Справа № 263/1963/14-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Папаценко П.І.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року справа № 263/1963/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Компанієць І.Д. та Ястребової
Л.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя на
постанову Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 6
травня 2014 року у справі № 263/1963/14-а

за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя про
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про
зобов'язання нарахувати та виплатити
недоплачене щомісячне підвищення до
пенсії як дитині війни.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги позивача були
задоволені частково -визнано дії
відповідача незаконними та зобов'язано
останнього здійснити перерахунок
пенсії позивачу відповідно до ст.. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, за період з 1
січня 2014 року по 6 травня 2014 року
включно, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі. В обґрунтування
апеляційної скарги посилається на п. 4
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»,
відповідно до якої дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», провадиться у розмірі 7 %
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно частини 1 статті 197 КАС України
суд розглянув справу у порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що позивач
належить до соціальної групи "діти
війни", що підтверджується
посвідченням, та користується правами
і пільгами, встановленими Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», який
набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Водночас ст. 7 цього закону передбачено,
що фінансове забезпечення соціальних
гарантій, передбачених зазначеним
законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», зокрема статтею 6 вказаного
Закону після внесення змін
передбачалось, що дітям війни до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року
положення пункту 28 розділу II «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007 року щодо
внесення змін до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» визнані
такими, що не відповідають Конституції
України.

Відповідно до положень ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Згідно статті 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» №
719-VII від 16 січня 2014 року, встановлено
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність: з 1 січня - 949
гривень.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання апелянта на рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року, оскільки Законом України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» не було надано повноважень
Кабінету Міністрів України визначати
розмір та порядок застосування
положень ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
виходячи з наявного фінансового
ресурсу бюджету на 2014 рік.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№ 1381 «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» було
встановлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», провадиться у розмірі 7 %
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Колегія суддів також не приймає до
уваги посилання апелянта на
необхідність застосування до спірних
правовідносин положень Постанови
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення», оскільки
вищу юридичну силу над підзаконними
актами, яким є зазначена Постанова КМУ
№ 1381, мають закони, яким є Закон України
«Про соціальний захист дітей війни».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
визначенні розміру доплати до пенсії
дитині війни слід керуватися розміром
надбавки, визначеним у ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», внаслідок чого розмір пенсії
позивачці з 1 січня 2014 року повинен
підвищуватись на 30% від мінімальної
пенсії за віком.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції помилково
зазначений кінцевий термін здійснення
перерахунку пенсії позивачці в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

З самого визначення поняття пенсії
випливає, що щомісячні пенсійні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу. Цей вид
виплат не є строковим, а тому не може
бути призначений на певний строк. У
цьому випадку визначається лише дата, з
якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним судом в постановах від 23
квітня 2012 року № 21-239а11 та від 19.03.2013
року в №21-53а13, які згідно ст. 244-2 КАСУ є
обов'язковими для застосування у
судовій практиці.

Таким чином, з урахування
вищезазначеної позиції Верховного
суду України, достатнім та належним
способом захисту порушених прав
позивача є саме визначення обов'язку
проведення перерахунку належного йому
"щомісячної и грошового утримання з
дати, з якої він має право та вимагає
проведення перерахунку без обмеження
кінцевого терміну або строку протягом
якого такий перерахунок має
здійснюватись.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції підлягає зміні із
виключенням кінцевої дати перерахунку
пенсії.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254
КАС України,

П О С Т А Н О В И
Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя задовольнити
частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 6
травня 2014 року у справі № 263/1963/14-а
змінити.

У абзаці третьому резолютивної частини
постанови суду виключити слова « по 6
травня 2014 року включно».

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили до Вищого
адміністративного суду України..

Головуючий:
С.Ю.Чумак

Судді:
І.Д.Компанієць

Л.В. Ястребова