Справа № 814/1401/14
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна і резолютивна частини)

Миколаїв

10:47

12 червня 2014 року
справа № 814/1401/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Бітюкової А.С., пр.
позивача Щукіна І.І.,

пр. відповідача Марчука А.О. розглянув
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомМиколаївського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, вул. Нікольська, 46, м.
Миколаїв, 54001 доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Марчук Інжинірінг",
вул. Ленінградська, 115-в, м. Миколаїв, 54052

простягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 9 229,16 грн

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено
Кодексом адміністративного
судочинства України, набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Миколаїв

12 червня 2014 року
справа № 814/1401/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Бітюкової А.С., пр.
позивача Щукіна І.І.,

пр. відповідача Марчука А.О. розглянув
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомМиколаївського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, вул. Нікольська, 46, м.
Миколаїв, 54001 доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Марчук Інжинірінг",
вул. Ленінградська, 115-в, м. Миколаїв, 54052

простягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 9 229,16 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Миколаївське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, звернувся до суду з позовом
до відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Марчук Інжинірінг",
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 9127,78 грн за незайняте одне
робоче місце інвалідом у 2013 році та 101, 38
грн пені за порушення терміну сплати
санкцій.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач в
порушення приписів статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" не
працевлаштував необхідну кількість
інвалідів у 2013 році.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі, представник відповідача позов
не визнав та просив суд відмовити у
його задоволенні, оскільки на
виконання вимог законодавства 02.01.2013 на
роботу був прийнятий інвалід, а у звіті
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік допущено описку
шляхом не зазначення у відповідній
графі про наявність працівника, якому
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність.

12.06.2014 проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Суд заслухав пояснення представників
сторін, врахував заперечення
відповідача, розглянув подані
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясував всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов та
заперечення, об'єктивно оцінив докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, і дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 8 статті 69
Господарського кодексу України
підприємство з правом найму робочої
сили забезпечує визначену відповідно
до закону кількість робочих місць для
працевлаштування, зокрема, інвалідів.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
є Закон України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" від 21
березня 1991 року N 875-XII (далі - Закон N
875-XII).

За змістом статті 19 Закону № 875-ХІІ для
підприємств, установ, організацій
встановлюється відповідний норматив
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів (чотири
відсотка середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо
працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця).

Частиною 1 статті 20 Закону № 875-ХІІ
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, за
кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 20
Закону N 875-XII порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені.
Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на
повну суму недоїмки за весь її строк.

При цьому,
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором, обов'язкова
сплата яких передбачена Конституцією
України чи Податковим Кодексом
України, а є заходом впливу до
правопорушника в сфері господарювання,
у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим відповідно до частини 1
статті 218 Господарського кодексу
України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Матеріали справи містять докази, які
свідчать про те, що наказом
(розпорядженням) № 30- від 02.01.2013 на
посаду охоронця з 02.01.2013 до 31.12.2013 був
прийнятий ОСОБА_3, який згідно з
довідкою до акта огляду МСЕК має другу
групу інвалідності (арк. справи 15-16).

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені суд виходить із загальних норм
права відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення, тобто
сукупності об'єктивних та суб'єктивних
ознак, які характеризують діяння як
правопорушення та які є необхідними і
достатніми для притягнення до
юридичної відповідальності.

Суд оцінив докази у справі відповідно
до статті 86 Кодексу адміністративного
судочинства України та дійшов висновку
про відсутність об'єктивних та
суб'єктивних ознак, які характеризують
діяння відповідача як правопорушення.

За таких обставин, суд вважає не
обґрунтованими посилання позивача на
те, що відповідач не виконав нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів за 2013 рік.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

Повний текст постанови складено
відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України та підписано суддею 12.06.2014.