008 року між ПП «Техімекс-груп» та
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Луганської обласної дирекції було
укладено договір іпотеки, засвідчений
нотаріально, реєстраційний номер 5075,
згідно з яким за рахунок майна, а саме -
адміністративної будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
забезпечуються вимоги, що витікають з
угоди про надання кредитних ресурсів.

Доказів щодо оскарження чи скасування
вказаного договору іпотеки судам не
надано.

Суд не бере до уваги посилання третьої
особи ОСОБА_3 на те, що вказаний договір
іпотеки є недійсним, оскільки був
підписаний неналежними набувачами,
оскільки спір про право власності на
нерухоме майно за вищевказаною адресою
перебуває на розгляді в Ленінському
районному суді м. Луганська та не
вирішений по суті.

Наказом Міністерства юстиції України
«Про заходи щодо взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб» № 607/5 від 02.04.2013 року
встановлено, що в разі подання до
структурних підрозділів
територіальних органів Мін'юсту, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру, заяви про державну
реєстрацію права власності, що
виникають на підставі рішення суду, де
однією зі сторін є юридична особа,
рішення щодо державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
приймаються державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що при прийнятті рішення від 22.01.2014 року
№ 10186120 відповідач- 2 діяв у
відповідності до вимог чинного
законодавства, у зв'язку з чим підстави
для задоволення позову в цій частині
також відсутні.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання державного реєстратора
МКП «БТІ» скасувати державну
реєстрацію права власності за ПП
«Техімекс-груп» на нерухоме майно за
адресою: АДРЕСА_1, судом першої
інстанції правильно зазначено, що
постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011 року
у справі № 2а-10327/11/1270 за позовом ОСОБА_3
в інтересах малолітньої доньки до
відповідача-3 визнано дії державного
реєстратора по проведенню державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, за третьою особою,
незаконними, та зобов'язано державного
реєстратора скасувати державну
реєстрацію права власності за ПП
«Техімекс-груп» на нерухоме майно, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Постанова суду набрала законної сили.
За таких обставин колегія суддів не
знаходить підстав для додаткового
зобов'язання відповідача- 3 скасувати
державну реєстрацію права власності за
ПП «Техімекс-груп» на вказане нерухоме
майно.

Щодо вимог про зобов'язання
відповідачів 1 та 2 скасувати державну
реєстрацію права власності за ПП
«Техімекс-груп» на нерухоме майно за
адресою: АДРЕСА_1, слід зазначити
наступне.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1952
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний
реєстр прав) - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Відповідно до статті 8 Закону № 1952
орган державної реєстрації прав: 1)
проводить державну реєстрацію прав
та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації; 2) забезпечує ведення
Державного реєстру прав; 3) надає
інформацію про зареєстровані права та
їх обтяження в порядку, встановленому
цим Законом; 4) забезпечує облік
безхазяйного нерухомого майна; 5)
здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Як встановлено судом, у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкта нерухомого майна,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
станом на 04.04.2014 року право власності,
інші речові права, іпотеки, обтяження
не зареєстровані.

Таким чином, в задоволенні
вказаної частини позовних вимог також
слід відмовити.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстав для її
скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.
195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Органу опіки і
піклування Виконавчого комітету
Розкішнянської сільської ради в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 9 квітня 2014
року у справі № 812/1026/14 - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
її копії особам. які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
С.Ю.Чумак

Судді:
М.В.Бишов

Л.В.Ястребова