Справа № 2а-471/12/0970
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
Справа №
9104/81074/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Омеляновської Л.В.,

представника позивача
Солонини Р.Д.,

представника відповідача
Яремака Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Тисменицької міжрайонної державної
податкової інспекції
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 23
березня 2012 року у справі за позовом
приватного акціонерного товариства
,,Газінвест" до Тисменицької
міжрайонної державної податкової
інспекції Івано-Франківської області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2012 року приватне акціонерне
товариство (ПрАТ) ,,Газінвест"
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Тисменицької
міжрайонної державної податкової
інспекції (МДПІ) Івано-Франківської
області за № від 17.11.2011 року.

Постановою від 23 березня 2012 року
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд позов
задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, Тисменицька МДПІ
подала апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні обставин, які мають значення
для справи, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув належної
уваги на доводи податкового органу про
відсутність реального характеру
господарських операцій підприємства
позивача з його контрагентом.

За таких обставин, податковий орган
вважає правомірним податкове
повідомлення-рішення, а тому просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Представник податкового органу в
судовому засіданні апеляційного суду
підтримав вимоги апеляційної скарги та
просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги
апеляційної скарги та просить залишити
скаргу без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за
наслідками позапланової невиїзної
документальної перевірки ПрАТ
,,Газінвест" з питань правильності
визначення повноти нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість та податку на прибуток по
взаємовідносинах із ПП ,,Промтехсервіс"
за період з 01.04.2011 року до 30.04.2011 року,
оформленої актом за №2093/2330/33700005 від
04.11.2011 року, Тисменицька МДПІ прийняла
17.11.2011 року податкове
повідомлення-рішення за №, яким
зменшила розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість
позивача за квітень 2011 року на 28 535,00
грн.

Висновки податкового органу базуються
на тому, що підприємство позивача на
порушення вимог пункту 198.6 статті 198,
пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України безпідставно включило
до складу податкового кредиту за
квітень 2011 року ПДВ на суму 28 535,00 грн. по
господарських операціях з ПП
,,Промтехсервіс", що призвело до
заниження податку на додану вартість
на вказану суму.

Зазначені порушення, на думку
податкового органу, полягають у тому,
що взаємовідносини позивача з ПП
,,Промтехсервіс" не спричинили
реального настання правових наслідків,
оскільки укладені позивачем правочини
з вказаним контрагентом є нікчемними.

Таких висновків податковий орган
дійшов на підставі акту про результати
позапланової невиїзної перевірки ПП
,,Промтехсервіс", згідно якого
встановлена відсутність факту
реального продажу товарів (робіт,
послуг) позивачу за договором підряду
№170 від 20.03.2011 року, а акту про
результати документальної невиїзної
перевірки ТзОВ ,,Інсатбуд", згідно якого
встановлена відсутність реальної
можливості виконання ТзОВ ,,Інсатбуд"
робіт як субпідрядником за договором
субпідряду, укладеним між ним та ПП
,,Промтехсерівс" на виконання договору
підряду, укладеного з позивачем.

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи оскаржене податкове
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що операції з
придбання підприємством позивача у
контрагента робіт (послуг) мали
реальний характер, а тому позивач
правомірно відніс до складу
податкового кредиту суми ПДВ по
вказаних господарських операціях.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Так, ч. 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу (ПК) України
визначено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Статтею 198 ПК України встановлено, що
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної діяльності
(пункт 198.1).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування
податкового кредиту обумовлюється
наявністю факту придбання платником
податку товарів, робіт, послуг,
основних фондів, нематеріальних
активів, в ціні яких платником
податку-покупцем сплачений
(нарахований) податок на додану
вартість, та їх використання у власній
господарській діяльності.

Статтею 1 Закону України ,,Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону
України ,,Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

З огляду на викладене апеляційний суд
дійшов висновку, що будь-які документи
(у тому числі, договори, накладні,
рахунки тощо) мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що 03.03.2011 року ПрАТ ,,Газінвест"
та Національний природний парк
,,Вижницький" уклали угоду за №81012/178 про
користування земельною діяльною,
згідно якої погоджено позивачу
проведення геологорозвідувальних
робіт на земельній ділянці загальною
площею 0,8 га, що розташована на
території господарської зони НПП
,,Вижницький" у Вижницькому районі
Чернівецької області, під влаштування
бурового майданчика свердловини
№8-Славецька Чеканської площі та
під'їзної дороги на підставі
спеціального дозволу Мінприроди від
19.07.2007 року.

