Справа № 810/1069/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1069/14
Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Горбань Н.І. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
03.03.2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 03.03.2014 року
позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову, оскільки
вважає, що вона суперечить фактичним
обставинам справи, базується на
неповному дослідженні обставин справи
та застосуванні норм права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем, що зареєстрована
виконавчим комітетом Білоцерківської
міської ради Київської області 20.01.2006
згідно зі Свідоцтвом серії НОМЕР_1

У той же час, позивач є
пенсіонером, що підтверджується
довідкою відповідача від 11.12.2013 №
5437/07.

У лютому 2014 року на адресу
позивача надійшла вимога
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області від 21.11.2013 № Ф-3150 про
сплату заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне у розмірі 9217,48 грн

Вважаючи неправомірною вимогу від
21.11.2013 № Ф-3150, позивач подав позов до
суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, дійшов висновку, що враховуючи
той факт, що позивач отримує довічну
пенсію за віком, а частина четверта
статті 4 Закону № 2464 не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на пільгових умовах, то за таких
обставин позивач звільнений від
обов'язкової сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а відтак
оскаржувана вимога відповідача від
21.11.2013 № Ф-3150 є протиправною та підлягає
скасуванню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Визначальним для розв'язання цього
спору є правильне розуміння положень
частини четвертої статті 4 Закону
України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ
"Про збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (надалі Закон
№ 2464-VІ), якою визначено, що особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За загальним правилом пенсію за віком
прийнято називати таку пенсію, яка
встановлюється з досягненням певного
віку та за наявності необхідного стажу
роботи. Пенсії за віком поділяються на
три види: 1) на загальних підставах; 2)
пільгових; 3) спеціальних юридичних
підставах (умовах).

З частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VІ випливає, що однією з умов
звільнення осіб від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком. Будь-яких
застережень в цій нормі та в Законі
№2464-VІ не має про те, що під
пенсіонерами за віком слід розуміти
лише тих осіб, яким призначено пенсію
за віком згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Системний аналіз та синтез викладеного
вказує на те, що під пенсіонерами за
віком, указаними в частині четвертій
статті 4 Закону № 2464-VІ, необхідно
розуміти всіх осіб, яким призначено
пенсію у зв'язку з досягненням віку і
незалежно від законів, якими таке право
на пенсію за віком встановлено.

Статтею 1 вказаного Закону № 2464-VІ
передбачено, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску
за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платником
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 4 Закону України від 08
липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік
єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Тобто, зазначеною нормою встановлено
пільги для пенсіонерів за віком у
вигляді звільнення сплати за себе
єдиного внеску.

В жовтні 2010 року позивачу призначена
пенсія за віком на пільгових умовах
відповідно до статті 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та статті 55
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки позивачка,
відповідно до посвідчення громадянина,
який постійно проживав на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю НОМЕР_2, належить до 4
категорії зон радіоактивного
забруднених територій.

Відповідно до статті 9 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" призначаються
такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 23 вищевказаного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Однак, відповідно до статті 55 Закону
України " Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

З аналізу норм законів слідує, що
надання позивачу законодавчо
визначеної пільги вираженої у
заниженні віку, необхідного для
призначення пенсії, не змінює виду
пенсійного забезпечення та не
позбавляє права особи на призначення
пенсії (пенсії за віком) передбаченої
законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрована як фізична
особа-підприємець з 20.01.2006 року;
перебуває на спрощеній системі
оподаткування згідно зі Свідоцтвом
платника єдиного податку, що наявне в
матеріалах справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що позивач має
передбачене частиною четвертою статті
4 "Про збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" право на
звільнення від сплати єдиного внеску,
оскільки позивач обрав спрощену
систему оподаткування та отримує
пенсію за віком, а тому вимога від
21.11.2013 № Ф-3150 про сплату заборгованості
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне у розмірі 9217,48 грн є
незаконною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 03.03.2014 року
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Н.І.Горбань

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Сорочко Є.О.