Справа № 826/5098/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2014 року 08:48
№ 826/5098/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Києві до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про скасування постанов від
18.03.2014 року та 28.03.2014 року,- ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві (надалі -
позивач або Фонд) з позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві (надалі - відповідач), в якому
просить (з урахуванням уточненої
позовної заяви від 25.04.2014 року):
- визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого М.Г. від 18.03.2014 року про
стягнення з Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві
виконавчого збору у розмірі 4 139,41 грн.
на користь Держави в особі Головного
управління юстиції у м. Києві;
- визнати незаконною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бялого
М.Г. від 28.03.2014 року про відкриття
виконавчого провадження №42682134 з
виконання постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору №41199296,
виданої 18.03.2014 року.
адміністративного суду міста Києва від
05.05.2014 року відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду у судовому
У судове засідання 19.05.2014 року
з'явилися представники сторін.
Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі та просив суд задовольнити його
з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача проти позову
заперечував, зазначаючи, що
оскаржувані постанови винесені у
відповідності до положень Закону
України «Про виконавче провадження».
Суд у судовому засіданні 19.05.2014 року за
згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України),
враховуючи відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, ухвалив
про перехід до розгляду справи у
порядку письмового провадження.
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялим М.Г. за результатами
розгляду заяви про примусове виконання
виконавчого листа №2/759/226/13, виданого
04.12.2013 року Святошинським районним
судом м. Києва про стягнення боргу у
розмірі 41 394,05 грн., де боржником
виступає Фонд, постановою від 18.12.2013
року відкрито виконавче провадження
(ВП №41199296) та встановлено боржнику
семиденний термін з моменту винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження для самостійного
У межах виконавчого провадження №41199296
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялим М.Г. винесено постанову
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 18.03.2014 року, якою постановлено
стягнути з боржника (позивача)
виконавчий збір у розмірі 4 139,41 грн.
Постановою від 18.03.2014 року у
виконавчому провадженні №41199296 у
зв'язку з виконанням виконавчого
документу у повному обсязі
постановлено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2/759/226/13, виданого 04.12.2013 року
Святошинським районним судом м. Києва
про стягнення боргу у розмірі 41 394,05
При цьому, постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялим М.Г. від 28.03.2014 року
відкрито виконавче провадження з
виконання постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору №41199296,
виданої 18.03.2014 року відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про стягнення боргу у розмірі 4
139,41 грн. (ВП №42682134).
Вважаючи постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору від 18.03.2014
року у виконавчому провадженні №41199296
та постанову про відкриття виконавчого
провадження №42682134 від 28.03.2014 року
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають скасуванню, позивач
звернувся з позовом до суду.
Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.
Нормативно-правовим актом, яким
врегульовано умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку є Закон України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-XIV (надалі - Закон №606).
Відповідно до ст. 1 Закону №606,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Частиною 1 ст. 6 Закону №606 визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону
№606 зазначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії,
зокрема, у процесі здійснення
виконавчого провадження накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом (п. 13 ч. 2 ст. 11
Закону №606).
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач оскаржу постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
та постанову про відкриття виконавчого
провадження, відкритого на виконання
вказаної вище постанови, яка виділена в
окреме виконавче провадження.
У силу положень ч. 1 ст. 29 Закону №606, у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам (ч. 1 ст. 35 Закону
№606).

З огляду на викладене вище, виконавчий
збір за своєю правовою природою є
санкцією відповідальності майнового
характеру, що накладається на боржника
за невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. В свою чергу, постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
має виноситися лише після закінчення
строку, встановленого для
добровільного виконання рішення суду,
при встановленні обставин, що рішення
боржником у добровільному порядку не
виконано.

Водночас, за твердженнями представника
позивача, рішення, з метою виконання
якого відкрито виконавче провадження
№41199296, було виконано Фондом
добровільно, а саме: шляхом формування
платіжного доручення №13776 від 13.12.2013
року, яким на користь ОСОБА_2 було
перераховано 41 394,05 грн. в якості
відшкодування шкоди за наведеним вище
судовим рішенням. Проте, дане платіжне
доручення з незалежних від Фонду
причин Головним управлінням Державної
казначейської служби м. Києва
проведено лише 26.12.2013 року.

Вказане вище підтверджується наявною у
матеріалах справи копією платіжного
доручення №13776 від 13.12.2013 року.

Враховуючи викладене вбачається, що
безпосередньо позивачем вчинялися дії
з добровільного виконання рішення
суду, на підставі якого відкрито
виконавче провадження №41199296, шляхом
формування відповідного платіжного
доручення, разом з тим, підставою для
невиконання останнього у строк,
встановлений державним виконавцем,
слугували дії третіх осіб, які не
залежали від волі позивача, з огляду на
що суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог Фонду в
частині визнання протиправною та
скасування постанови від 18.03.2014 року
про стягнення з боржника виконавчого
збору у виконавчому провадженні №41199296.

Щодо вимоги про визнання незаконною та
скасування постанови старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого М.Г. від 28.03.2014 року про
відкриття виконавчого провадження
№42682134 з виконання постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
№41199296, виданої 18.03.2014 року, суд виходить
наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 29 Закону №606, у
разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Вказані вище правові норми
кореспондуються також з приписами п.
3.7.4 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої на виконання положень
Закону №606 наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року №512/5
(надалі - Інструкція №512/5).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону №606,
відповідно до цього Закону, зокрема,
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу, підлягають
виконанню державною виконавчою
службою.

З огляду на викладене вище вбачається,
що оскаржувана постанова від 28.03.2014
року про відкриття виконавчого
провадження №42682134 прийнята на
підставі постанови від 18.03.2014 року у ВП
№41199296, про визнання якої протиправною
та скасування суд зробив висновок вище,
а, отже, враховуючи обставини даної
справи та похідний характер постанови
від 28.03.2014, суд дійшов висновку про
визнання протиправною та скасування
постанови від 28.03.2014 року про відкриття
виконавчого провадження №42682134.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 181, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та
скасувати постанову від 18.03.2014 року про
стягнення з боржника виконавчого збору
у виконавчому провадженні №41199296.

3. Визнати протиправною та
скасувати постанову від 28.03.2014 року про
відкриття виконавчого провадження
№42682134.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О.
Скочок