Справа № 813/5972/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 р.
Справа № 876/14290/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Улицького В.З.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю представника позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Державної реєстраційної служби
України на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної реєстраційної
служби України в особі Департаменту
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Ботезата
Олексія Павловича, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідачів, ОСОБА_4 про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И
Л А:

30.07.2013 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання
протиправним та скасування рішення
Державної реєстраційної служби
України № 2894196 від 05.06.2013р. про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень та зобов'язання Державної
реєстраційної служби України вчинити
дії.

09.09.2013 представником позивача було
подано уточнення до позовної заяви
згідно якого останній просить:

- визнати протиправним та скасувати
рішення №2894196 від 05.06.2013 року про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень, прийняте Державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Ботезатом Олексієм Павловичем
(надалі - державний реєстратор) за
результатами розгляду заяви від 20.05.2013
року ОСОБА_2, прийнятої 20.05.2013 року об
11:43:31 за реєстраційним номером 1212529, та
документів згідно переліку,
приведеного у картці від 20.05.2013 року
№2400344 прийому заяви, щодо реєстрації за
ОСОБА_2 права власності на квартиру
номер АДРЕСА_1, номер у реєстрі прав
власності на нерухоме майно 37217341;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України розглянути та прийняти
рішення за заявою від 20.05.2013 року
ОСОБА_2, прийнятою 20.05.2013 року об 11:43:31 за
реєстраційним номером 1212529, та
документами згідно переліку,
приведеного у картці від 20.05.2013 року
№2400344 прийому заяви, щодо реєстрації за
ОСОБА_2 права власності на квартиру
номер АДРЕСА_1, номер у реєстрі прав
власності на нерухоме майно 37217341;

- встановити Державній реєстраційній
службі України місячний строк, від дня
набрання законної сили постановою
суду, для подання суду звіту про
виконання постанови.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
державним реєстратором з порушенням
вимог ст.ст.35 ч.1, 36 ч.ч.1 - 3, 37 ч.ч.1, 3 Закону
України «Про іпотеку», ст.ст.4 ч.1 п.1, 24
ч.1 п.4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» п.п.9 абзац 1, п.27
пп.1, 28 абзац 1, 34 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою №
703 від 22.06.2011 року Кабінету Міністрів
України було прийнято рішення № 2894196
від 05.06.2013 року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, щодо
реєстрації за ОСОБА_2 права власності
на предмет іпотеки, а відтак вказане
рішення суб'єкта владних повноважень є
протиправним (незаконним), оскільки не
відповідає вищевказаним нормам права.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково Визнати
протиправним та скасувати рішення №
2894196 від 05.06.2013 року про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, прийняте державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Ботезатом О.П. № 2894196 від 05.06.2013
року. Зобов'язано Державну
реєстраційну службу України повторно
розглянути заяву ОСОБА_2 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від
20.05.2013 року зареєсторованої за
реєстраційним номером 1212529. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, Державна реєстраційна
служба України, постанову оскаржила, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подала апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.
Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Орган державної реєстрації прав,
нотаріус у день прийняття рішення про
відмову в державній реєстрації прав та
їх обтяжень видає або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення заявникові таке рішення
разом з документами, що подавалися
заявником для проведення державної
реєстрації прав. Орган державної
реєстрації прав, нотаріус не повертає
заяву про державну реєстрацію,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита. Всі оригінальні
примірники документів повертаються
заявнику, що унеможливлює повторний
розгляд заяви ОСОБА_2. Для повторного
розгляду документів заявника
необхідно повторно звертатися до
органу державної реєстрації прав в
установленому законом порядку.