20.03.2011 року ПрАТ ,,Газінвест" та ПП
,,Промтехсервіс" уклали договір підряду
за №170 щодо проведення будівельних
робіт по підготовці майданчика та
під'їзної ґрунтової автодороги до
свердловини №8 Славецька в смт.
Берегомет Вижницького району
Чернівецької області.

На виконання укладеного договору
підряду ПП ,,Промтехсервіс" складено
проект кошторисної документації
підготовки майданчика та під'їзної
ґрунтової автодороги до свердловини №8
Славецька.

Виконання умов договору оформлене
актами приймання виконаних підрядних
робіт, довідками про вартість
виконаних будівельних робіт, дефектним
актом,зведеним кошторисним
розрахунком, локальним кошторисом,
відомостями ресурсів до локального
кошторису.

На підставі виписаної ПП
,,Промтехсервіс" податкової накладної
за № 3 від 08.04.2011 року на загальну суму
171210, 00 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 28535,00 грн.
позивач відніс до складу податкового
кредиту за квітень 2011 року ПДВ в сумі
28535,00 грн..

Відповідність вказаних документів
вимогам Закону України ,,Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а податкових
накладних - вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК
України податковим органом не
спростовується.

Суд першої інстанції належним чином
дослідив надані сторонами докази та
встановив, що ПП ,,Промтехсервіс" на час
здійснення господарських операцій з
ПрАТ ,,Газінвест" було включене до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також зареєстроване платником податку
на додану вартість, мало право
здійснювати господарську діяльність,
пов'язану із провадженням будівельної
діяльності згідно ліцензії серії АВ
№359618, виданої Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
12.12.2007 року. Також суд встановив, що
позивач здійснив повний розрахунок із
підрядником за виконані роботи.

Надані ПП ,,Промтехсервіс" послуги
використані позивачем у власній
господарській діяльності, що
підтверджується актом
приймання-передачі ділянки та
під'їзної дороги для будівництва
свердловини №8-Славецька Чеканської
площі від 03.05.2011 року, складеним ПрАТ
,,Газінвест" та СУ АП ,,Укр-Аз-Ойл".

За таких обставин апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо правомірності
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту за квітень 2011 року
ПДВ в сумі 28535,00 грн., оскільки
господарські операції між ПрАТ
,,Газінвест" та ПП ,,Промтехсервіс"
підтвердженні належним чином
оформленими первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку,
а факт виконання зазначених вище робіт
податковим органом не заперечується.

На підтвердження своєї позиції
податковий орган надав судове рішення
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2012
року яким становлений факт відсутності
реального характеру господарських
операцій між ПП ,,Промтехсервіс" та ТзОВ
,,Інсатбуд" ( субпідрядник) щодо
виконання будівельних робіт по
підготовці майданчика та під'їзної
ґрунтової автодороги до свердловини №8
Славецька.

Даний факт, на думку апеляційного суду,
може свідчити про намір ПП
,,Промтехсервіс" зменшити свої
податкові зобов'язання шляхом
документування виконання ТзОВ
,,Інсатбуд" робіт, які фактично були
виконанні самим приватним
підприємством.

Однак, даний факт не є беззаперечним
доказом невиконання цих робіт ПП
,,Промтехсервіс".

Суд першої інстанції також вірно
зазначив, що сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі
внаслідок ухилення від сплати) в разі
фактичного здійснення господарської
операції не впливає на формування
податкового кредиту покупцем.

Таким чином, факт виконання
будівельних робіт по підготовці
майданчика та під'їзної ґрунтової
автодороги до свердловини №8 Славецька
доведений, а податковий орган не надав
суду належних та допустимих доказів на
підтвердження факту виконання цих
робіт іншим підприємством крім ПП
,,Промтехсервіс".

За таких обставин апеляційний суд
визнає, що висновки податкового органу
щодо фактичної відсутності
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами базуються лише
на припущеннях, не підтверджуються
жодними первинним документами
бухгалтерського та податкового обліку,
а тому прийняте на підставі таких
висновків податкове
повідомлення-рішення є протиправними.

Наведені обставини спростовують
доводи апеляційної скарги про
невідповідність постанови суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційний суд не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги,.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160 ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Тисменицької
міжрайонної державної податкової
інспекції Івано-Франківської області
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 березня
2012 року у справі № 2а-471/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 02
червня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим