Справа № 824/164/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/164/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Чернівцях на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України у м. Чернівцях до товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма "Юпітер" про
визнання заборгованості безнадійною , -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України у
м. Чернівці звернулось з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Юпітер" визнання заборгованості
безнадійною

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що станом на 14.01.2014 року за відповідачем
обліковується заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
згідно ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" в розмірі 97 648,05
грн.

Вказана заборгованість в повному
обсязі опрацьована в судовому порядку,
за наслідками розгляду
адміністративних справ за позовами
Управління по стягненню
заборгованості відповідача видано
виконавчі листи, що передані на
виконання Першотравневого відділу
державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції. Однак, виконавча служба
повернула листи без виконання на
підставі п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження",
тобто в зв'язку з відсутністю майна
боржника, на яке може бути звернуто
стягнення та за неможливістю
встановити місцезнаходження боржника.

Оскільки, заходи з примусового
виконання виконавчих листів не
призвели до погашення заборгованості
та того, що не має можливості
звернутись до господарського суду з
позовом про визнання боржника
банкрутом, так як сума боргу є
недостатньою, позивач просив суд
визнати заборгованість відповідача
безнадійною та такою, що підлягає
списанню.

04 березня 2014 року Чернівецьким
окружним адміністративним судом
ухвалено рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовлено у
повному обсязі.

Не погодившись з постановою
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року, управління Пенсійного фонду
України в м. Чернівцях звернулось до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, з вимогою про її скасування та
постановлення нового рішення по
справі, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. Аргументуючи
доводи апеляційної скарги, апелянт
вказував зокрема на те, що матеріали
справи не були всебічно розглянуті та
оцінені, не взято до уваги те, що
позивачем вживались усі можливі заходи
з примусового виконання виконавчих
листів, однак не призвели до погашення
заборгованості. Крім того, позивач не
має можливості звернутись до
господарського суду з позовом про
визнання боржника банкрутом, так як
сума боргу є недостатньою.

Позивач та відповідач, будучи належним
чином повідомленими про дату, час та
місце судового засідання, до суду
апеляційної інстанції своїх
уповноважених представників не
направили, що у відповідності до
положень пункту 4 статті 196 КАС України
не перешкоджає розгляду апеляційної
скарги, оскільки обов'язкова явка
сторін до суду не визнавалась, а справу
може бути вирішено на основі наявних
у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу апелянта потрібно залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За правилами статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що товариство з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Юпітер" має заборгованість в
розмірі 97 648,05 грн. по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених згідно
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII.

Щодо вказаної заборгованості, за
наслідками розгляду адміністративних
справ за позовами управління
Пенсійного фонду України в
Першотравневому районі м. Чернівці
(правонаступником якого є управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернівцях), Чернівецьким окружним
адміністративним судом та
господарським судом Чернівецької
області прийнято рішення про
стягнення.

Виконавчі листи по виконанню вказаних
рішень повернуті Першотравневим
відділом державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції без виконання на підставі п. 2
та п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження".

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України
від 09.07.2003 N 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яким зокрема
запроваджено механізм справляння
страхових внесків, до яких, виходячи із
змісту ст. 1 цього Закону, відносяться
платежі, несплачені відповідно до
законодавства, що діяло раніше.

Відповідно до вказаної статті страхові
внески - це кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Відповідач є платником внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до ст. 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від
26.06.1997 № 400/97-ВР та ст. 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно із ст.2 Закону №400 для платників
збору суб'єктів підприємницької
діяльності, які використовують найману
працю, об'єктом оподаткування є
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"- "з" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

При цьому, нормами чинного
законодавства не передбачено визнання
заборгованості зі сплати страхових
внесків безнадійною та її списання.

Єдиним нормативно - правовим актом, що
регулює списання заборгованості є
Закон України від 21.12.2000 р. N 2181-III "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", що є
спеціальним законом з питань
оподаткування, який встановлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Відповідно до п. 4 ст. 18 Закону N 1058-IV
страхові внески не включаються до
складу податків (інших обов'язкових
платежів), що складають систему
оподаткування, а також на ці внески не
поширюється податкове законодавство.

Пунктом 15 Прикінцевих положень цього
Закону визначено, що до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

А тому, на страхові внески до
Пенсійного фонду не поширюються
положення Закону N 2181-III.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку, що в
задоволенні позову потрібно відмовити
повністю, оскільки позовні вимоги про
визнання безнадійною заборгованості
по відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій згідно ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та проведення її
списання, задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
позивач, звернувшись до суду з
проханням визнати заборгованість
відповідача безнадійною та її списання
не зазначив жодного
нормативно-правового акту, який би
регулював такий порядок.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Чернівцях, - залишити без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
16 червня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.