Справа № 819/3115/13-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 р.

Справа № 876/1640/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Довгої О.І., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового в м.
Львові апеляційну скаргу
Копичинецької міської ради на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30 грудня 2013
року у адміністративній справі
№819/3115/13-а за позовом Копичинецької
міської ради до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Тернопільській
області про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В :

Копичинецька міська рада
Гусятинського району Тернопільської
області звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області про скасування
постанов від 30 травня 2013 року ВП№37765724
про стягнення виконавчого збору в сумі
1360,00 грн. та про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій в сумі 30,00
грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.12.2013 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнято з порушенням норм
матеріального права та невірними
встановленням обставин у справі.
Зазначає, що судом першої інстанції не
було враховано, що міською радою
вживались усі можливі заходи для
виконання рішення суду. Просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату судового
засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. На
виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області знаходився виконавчий лист
№1904/1564/2012 виданий 29.11.2012 Гусятинським
районним судом про: «Зобов'язати
Копичинецьку міську раду повторно
розглянути на сесії ради заяву ОСОБА_1
від 8 вересня 2011 року про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 в
оренду терміном на 10 років земельної
ділянки для обслуговування нежитлових
приміщень, площею 0,0189 ґа, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
відповідності до Закону України «Про
звернення громадян» та норм Земельного
кодексу України прийняти рішення».

29 квітня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №37765724 з
виконання вказаного виконавчого листа
та надано боржнику строк для
самостійного виконання рішення
протягом семи днів з моменту винесення
даної постанови.

08 травня 2013 року Копичинецькою міською
радою надіслано листа №368, яким, на
постанову про відкриття виконавчого
провадження, повідомлено відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області про те, що 13
травня 2013 року на позачерговій 31 сесії
ради буде розглядатись питання надання
ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту
землеустрою.

13 травня 2013 року на позачерговій 31
сесії ради питання надання ОСОБА_1
дозволу на розроблення проекту
землеустрою розглядалось, проте, у
зв'язку з відсутністю необхідної
кількості голосів, рішення не було
прийнято.

13 травня 2013 року на позачерговій сесії
ради був присутній державний
виконавець, який в цей же день склав Акт
про невиконання боржником рішення суду
без поважних причин.

14 травня 2013 року державним виконавцем
винесена постанова ВП№37765724 про
накладення на Копичинецьку міську раду
штрафу за невиконання рішення суду без
поважних причин. Вказана постанова
скасована Тернопільським окружним
адміністративним судом (постанова суду
від 08 липня 2013 року №819/1580/13) у зв'язку з
тим, що рішення суду не виконано
боржником з поважних причин. Постанова
суду від 08 липня 2013 року набрала
законної сили.

17 травня 2013 року розпорядженням в.о.
Копичинецького міського голови №33
скликано позачергову 32 сесію ради на 20
травня 2013 року в порядок денний якої
включено питання розгляду заяви
ОСОБА_1, про що 17 травня 2013 року листом
№384 повідомлено відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області.

У зв'язку з відсутністю кворуму,
пленарне засідання 32 сесії ради
призначене на 20 травня 2013 року не
відбулось.

21 травня розпорядженням в.о.
Копичинецького міського голови №34
скликано позачергову 33 сесію ради на 30
травня 2013 року в порядок денний якої
включено питання розгляду заяви ОСОБА_1

30 травня 2013 року на 33 сесії
Копичинецької міської ради прийнято
рішення №58, яким вирішено відмовити гр.
ОСОБА_1 у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою, про
що 31 травня 2013 року листом №427
повідомлено відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області.

Крім цього, 30 травня 2013 року на вказаній
сесії ради прийнято рішення №59, яким
надано дозвіл громадянам ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду.

В цей же день, 30 травня 2013 року
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області винесено
постанови ВП№37765724 про стягнення з
боржника виконавчого збору в сумі 1360,00
грн. та про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій в сумі 30,00
грн., які надіслані боржнику простою
кореспонденцію.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив з тих підстав, що
оскаржені постанови прийняті
державним виконавцем на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження».

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає їх вірними та такими,
що відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України, за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист. Якщо судове рішення
ухвалено на користь кількох позивачів
чи проти кількох відповідачів, суд має
право видати кілька виконавчих листів,
точно зазначивши, яку частину судового
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом. Якщо судом було
вжито заходів щодо забезпечення позову
за заявою осіб, на користь яких
ухвалено судове рішення, суд разом із
виконавчим листом видає копії
документів, які підтверджують
виконання ухвали суду про забезпечення
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 цього Закону,
державний виконавець, здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон) у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю. При наступних
пред'явленнях до виконання виконавчого
документа державному виконавцеві
виконавчий збір стягується в частині,
що не була стягнута при попередньому
виконанні.

Розмір фактично стягнутого з боржника
виконавчого збору державний
виконавець зазначає у виконавчому
документі.

У разі закінчення виконавчого
провадження у зв'язку із скасуванням
рішення, що підлягало виконанню на
основі виконавчого документа,
виконавчий збір повертається
боржникові.

У разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Згідно з ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження» витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Про стягнення з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Крім цього, відповідно до ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Апелянт зазначає, що рішення суду не
було виконано ним у строк, встановлений
для самостійного виконання не з його
вини (невчасне отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження,
недостатність голосів для прийняття
рішення, відсутність кворуму).

Проте, нормами Закону України «Про
виконавче провадження» не передбачено,
що відсутність вини боржника чи
наявність поважних причин невиконання
рішення суду у встановлений для
самостійного виконання строк не є
підставою для несплати (нестягнення)
виконавчого збору та витрат
виконавчого провадження.

Крім цього, будь-яких відомостей від
боржника про невчасне отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 29 квітня 2013 року
ВП№37765724, чи заяви про відкладення
виконавчих дій, до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області не надходило, та у листі №368 від
08 травня 2013 року Копичинецькою міською
радою не зазначено. Також позивача не
звертався до державного виконавця із
заявою про відстрочку виконання
рішення суду.

Таким чином, будь - яких доказів на
підтвердження того, що позивач не в
змозі був добровільно та вчасно
виконати самостійно судове рішення
позивачем не надано.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження», витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Враховуючи встановлені судом
обставини справи, суд вважає, що
оскаржені постанови від 30 травня 2013
року ВП№37765724 про стягнення
виконавчого збору в сумі 1360,00 грн. та
про стягнення витрат на проведення
виконавчих дій в сумі 30,00 грн. прийняті
державним виконавцем на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження».

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Копичинецької
міської ради - залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30 грудня 2013
року у адміністративній справі
№819/3115/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді О.І. Довга

В.С. Затолочний