Справа № 2а-101/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Справа №
65416/11Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Жовківської
районної державної адміністрації
Львівської області на постанову
Жовківського районного суду
Львівської області від 24.03.2011 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Жовківської
районної державної адміністрації
Львівської області про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася в
суд із позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Жовківської районної державної
адміністрації Львівської області про
стягнення заборгованості із
виплачуваної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 1.04.2007 року по 30.04.2009
року та до досягнення ними трирічного
віку.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона
здійснює догляд за дітьми до
досягнення ними трирічного віку та має
право на отримання допомоги у розмірі,
який не може бути нижчим прожиткового
мінімуму, встановленого для дитини
віком до шести років. Проте вказана
допомога виплачувалася їй в нижчому
розмірі.

Постановою Жовківського районного
суду Львівської області від 24.03.2011
року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача.
Зобов'язано відповідача провести
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
грошової допомоги по догляду за ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) до
досягнення ними трирічного віку за
період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та за
період з 21.05.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірах, які дорівнюють прожитковому
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить постанову
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким повністю відмовити у задоволенні
заявленого позову. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що управління
належним чином виконало свій обов'язок
перед позивачкою щодо виплати їй
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною. Просить врахувати,
що виключно законом про Державний
бюджет України визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування і органи праці
та соціального захисту населення не
вправі їх змінювати. Стверджує, що при
ухваленні оскаржуваного судового
рішення було допущено порушення норм
бюджетного законодавства України та не
враховано видаткові можливості
основного фінансового документу
держави.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

В справі встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітніх дітей ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1)
та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), застрахована в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
перебуває на обліку в управлінні праці
та соціального захисту населення
Жовківської районної державної
адміністрації Львівської області, яке
здійснює нарахування та виплату їй
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006
року № 489-V, дію ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
та ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на 2007 рік було зупинено та
у відповідності до ст. 56 означеного
Закону № 489-V встановлено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку для застрахованих осіб
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між 50% прожиткового мінімуму
встановленого для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року, справа № 1-29/2007 за
конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статті 56, та окремі положення
статті 71 в частині зупинення на 2007 рік
дії статті 12, частини першої статті 15 та
пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Беручи до уваги той факт, що положення
ст. 56 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», визнано
таким, що не відповідає Конституції
України, тому судом першої інстанції
зроблено підставний висновок, що
позивачці допомогу виплачено не в
повному обсязі.

Разом із тим, згідно із ч. 2 ст. 99 КАС
України у редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін
(ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення справи
судом першої інстанції).

З матеріалів справи видно, що позивачка
з даним адміністративним позовом
звернулася до суду лише у травні 2009
року, тобто з пропущенням
встановленого законом річного строку
звернення до адміністративного суду,
на застосуванні правових наслідків
пропуску якого наполягає відповідач.

Відтак колегія суддів вважає, що в
задоволенні позовних вимог за 2007 рік,
із врахуванням дати звернення
позивачки до суду за захистом своїх
прав та наполяганні відповідача на
застосуванні у спірних
правовідносинах ст.100 КАС України, слід
відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
2008-2009 роки, то колегія суддів зазначає
наступне.

До 1.01. 2008 року - дати набрання чинності
Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (№ 2811-ХII), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (№ 2240-III), який поширював
свою дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, частиною першою
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-ХII та Закону № 2240-III. Зокрема,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХII його
дію поширено на застрахованих осіб, а
із Закону № 2240-III було виключено статті
40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними окремі положення
Закону України від 28 грудня 2007 року №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», в тому
числі й пункту 25 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХII.

Оскільки спір особи, яка застрахована в
системі загальнообов'язкового
соціального страхування, про виплату
допомоги охоплює період з 9 липня 2007
року по 30 червня 2008 року, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального закону,
яким є Закон № 2240-III.

За таких обставин, позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню за період з 22.05.2008
року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» соціальних виплат як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги колегією
суддів не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку про
неправомірність постанови суду першої
інстанції, тому оскаржувану постанову
належить скасувати та прийняти нову
постанову про часткове задоволення
позовних вимог з наведених вище
підстав.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 202, ст.
205, ст. 207, ст. 254 КАС України, апеляційний
суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Жовківської районної державної
адміністрації Львівської області
задовольнити частково.

Постанову Жовківського районного суду
Львівської області від 24.03.2011року по
справі № 2а-101/11 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Жовківської районної державної
адміністрації Львівської області
щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1
щомісячної державної соціальної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 22.05.2008 року по 30.04.2009 року
включно.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Жовківської районної державної
адміністрації Львівської області
провести нарахування та виплату
належних ОСОБА_1 сум державної
соціальної допомоги по догляду за
ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1) до досягнення ними
трирічного віку за період з 22.05.2008 року
по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно відповідно до
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з урахуванням проведених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський