Справа № 285/3732/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/800/11409/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я., Мороза В.Ф.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

представника позивача
неприбуття

представника відповідача Дмитренко
І.Б.

представника третьої особи
неприбуття

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року

у справі № 285/3732/13-а

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області

третя особа Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк»

про визнання
незаконними дій, стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Новоград-Волинського міськрайонного
суду в Житомирській області з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області (далі - ГУ ПФУ),
третя особа: ПАТ КБ Житомирське РУ
«ПриватБанк», про визнання
протиправними дій відповідача щодо
утримання зайво виплачених коштів у
розмірі 996,00 грн. та стягнення на
користь позивача утриману надбавку в
сумі 996,00 грн.

Постановою Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18.12.2013 у позові відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2014
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
задоволення позову.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, ГУ ПФУ
оскаржило його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказаний судовий акт суду
апеляційної інстанції з мотивів
порушення названим судом норм
матеріального та процесуального права,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, розглянувши
та обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи і
правильність застосування судами норм
матеріального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_3 є пенсіонером, не
працює. На його утриманні в момент
виникнення спірних відносин
перебувала неповнолітня дочка ОСОБА_4
Позивач отримував надбавку на
утримання неповнолітньої дочки
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб».

На підставі рішень комісії з розгляду
питань щодо відшкодування коштів,
надміру сплачених за призначеними
пенсіями, №556 від 09.10.2009 №1411 від 11.12.2009
Головне управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області
утримало з пенсії позивача переплату в
розмірі 996,00 грн., оскільки у період з
01.12.2008 по 31.01.2009 ОСОБА_3 працював на
підставі цивільно-правового договору з
ПАТ КБ «Житомирське РУ «ПриватБанк».

У свою чергу, згідно з даними довідки
ПАТ КБ Житомирського РУ «Приватбанк»
від 26.11.2009 № 3610 встановлено, що позивач
у трудових відносинах з банком у період
з 2008 по 2009 роки не перебував. Однак, з
цієї ж довідки випливає, що позивачу
виплачувалася винагорода за разово
виконану роботу на підставі
цивільно-правової угоди.

Крім того, відповідно до даних довідки
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції від
15.11.2013 № 5013/17-10 ПАТ КБ Житомирське РУ
«Приватбанк» на користь позивача
нарахувало (виплатило) дохід та
нарахувало (перерахувало) податок на
доходи у IV кварталі 2008 року: 125 грн. -
дохід, та 18 грн. 75 коп. - податки, та у І
кварталі 2009 року: 80 грн. - дохід, 12 грн. -
податок. Згідно зі змістом заяви
позивача від 28.08.2008 банк на підставі
цієї угоди має право виплатити
клієнтові винагороду за надані банку
послуги (виконані роботи). Повний
перелік сплачуваних банком послуг та
умови їх надання й оплати визначаються
Правилами, розміщеними на сайті або
окремо підписною угодою між клієнтом
та банком.

Згідно з даними довідки ПАТ КБ
Житомирське РУ «Приватбанк» ОСОБА_3
нараховано суму 205 грн., сплачено
податок з доходів фізичних осіб у
розмірі 30 грн. 75 коп. та внески до
Пенсійного фонду України - 4 грн. 10 коп.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що дії
відповідача відповідають вимогам
чинного законодавства України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивач станом на IV 2008 року та на І
квартал 2009 року у статусі
працевлаштованої особи не перебував,
тобто у трудових відносинах з ПАТ КБ
«ПриватБанк» не знаходився, не був у
цей період особою застрахованою у
сфері дії Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», запис до його трудової
книжки про працевлаштування не
вносився, на нього в зазначений вище
період не поширювались гарантії
передбачені законодавством про працю,
тому у відповідача не було підстав для
утримання надбавки до пенсії на
утримання непрацездатних членів
сім'ї. У свою чергу ОСОБА_3 був лише
споживачем банківських послуг.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись зі вказаним висновком суду
апеляційної інстанції в повній мірі з
огляду на таке.

Відповідно до пункту а) частини першої
статті 16 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» (у чинній на момент виникнення
спірних відносин редакції) до пенсії за
вислугу років, що призначається особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом (у тому
числі до обчисленої в мінімальному
розмірі), нараховується надбавка
непрацюючим пенсіонерам, які мають на
своєму утриманні непрацездатних
членів сім'ї, що належать до осіб, які
забезпечуються пенсією в разі втрати
годувальника (стаття 30), - на кожного
непрацездатного члена сім'ї в розмірі 50
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Згідно з положеннями пункту 1 частини
першої статті 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у чинній на момент
виникнення спірних відносин редакції)
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
громадяни України, іноземці (якщо інше
не встановлено міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України) та
особи без громадянства, які працюють на
підприємствах, в установах,
організаціях, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, у філіях,
представництвах, відділеннях та інших
відокремлених підрозділах цих
підприємств та організацій, в
об'єднаннях громадян, у фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
та інших осіб (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент) на умовах трудового договору
(контракту) або працюють на інших
умовах, передбачених законодавством,
або виконують роботи на зазначених
підприємствах, в установах,
організаціях чи у фізичних осіб за
договорами цивільно-правового
характеру.

Пунктом 1 частини першої статті 14 цього
Закону установлено, що
страхувальниками відповідно до цього
Закону є роботодавці: підприємства,
установи і організації, створені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески до
солідарної системи нараховуються для
роботодавця, зокрема, на виплату
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, а також на суми
оплати перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця, та
допомоги по тимчасовій
непрацездатності.

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України «Про зайнятість
населення» (чинного на час виникнення
спірних відносин) зайнятість - це
діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така, що, як правило, приносить
їм доход у грошовій або іншій формі.

Ураховуючи, що у результаті
взаємовідносин ОСОБА_3 з ПАТ КБ
«ПриватБанк» останнім як
страхувальником було сплачено
відповідні внески до Пенсійного фонду
України, діяльність позивача була
спрямована на задоволення особистих та
суспільних потреб і принесла йому
доход у грошовій формі, суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги заслуговують на
увагу, підтверджуються викладеними
нормами права та встановленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 226
КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року в цій справі скасувати, залишивши
в силі постанову Новоград - Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18 грудня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.