У ході апеляційного розгляду
представник позивача ОСОБА_1 надала
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідачем Державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України з порушенням умов ст.ст. 35 ч. 1, 36
ч.ч. 1 - 3, 37 ч.ч. 1, 3 Закону України «Про
іпотеку» (далі-Закон № 898-IV), ст.ст. 4 ч. 1
п. 1, 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
(далі-Закон № 1952-IV), п.п. 9 абзац 1, п. 27 пп.
1, 28 абзац 1, 34 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №703 від
22.06.2011 р. (далі-Порядок № 703), було
прийнято рішення № 2894196 від 05.06.2013р. про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень, щодо реєстрації за ОСОБА_2
права власності на Предмет іпотеки, у
якому, окрім посилання на норму
матеріального права, - п. 4 ч. 1 ст. 24
Закону № 1952-IV, відсутнє будь-яке
обгрунтування підстав, визначених цією
нормою з урахуванням поданого
позивачем переліку документів.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання
Державної реєстраційної служби
України розглянути та прийняти рішення
щодо реєстрації за ОСОБА_2 права
власності на квартиру АДРЕСА_1, суд
вважає, що така не підлягає
задоволенню.

Щодо вимоги позивача про встановлення
Державній реєстраційній службі
місячного строку, від дня набрання
законної сили постанови суду, для
подання до суду звіту про виконання
постанови, суд дослідивши обставини
справи та керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства вважає,
що така не підлягає задоволенню, у
зв'язку з відсутністю підстав для
задоволення останньої.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 05.12.2012р. між
позивачем - ОСОБА_2 та третьою особою -
ОСОБА_4 для забезпечення належного
виконання останнім своїх зобов'язань
перед ОСОБА_2 за укладеним між ними
договором безпроцентної позики від
05.12.2012р. щодо повернення ОСОБА_4 у строки
та в порядку, передбаченому графіком до
цього Договору, грошової суми в розмірі
959160,00 грн., яка згідно офіційного курсу
Національного Банку України станом на
05.12.2012р. є еквівалентом 120000,00 дол. США
(надалі - Договір позики), було укладено
Іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим № 9785 (надалі - Іпотечний
договір). Відповідно до зазначеного
Іпотечного договору ОСОБА_4 передав
ОСОБА_2 в іпотеку нерухоме майно (надалі
- Предмет іпотеки), а саме: квартиру по
АДРЕСА_1, загальною площею 100,5 кв.м.,
житловою площею 66,5 кв.м., номер в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 37217341, що складається із трьох
житлових кімнат площею 18,3 кв.м., площею
22,4 кв.м., площею 25,8 кв.м., кухні площею 11,2
кв.м., ванної кімнати площею 5,5 кв.м.,
коридору площею 11,6 кв.м., комірки площею
1,0 кв.м., а також обладнана трьома
балконами площею 2,1 кв.м., 1,6 кв.м., 1,0 кв.м.

Згідно витягу № 39153217 від 05.12.2012 про
реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон
та відчужень об'єктів нерухомого майна,
виданого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, у вказаному реєстрі
зареєстровано приватне обтяження
ОСОБА_2 на Предмет іпотеки.

Згідно витягу № 39153523 від 05.12.2012 про
реєстрацію в Державному реєстрі
іпотек, виданого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, у вказаному реєстрі
зареєстровано іпотеку ОСОБА_2 на
Предмет іпотеки.

Згідно пп. 4.1.7. Іпотечного договору у
разі виникнення у Іпотекодержателя
права звернути стягнення на Предмет
іпотеки, Іпотекодержатель може
прийняти рішення про прийняття
Предмету іпотеки у свою власність, про
що письмово повідомляє Іпотекодавця. В
зазначеному повідомленні має
міститися: підстави звернення
стягнення на Предмет іпотеки, ціна, за
якою Предмет іпотеки переходить у
власність Іпотекодержателя, суть та
розмір вимог за Основним зобов'язанням
та вимог щодо відшкодування витрат
Іпотекодержателя, передбачених цим
Договором, які припиняються в
результаті переходу до
Іпотекодержателя права власності на
Предмет іпотеки.

Наведені положення пп. 4.1.7. Іпотечного
договору, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, цілком узгоджуються із змістом
ч.ч. 1 - 3 ст. 36 Закону № 898-IV, згідно яких
сторони іпотечного договору можуть
вирішити питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору, зокрема шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому статтею 37 цього Закону.

Станом на 07.03.2013р. ОСОБА_4 порушено перед
ОСОБА_2 умови Основного зобов'язання, -
Договору позики, що полягає у
простроченні ОСОБА_4 повернення ОСОБА_2
чергової частини позики в сумі 27972,00
грн.; - пп. 2.1. Іпотечного договору, щодо
обов'язку страхування Предмета
іпотеки.

Вимогу від 15.01.2013р. ОСОБА_2 про виконання
простроченої частини зобов'язання за
договором від 05.12.2012р. безпроцентної
позики та усунення порушення умов
договору іпотеки від 05.12.2012р. № 9785
залишено ОСОБА_4 без виконання.

За наведених обставин ОСОБА_2 скерував
11.03.2013р. у рекомендованому листі №
491 на адресу ОСОБА_4 повідомлення
від 07.03.2013р. про порушення умов договору
від 05.12.2012р. безпроцентної позики та
умов Іпотечного договору 05.12.2012р. № 9785,
яке було отримано адресатом 30.03.2013р.

Направлення вказаного вище
повідомлення від 07.03.2013р. є обов'язковим
згідно ч. 1 ст. 35 Закону № 898-IV, яка
визначає, що у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

ОСОБА_4 станом на 30.04.2013р. не усунув
порушень умов Основного зобов'язання
та пп. 2.1. Іпотечного договору,
визначених в отриманому 30.03.2013р.
повідомленні від 07.03.2013р. ОСОБА_2, відтак
останній замовив проведення оцінки
Предмета іпотеки суб'єктом оціночної
діяльності фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_8, який
здійснив таку оцінку 07.05.2013р., надавши
ОСОБА_2 відповідний звіт та висновок.

Вказані дії позивача узгоджуються із
змістом ч. 1 - 3 Закону № 898-IV, згідно яких
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання;
іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності. У разі
набуття права власності на предмет
іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний
відшкодувати іпотекодавцю
перевищення 90 відсотків вартості
предмета іпотеки над розміром
забезпечених іпотекою вимог
іпотекодержателя.

Згідно ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу
України особи право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 182 Цивільного кодексу
України державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Згідно преамбули Закону № 1952-IV цей
Закон визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Згідно п. 34 Порядку № 703 для проведення
державної реєстрації права власності
на підставі договору іпотеки, що
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27 і 28
цього Порядку, подає:

1) завірену в установленому порядку
копію письмової вимоги про усунення
порушень, надіслану іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця, в якій
зазначається стислий зміст порушеного
зобов'язання, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менше ніж
30-денний строк та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує сплив
30-денного строку з моменту отримання
іпотекодавцем та боржником, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги іпотекодержателя, якщо більш
тривалий строк не вказано у надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмовій вимозі;

3) звіт про оцінку предмета іпотеки,
складений після спливу строку, що
зазначений у письмовій вимозі,
надісланій іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця;

5) витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку (у разі,
коли предметом іпотеки є земельна
ділянка та в документах, що зазначені у
пункті 27 цього Порядку, відсутні
відомості про її кадастровий номер);

6) заставну (у разі, коли іпотечним
договором передбачено її видачу).

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що наявність
зареєстрованої у Державному реєстрі
прав заборони відчуження нерухомого
майна, накладеної нотаріусом під час
посвідчення договору іпотеки, на
підставі якого відбувається перехід
права власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іпотекодержателя, не є
підставою для відмови у проведенні
державної реєстрації права власності
за іпотекодержателем.

Згідно пп. 1 п. 27 Порядку № 703
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, укладений
в установленому законом порядку
договір, предметом якого є нерухоме
майно, права щодо якого підлягають
державній реєстрації, або речове право
на нерухоме майно, чи його дублікат.

