Справа № 2а-4844/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-4844/12/2670
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
міста Києва Державної податкової
служби на Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
травня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі міста Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання видати свідоцтво платника
єдиного податку, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2012 року позивач Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась в
суд з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
Державної податкової служби про
скасування рішення про відмову у
видачі свідоцтва платника єдиного
податку та зобов'язання видати
позивачу свідоцтво платника єдиного
податку згідно поданої заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
травня 2012 року вимоги позивача
задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні вимог позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
рішення суду скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує постанову суду першої
інстанції та приймає нове рішення, якщо
встановить порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
виходив з того, що Податковим кодексом
України не встановлено обмежень на
застосування спрощеної системи
оподаткування суб'єктами
господарювання, що здійснюють
діяльність з виготовлення та
реалізації ювелірних та побутових
виробів з дорогоцінними металами та
дорогоцінним камінням.

Апеляційна інстанція не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, 25
січня 2012 року Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 подано до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
заяву про застосування спрощеної
системи оподаткування, в якій,
відповідно до вимог п.3 Порядку подання
заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 20.12.2011 N 1675, поряд з іншими
відомостями вказано види
господарської діяльності, обрані
фізичною особою - підприємцем, згідно з
КВЕД ДК 009:2005, а саме: 5.48.2 -роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами; 52.12.0 - роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах без
переваги продовольчого асортименту;
52.48.9 - роздрібна торгівля іншими
непродовольчими товарами, не
віднесеними до інших групувань; 51.47.9 -
оптова торгівля іншими
непродовольчими товарами споживчого
призначення, не віднесеними до інших
групувань.

Рішенням у формі листа від 30.01.2012р.
№1514/П/17-218 ДПІ у Солом'янському районі м.
Києва відмовила позивачу в частині
застосування спрощеної системи
оподаткування при здійсненні торгівлі
ювелірними виробами. При цьому вказане
рішення мотивовано посиланнями на
норми підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті
291 Глави 1 розділу ХІV Податкового
кодексу України. Зокрема, відповідач
послався на те, що вищезазначеною
правовою нормою встановлено, що не
можуть бути платниками єдиного податку
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи - підприємці),
які здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Згідно підпункту 4 підпункту 291.5.1
пункту 291.5 статті 291 Податкового
кодексу України не можуть бути
платниками єдиного податку суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи - підприємці), які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Стаття 14 Податкового кодексу України
не дає визначення понять "видобуток,
виробництво, реалізація дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння".

Згідно зі статті 5 Податкового кодексу
України інші терміни, що
застосовуються у цьому Кодексі і не
визначаються ним, використовуються у
значенні, встановленому іншими
законами.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 18.11.1997 № 637/97-ВР "Про регулювання
видобутку, виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними" (далі -Закон № 637/97-ВР) видобуток
дорогоцінних металів - вилучення
дорогоцінних металів з надр і відходів
гірничо-збагачувального або
металургійного виробництва (хвости
збагачення, відвали, шлаки, шлами,
недогарки) з усіма можливими способами
(пункту 5 ст. 1 Закону № 637/97-ВР);
видобуток дорогоцінного каміння та
напівдорогоцінного каміння - вилучення
дорогоцінного каміння та
напівдорогоцінного каміння з гірських
порід усіма можливими способами (пункт
6 ст. 1 Закону № 637/97-ВР); виробництво
дорогоцінних металів - вилучення
дорогоцінних металів із комплексних
руд, концентратів та інших
напівпродуктів, відходів і брухту, що
містять ці метали, та афінаж
дорогоцінних металів (пункт 7 ст. 1
Закону № 637/97-ВР); афінаж дорогоцінних
металів -металургійний процес
одержання дорогоцінних металів
високої чистоти шляхом відділення від
них забруднюючих домішок (п. 19 ст. 1
Закону № 637/97-ВР).

Жоден із зазначених видів діяльності
не містить робіт, які б включали або
були б пов'язані з виготовленням
ювелірних та побутових виробів з
дорогоцінних металів.

Зазначені види діяльності не
передбачають наявність як результату
їх провадження кінцевого продукту
(товару) у вигляді ювелірних та
побутових виробів з дорогоцінних
металів, що можуть бути реалізовані.

Відповідно до підпункту 5 пункту 298.3
статті 298 Податкового кодексу України
та пункту 3 Порядку подання заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України 20.12.2011 №
1675, для обрання або переходу на
спрощену систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до органу
державної податкової служби заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування за формою, затвердженою
наказом Міністерства фінансів України
від 20.12.2011 № 1675, у якій зазначаються,
зокрема, такі відомості: види
господарської діяльності, обрані
фізичною особою - підприємцем, згідно з
КВЕД ДК 009:2005, у разі здійснення
виробництва - також види товару
(продукції), що нею виробляються.

Згідно із КВЕД ДК 009:2005 (Класифікацією
видів економічної діяльності)
діяльність з виробництва дорогоцінних
металів належить до підкласу 27.41.0, що
включає виробництво та афінаж
необроблених дорогоцінних металів:
золота, срібла, платини тощо;
виробництво сплавів з дорогоцінних
металів; виробництво напівфабрикатів з
дорогоцінних металів; нанесення
покриття з срібла на недорогоцінні
метали; нанесення покриття з золота на
недорогоцінні метали та срібло;
нанесення покриття з платини або
металів платинової групи на золото,
срібло та недорогоцінні метали.

Вищезазначений підклас не включає
виробництво ювелірних виробів з
дорогоцінних металів (підклас 36.22.0).

Щодо торгівлі дорогоцінним металом та
дорогоцінним камінням у КВЕД ДК 009:2005
визначені: - підклас 51.52.4 "Оптова
торгівля золотом та іншими
дорогоцінними металами"; - підклас 51.56.0
"Оптова торгівля іншими проміжними
продуктами", що включає оптову торгівлю
коштовним камінням".

Торгівля ювелірними виробами
відноситься до інших підкласів КВЕД ДК
009:2005: підклас 51.47.9 "Оптова торгівля
іншими непродовольчими товарами
споживчого призначення, н. в. і. г.". Цей
підклас включає оптову торгівлю
неелектричними музичними
інструментами та нотами,
фотографічними та оптичними товарами,
іграми та іграшками, годинниками,
ювелірними виробами, спортивними
товарами, велосипедами, їх частинами та
належностями, виробами зі шкіри та
дорожніми належностями, іншими
непродовольчими товарами споживчого
призначення; підклас 52.48.2 "Роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами"; підклас 52.12.0 "Роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах без переваги продовольчого
асортименту". Цей підклас включає
роздрібну торгівлю в універсальних
магазинах широким асортиментом
товарів без переваги продовольчих
товарів: одягом, меблями, побутовими
електротоварами, залізними виробами,
косметичними товарами, ювелірними
виробами, іграшками, спортивними
товарами тощо.

Обмеження на застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності поширюється тільки на
суб`єктів господарювання, які
здійснюють операції з сировиною, а не з
готовою споживчою продукцією, а саме: 1)
видобуток (підклас 13.20.0 та підклас 14.50.0
КВЕД ДК 009:2005), 2) виробництво (підклас
27.41.0), 3) торгівлю (підклас 51.52.4 та
підклас 51.56.0) дорогоцінними металами і
дорогоцінним камінням, у тому числі
органогенного утворення.

Відповідно до Закону України від 05.04.2001
№ 2371 "Про митний тариф" дорогоцінні
метали (7106-7112), дорогоцінне каміння
(7101-7105) та ювелірні вироби (7113), вироби
майстрів золотих і срібних справ (7114)
виділено в окремі підгрупи групи 71
розділу 14, які не перетинаються.

Державна служба статистики України
розмежує згідно КВЕД ДК 009:2005 будь-яку
діяльність, пов'язану з дорогоцінними
металами та дорогоцінним камінням від
аналогічної діяльності з ювелірними
виробами (лист Державної служби
статистики України від 30.12.2011 № 14/3-12/636).

Державна служба статистики України у
листі, адресованому Державній
податковій службі України, зазначає, що
об'єктами класифікації в КВЕД є усі
види економічної діяльності суб'єктів
господарювання, які на вищих рівнях
деталізації групуються у галузі та,
відповідно до статистичної
методології, економічну діяльність за
КВЕД класифікують в залежності від
витрат на виробництво, процесу
виробництва та випуску продукції.

Державні стандарти України ДСТУ 3375-96
"Вироби золотарські. Терміни та
визначення", ДСТУ 2250-93 "Брухт та відходи
дорогоцінних металів і сплавів.
Терміни та визначення" чітко
вирізняють і надають тлумачення
поняття "ювелірний виріб",
відокремлюючи його таким чином від
поняття "дорогоцінні метали"та
"дорогоцінне каміння".

Згідно з п. 1.3 Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з виробництва дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, дорогоцінного
каміння органогенного утворення,
напівдорогоцінного каміння,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва,
Міністерства фінансів України від 26
грудня 2000 року № 82/350, у межах
діяльності з виробництва дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння
здійснюються такі види робіт: а)
переробка комплексних руд,
концентратів та інших напівпродуктів,
що містять дорогоцінні метали; б)
переробка брухту і відходів
дорогоцінних металів і сплавів; в)
переробка твердих і рідких
срібловмісних відходів; г) афінаж
дорогоцінних металів; ґ) обробка
дорогоцінного каміння, у тому числі
огранування алмазів у діаманти,
обробка рекуперованого дорогоцінного
каміння.

Пунктом 1.3. Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з виготовлення виробів з дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного
утворення, напівдорогоцінного каміння,
торгівлі виробами з дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного
утворення, напівдорогоцінного каміння,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва,
Міністерства фінансів України від 26
грудня 2000 року № 82/350, у межах
діяльності з виготовлення виробів з
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, торгівлі виробами з
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння здійснюються такі види робіт:
а) виготовлення виробів з дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння або
таких, що містять у собі дорогоцінні
метали і дорогоцінне каміння (у тому
числі при проведенні науково-дослідних
робіт); б) виготовлення ювелірних та
побутових виробів з дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння; в)
виготовлення напівфабрикатів та
елементів ювелірних та побутових
виробів при здійсненні ремонту
ювелірних та побутових виробів з
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння; г) виготовлення монет,
державних нагород, відзнак тощо з
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння; ґ) виготовлення зубних
протезів з дорогоцінних металів; д)
виготовлення інструменту та інших
виробів технічного призначення із
застосуванням природних і технічних
алмазів; е) оптова, роздрібна торгівля,
комісійна торгівля, торгівля
скупленими в населення та прийнятими
під заставу ювелірними та побутовими
виробами з дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння; є) оптова,
роздрібна торгівля обробленим та
необробленим дорогоцінним камінням; ж)
оптова, роздрібна торгівля
промисловими виробами з дорогоцінних
металів (дріт, пластини, філь'єри тощо).

Тобто, йде розмежування як окремих
видів господарської діяльності
виробництво дорогоцінних металів,
дорогоцінного каміння та виробництво
виробів з дорогоцінних металів,
дорогоцінного каміння та торгівлі
ними.

Обмеження щодо застосування спрощеної
системи оподаткування, встановлені
пунктом 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5
статті 295 Податкового кодексу України
стосуються саме суб'єктів
господарювання (юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення. З урахуванням
змісту КВЕД ДК 009:2005, обов'язкового для
кваліфікації видів діяльності для
цілей застосування спрощеної системи
оподаткування в силу приписів статей 298
та 299 Податкового кодексу України,
зазначені обмеження можуть бути
поширені лише на оптову торгівлю
золотом і дорогоцінними металами та
дорогоцінним камінням в іншому, ніж
ювелірні вироби, вигляді (підклас 51.52.4),
а не на оптову та роздрібну торгівлю
ювелірними виробами.

Податковий кодекс України не містить
обмежень для застосування спрощеної
системи оподаткування тими суб'єктами
господарювання, які здійснюють
діяльність, передбачену підкласами
51.47.9, 52.12.0 та 52.48.2 КВЕД ДК 009:2005.

Комітет з питань фінансів, банківської
діяльності, податкової та митної
політики Верховної Ради України у
своєму листі від 27.01.2012 року № 04-39/10-83,
адресованому Державній податковій
службі України, зазначає, що юридичні
та фізичні особи-підприємці при
здійсненні ними виробництва
годинникових корпусів з дорогоцінних
металів, виробництва ювелірних виробів
з дорогоцінних металів, а також оптової
та роздрібної торгівлі ювелірними
виробами мають право обрати спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності та зареєструватися
платником єдиного податку відповідно
до норм Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56
Податкового кодексу України у разі
коли норма цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цього Кодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Відповідно до положень інших
нормативно-правових актів та КВЕД ДК
009:2005 виробництво дорогоцінних металів
та дорогоцінного каміння та торгівля
ними і виробництво виробів з
дорогоцінних металів та дорогоцінного
каміння та торгівля ними - є окремими
видами господарської діяльності.

Податковим кодексом України не
встановлено обмежень на застосування
спрощеної системи оподаткування
суб'єктами господарювання, що
здійснюють діяльність з роздрібної
торгівлі годинниками та ювелірними
виробами.

Проте, абзацом четвертим підпункту 291.5 1
статті 291 глави 1 розділу ХІV
Податкового кодексу України (далі -
Кодексу) у редакції Закону 34014)
встановлено, що фізичні особи -
підприємці - платники єдиного
податку, які здійснюють видобуток,
виробництво, реалізацію дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння, у
тому числі органогенного утворення, не
можуть бути платниками єдиного
податку.

Фізичні особи - підприємці, які надають
побутові послуги населенню, зокрема з
виготовлення ювелірних виробів з
індивідуальним замовленням, та послуги
з ремонту ювелірних виробів, мають
право застосовувати спрощену систему
оподаткування (підпункт 28 та 29 пункту
291.5.8 статті 291 Кодексу).

Відповідно до положень Закону України
від 04.11.2011 p. N 4014 "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності" (далі - Закон N 4014),
який набрав чинності з 1 січня 2012 року,
не можуть бути платниками єдиного
податку, зокрема, суб'єкти
господарювання, ял здійснюють
видобуток, виробництво, реалізацію
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі органогенного
утворення.

Законом, який визначає правові основи і
принципи державного регулювання
видобутку, виробництва, використання,
зберігання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контролю за
операціями з ними, є Закон України від
18.11.97 p. N 637/97-ВР "Про державне
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними" (далі - Закон N 637).
Статтею 1 Закону N 637 надано визначення
дорогоцінних металів та дорогоцінного
каміння, видобуток дорогоцінного
металу та дорогоцінного каміння.

Дорогоцінні метали - золото, срібло,
платина і метали платинової групи
(паладій, іридій, родій, осмій, рутеній)
у будь-якому вигляді та стані (сировина,
сплави, напівфабрикати, промислові
продукти, хімічні сполуки, вироби,
відходи, брухт тощо) (пункт 1);
дорогоцінне каміння - природні та
штучні (синтетичні) мінерали в
сировині, необробленому та обробленому
вигляді (виробах) (пункт 2); дорогоцінне
каміння органогенного утворення -
перли і бурштин в сировині,
необробленому та обробленому вигляді
(пункт 3); видобуток дорогоцінних
металів - вилучення дорогоцінних
металів з надр і відходів
гірничо-збагачувального або
металургійного виробництва (хвости
збагачення, відвали, шлаки, шлами,
недогарки) усіма можливими способами
(пункт 5); видобуток дорогоцінного
каміння та напівдорогоцінного каміння
- вилучення дорого цінного каміння та
напівдорогоцінного каміння з гірських
порід усіма можливими способами (пункт
6); виробництво дорогоцінних металів -
вилучення дорогоцінних металів із
комплексних руд, концентратів та інших
напівпродуктів, відходів і брухту, що
містять ці метали, та афінаж
дорогоцінних металів (пункт 7); афінаж
дорогоцінних металів - металургійний
процес одержання дорогоцінних металів
високої чистоти шляхом відділення від
них забруднюючих домішок.

Відповідно до норм Закону N 4014 у заяві
суб'єкта господарювання та свідоцтві
платника єдиного податку зазначаються,
зокрема, обрані фізичною особою -
підприємцем види господарської
діяльності згідно з КВЕД-ДК 009:2005.
Згідно із Класифікацією видів
економічної діяльності ДК 009:2005
діяльність щодо видобутку
дорогоцінних металів належить до
підкласу 13.20.0 "Добування руд інших
кольорових металів", а діяльність щодо
видобутку дорогоцінного каміння - до
підкласу 14.50.0 "Інші галузі добувної
промисловості, не віднесені до інших
групувань". Діяльність щодо
виробництва дорогоцінних металів
належить до підкласу 27.41.0, що включає
виробництво та афінаж необроблених
дорогоцінних металів: золота, срібла,
платини тощо; виробництво сплавів з
дорогоцінних металів; виробництво
напівфабрикатів з дорогоцінних
металів; нанесення покриття з срібла на
недорогоцінні метали; нанесення
покриття з . золота на недорогоцінні
метали та срібло; нанесення покриття з
платини або металів платинової групи
на золото, срібло та недорогоцінні
метали. Цей підклас не включає: -
виробництво годинникових корпусів з
дорогоцінних металів (клас 33.50); -
виробництво ювелірних виробів з
дорогоцінних металів (клас 36.22).

Щодо сфери торгівлі дорогоцінними
металами та дорогоцінним камінням у
КВЕД ДК 009:2005 визначені: - підклас 51.52.4
"Оптова торгівля золотом та іншими
дорогоцінними металами"; - підклас 51.56.0
"Оптова торгівля іншими проміжними
продуктами", що включає оптову торгівлю
коштовним камінням.

Пунктом 2 статті 4 Закону N 637 визначено,
що всі суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, що займаються операціями з
дорогоцінними металами, дорогоцінним
камінням органогенного утворення та
напівдорогоцінним камінням,
ювелірними виробами з них, проводять їх
облік за встановленими формами і
подають статистичну звітність.
Оперативний облік видобутку,
переробки, переміщення дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного
утворення та напівдорогоцінного
каміння, ювелірних виробів з них
ведеться суб'єктами підприємницької
діяльності окремо за кожним видом
операції з урахуванням технології,
виду утворених відходів та виробничих
втрат. Особливості обліку дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного
утворення та напівдорогоцінного
каміння визначаються Міністерством
фінансів України.

Виходячи вище зазначеного та
буквального змісту статті 291
Податкового кодексу України, не можуть
бути суб'єктами спрощеної системи
оподаткування фізичні особи -
підприємці, які здійснюють торгівлю
ювелірними виробами, тобто виробами із
дорогоцінного металу та дорогоцінного
каміння.

При вирішенні спору судом першої
інстанції зазначене не було враховане.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність скасування постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 15 травня 2012 року та
постановлення нової про відмову в
задоволенні вимог позивача.

Керуючись, ст.ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254, КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
Державної податкової служби -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 травня 2012 року -
скасувати.

Постановити по справі нове рішення,
яким в задоволені вимоги позивача
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання видати свідоцтво
платника єдиного податку - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки
передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови суду буде
виготовлено 05.06.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

М.І. Кобаль

Головуючий суддя

Бистрик Г.М.

Судді:

Карпушова О.В.

Кобаль М.І.