Справа № 810/6703/13-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С. М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
р. у справі за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними дій
та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулася до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги № Ф - 932 від 19.11.2013 р.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
р. адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу про сплату недоїмки.

В частині допущення постанови до
негайного виконання відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судове рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач є фізичною
особою-підприємцем, перебуває на
спрощеній системі оподаткування з
01.01.2012 р. (а. с. 14) та є платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а також є
пенсіонером та отримує пенсію за віком,
як зазначає апелянт в апеляційній
скарзі.

Крім того, позивач є потерпілою
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії (а. с. 8).

Так відповідач зазначає, що позивач
знаходиться на пенсії за віком зі
зменшенням пенсійного віку в порядку
ст. 55 «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правову оцінку
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, Законом України
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» з наступними
змінами (далі - Закон № 1788) та Законом
України від 09.07.2003 р. №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058) з
наступними змінами.

Пунктом першим частини першої статті 9
Закону № 1058 передбачено такий вид
пенсій, як пенсія за віком.

Разом з тим відповідно до статті 15
Закону № 1788 умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом
України від 28.02.1991 р. № 796-XII "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закон № 796) або їм
надається право на одержання пенсії на
підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788 передбачено такі
види пенсій: трудові пенсії: за віком,
по інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років;
соціальні пенсії.

Частиною першою статті 55 Закону № 796
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону № 1058.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону України від 08.07.2010 р. №
2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, у тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
зазначеного Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI,
які набрали чинності 6 серпня 2011 року),
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Апелянтом в апеляційній скарзі
вказано, що відповідач є пенсіонером за
віком на пільгових умовах зі
зменшенням пенсійного віку, а тому не
має право на звільнення від сплати
єдиного внеску.

Натомість, колегія суддів зазначає, що
статтею 26 Закону № 1058 та статтею 12
Закону № 1788 для громадян України
встановлений загальний пенсійний вік,
з настанням якого вони можуть
претендувати на виплату пенсії за
віком. Відповідно до статті 55 Закону №
796 особам, які працювали або проживали
на територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону № 1058.

Колегія суддів зазначає, що нижчий
пенсійний вік для категорії осіб, що
проживають або працюють на забруднених
територіях порівняно з загальним
пенсійним віком для інших осіб,
обумовлений впливом шкідливих
чинників на стан їх здоров'я та
тривалість життя.

У зв'язку з викладеним особи, яким
призначені пенсії зі зменшенням
пенсійного віку відповідно до статті 55
Закону № 796, є пенсіонерами за віком, і
це відповідає Прикінцевим положенням
Закону № 1058.

Отже, фізичні особи-підприємці, які
отримують зазначену пенсію і які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі частини четвертої статті 4
Закону № 2464, проте не позбавлені права
сплачувати цей внесок на добровільній
основі.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.04.2014 р.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що при розгляді справи в суді
першої інстанції відповідачем не
вказано період, за який висунута вимога
та не надано документальні
підтвердження розрахунку.

Вказані документи не подано і до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доведення
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо необхідності визнання
протиправною та скасування вимоги
відповідача про сплату недоїмки.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують позиції суду першої
інстанції.

Згідно статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 20
січня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними дій
та скасування вимоги залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І.
О. ГрибанСуддя О. А.
Губська (Повний текст ухвали
виготовлено 10.06.2014 року)

.

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.