Справа № 2а-7268/12/2670
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/62556/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І. при секретарі судового
засідання Бовкун В.В.,

за участю представників сторін:
позивача - не з'явився,

відповідача - Коваленко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі м.
Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.07.2012 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2012 р.

у справі № 2а-7268/12/2670

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5

до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва
Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 (далі -
позивач, ФОП ОСОБА_5) звернулась до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва Державної податкової
служби (далі - відповідач, ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва), в якому
просила суд визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 21.11.2011 р. №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.07.2012 р., яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2012 р.,
адміністративний позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва від 21.11.2011
р. № ; вирішено питання про судові
витрати.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.07.2012 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.09.2012 р. і прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Позивач своїм процесуальним правом
не скористався, заперечення на
касаційну скаргу не надав, в судове
засідання 11.06.2014 р. не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 20.10.2011 р. по
26.10.2011 р., на підставі статті 20,
підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України,
відповідно до наказу про проведення
позапланової виїзної перевірки від
20.10.2011 р. № 2791 та направлень на
перевірку від 20.10.2011 р. № 2756, № 2757,
посадовими особами ДПІ у Дніпровському
районі м. Києва була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка фінансово-господарської
діяльності з питання дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта господарської
діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 за
період з 17.11.2008 р. по 31.12.2010 р., за
результатами якої складено акт від
02.11.2011 р. № 6631/17- та встановлено
порушення позивачем вимог: - пункту 9,
пункту 8 Порядку видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом ДПА України від 29.10.1999 р. № 599,
пунктів 1, 2, 3 Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 р. № 1269; - пункту 2.2, абзацу
першого пункту 2.6 Постанови
Національного банку України від 15.12.2004
р. № 637.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 12.11.2011 р. прийняте
податкове повідомлення-рішення №
, згідно з яким до позивача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 2 225 489 грн.

Як вбачається з акту перевірки №
6631/17- від 02.11.2011 р., підставою для
застосування до позивача зазначених
штрафних санкцій стали висновки
перевіряючих про те, що позивачем не
забезпечено оприбуткування в книзі
обліку доходів і витрат готівкових
коштів в загальній сумі 445 097,80 грн.,
отриманих ФОП ОСОБА_5 у 2010 році як
виручка від здійснення
підприємницької діяльності у вигляді
надання послуг з розроблення дизайну
гардин. Вказані висновки ґрунтуються
на тому, що позивачем у порушення
пунктів 1, 2, 3 Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 р. № 1269, не проведено
реєстрацію книги обліку доходів і
витрат (ф. №10) у податковому органі.

Суди першої та апеляційної інстанцій
вирішуючи спір по суті та
задовольняючи позовні вимоги, з
висновками яких погоджується колегія
суддів касаційної інстанції, виходили
з наступних мотивів.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
р. № 637, оприбуткування готівки - це
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Згідно із пунктом 2.6 вказаного
Положення уся готівка, що надходить до
кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, позивачем, шляхом
внесення відповідних записів до книги
обліку доходів і витрат, на підставі
договору підряду від 12.10.2010 р. № 17 і
додаткової угоди № 1 та договору № 1
від 21.10.2010 р. відображено отримання
готівки в сумі 339 605 грн. - 12.10.2010 р. та 105
492,80 грн. - 21.10.2010 р., відповідно, а разом 445
097,80 грн.

Однак, вказана книга обліку доходів і
витрат ФОП ОСОБА_5, в супереч вимогам
пункту 2 Порядку ведення книги обліку
доходів і витрат, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 р. № 1269, яким передбачено, що
прошнурована і пронумерована книга
реєструється в органі державної
податкової служби за місцем державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності, не зареєстрована позивачем
в ДПІ у Дніпровському районі м. Києва,
що у свою чергу свідчить про
обґрунтованість висновків відповідача
про не оприбуткування належним чином
позивачем готівки в сумі 445 097,80 грн.

Разом з тим, судами попередніх
інстанцій вірно зазначено, що згідно
положень статті 238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції
можуть бути встановлені виключно
законами.

Згідно зі статтею 239 Господарського
кодексу України різновидом
адміністративно-господарських
санкцій, які органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
відповідно до своїх повноважень та у
порядку, встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів
господарювання, є
адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частини першої статті 241
Господарського кодексу України
адміністративно-господарський штраф -
це грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності, а відповідно
до частини другої цієї статті перелік
порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.

Статтею 250 Господарського кодексу
України встановлено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Оскільки, оскаржуване рішення
відповідача прийняте 21.11.2011 р., тобто,
пізніше як через рік з дня вчинення
порушення позивачем, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вірного
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не знайшли
свого підтвердження та спростовуються
матеріалами справи.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини
справи, вирішено справу у
відповідності до норм матеріального
права, постановлено обґрунтовані
рішення, в яких повно відображені
обставини, що мають значення для
справи. Порушень норм матеріального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі м.
Києва Державної податкової служби
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.07.2012 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.09.2012 р. у справі № 2а-7268/12/2670
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя (підпис) І.В.
Приходько Судді: (підпис) І.О.
Бухтіярова (підпис) М.І. Костенко