Згідно абзацу 1 п. 28 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно заявник, крім
документів, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, подає копії документів,
що зазначені в пункті 9 цього Порядку
(крім документа, що посвідчує посадову
особу органу державної влади або
органу місцевого самоврядування).

Згідно абзацу 1 п. 9 Порядку № 703 заявник
під час подання заяви про державну
реєстрацію пред'являє органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
документ, що посвідчує його особу.

20.05.2013р. через Реєстраційну службу
Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_2 подано до ДРСУ заяву від
20.05.2013р., щодо реєстрації за ОСОБА_2
права власності на Предмет іпотеки.

Разом із заявою від 20.05.2013р., прийнятою
20.05.2013р. об 11:43:31 за реєстраційним
номером 1212529, позивачем було подано
документи, згідно переліку,
визначеного п.п. 9 абзац 1, п. 27 пп. 1, 28
абзац 1, 34 Порядку № 703, що
підтверджується карткою прийому заяви
від 20.05.2013р. № 2400344.

05.06.2013р. державним реєстратором за
результатами розгляду вищевказаної
заяви, було прийнято рішення № 2894196 від
05.06.2013р. про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень у
зв'язку з тим, що подані ОСОБА_2
документи, на думку державного
реєстратора, не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Згідно пп. 1 п. 27 Порядку № 703 визначено,
що документами, які підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, укладений
в установленому законом порядку
договір, предметом якого є нерухоме
майно, права щодо якого підлягають
державній реєстрації, або речове право
на нерухоме майно, чи його дублікат, а
відтак Іпотечний договір із наявним в
ньому застереженням про задоволення
вимог іпотекодержателя і є тим самим
документом, на підставі якого
позивачем ОСОБА_2, з урахуванням змісту
п. 34 Порядку № 703, заявлено відповідачу,
- ДРСУ, право про реєстрацію права
власності на Предмет іпотеки в рахунок
виконання третьою особою ОСОБА_4
Основного зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що відповідачем
Державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України з
порушенням умов ст.ст. 35 ч. 1, 36 ч.ч. 1 - 3, 37
ч.ч. 1, 3 Закону № 898-IV, ст.ст. 4 ч. 1 п. 1, 24 ч. 1
п. 4 Закону № 1952-IV, п.п. 9 абзац 1, п. 27 пп. 1,
28 абзац 1, 34 Порядку № 703, було прийнято
рішення № 2894196 від 05.06.2013р. про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, щодо реєстрації за ОСОБА_2
права власності на Предмет іпотеки, у
якому, окрім посилання на норму
матеріального права, - п. 4 ч. 1 ст. 24
Закону № 1952-IV, відсутнє будь-яке
обгрунтування підстав, визначених цією
нормою з урахуванням поданого
позивачем переліку документів.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання
Державної реєстраційної служби
України розглянути та прийняти рішення
щодо реєстрації за ОСОБА_2 права
власності на квартиру АДРЕСА_1, суд
вважає, що така не підлягає задоволенню
у зв'язку з наступним.

Відповідно до норм Закону України «Про
державну реєстрацію прав власності на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється.Таким чином, ніхто не
може втручатись у прийняття будь-яких
рішень державним реєстратором, що
пов'язані з державною реєстрацією
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень. Відповідно вказаним законом
встановлена процедура прийняття
відповідних рішень державним
реєстратором і суд не може підміняти цю
процедуру та орган, до компетенції
якого віднесено прийняття відповідних
рішень

Щодо вимоги позивача про встановлення
Державній реєстраційній службі
місячного строку, від дня набрання
законної сили постанови суду, для
подання до суду звіту про виконання
постанови, суд дослідивши обставини
справи та керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства вважає,
що така не підлягає задоволенню, у
звязку з відсутністю підстав для
задоволення останньої.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Державної
реєстраційної служби України залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року у справі №813/5972/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

В.З. Улицький