Справа № 2а/1202/112/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/70092/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ровеньки Луганської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок і виплату
щомісячного грошового утримання судді
у відставці,

в с т а н о в и в :

У червні 2012 року позивач звернуся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 9 серпня 2012 року, залишеною
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 2 жовтня 2012 року, позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області (далі - Управління)
щодо відмови в проведенні перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_4 відповідно до ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів». Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_4 відповідно до ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», виходячи із заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді на підставі довідок
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Луганській
області з 1 січня 2012 року з урахуванням
фактично здійснених виплат.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій з підстав порушення цими
судами норм матеріального та
процесуального права і прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судами встановлено, що згідно наказу
голови Ровеньківського міського суду
Луганської області № 38 від 15 жовтня 2010
року на підставі постанови Верховної
Ради України від 9 вересня 2010 року №
2516-VI «Про звільнення суддів» ОСОБА_4
звільнена з посади судді цього суду у
зв'язку з поданням заяви про відставку.

З 16 жовтня 2010 року позивачу призначено
щомісячне довічне грошове утримання
відповідно до статті 43 Закону України
"Про статус суддів" у розмірі 82 %
заробітної плати судді, працюючого на
відповідній посаді.

ОСОБА_4 звернулася до Управління із
заявою про перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
у зв'язку з підвищенням заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді згідно довідки Територіального
управління державної судової
адміністрації в Луганській області від
21 червня 2012 року № 115, але їй було
відмовлено у здійсненні такого
перерахунку.

Суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли висновку, що така відмова
відповідача є незаконною.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками цих судів з огляду на
наступне.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону
України "Про статус суддів" (в редакції
чинній на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання) судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу".
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України "Про державну службу".

Частиною 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" в редакції
Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України від 8 липня
2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи", який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Аналізуючи зазначені норми, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що розрахунок розміру довічного
грошового утримання позивача слід
здійснювати із заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді,
згідно частини третьої статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції Закону України від 8
липня 2011 року № 3668-VI.

Крім того, суд касаційної інстанції
зазначає, що положення частини третьої
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" в редакції
Закону України від 8 липня 2011 року №
3668-VI визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 3
червня 2013 року № 3-рп/2013.

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Предметом цього спору є перерахунок
довічного грошового утримання судді з 1
січня 2012 року, а тому на момент
виникнення спірних відносин їх правове
регулювання здійснювалося відповідно
до частини третьої статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції Закону України від 8
липня 2011 року № 3668-VI.

Колегія суддів зазначає, що суди
попередніх інстанцій правильно
врахували наведені обставини і
висновок про відсутність підстав для
прийняття рішення на користь позивача
ґрунтується на повно і всебічно
встановлених обставинах справи, які
підтверджені належним чином
перевіреними наявними у справі
доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених
судами першої та апеляційної інстанцій
висновків не спростовують.

Керуючись статями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області залишити без
задоволення, а постанову
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 9 серпня 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер