Справа № 295/4981/14-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" червня 2014 р.
Справа № 295/4981/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Богунського районного суду
м. Житомир від "08" травня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області про здійснення
перерахунку пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив суд зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату йому пенсії, відповідно до
ст.ст.50,54 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
починаючи з 01.01.2014 року.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомир від 08.05.2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області про визнання
протиправними дій Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області зобов'язання
проведення перерахунку пенсії,
відповідно до ст.50,54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Так, відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції посилався на
правомірність дій відповідача по
нарахуванню та виплаті позивачу
пенсійних виплат, а тому позовні вимоги
є необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Встановлено, що позивач є інвалідом 2
групи і віднесений до 1-ї категорії
осіб, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області та
отримує додаткову пенсію, за шкоду
заподіяну здоров'ю та державну пенсію,
передбачену ст. ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", однак у
менших розмірах ніж передбачено
Законом.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ передбачено, що
пенсії особам віднесеним д категорії 1,
2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров»ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ,
яка визначає підстави та умови
призначенні державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1 та у зв»язку з
втратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв»язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по 2
групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком. Згідно зі ст.50 цього
Закону інвалідам 2 групи віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяна
здоров»ю у розмірі 75 % мінімальної
пенсії з віком. Виплата додаткової
пенсії відповідно до ст.53 зазначеного
Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Проте, ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України на виконання вказаного
положення ст.54 З «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильські
катастрофи» 23.11.2011 року прийнято
постанову №1210 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якої передбачено, що
мінімальний розмір пенсії для
інвалідів 1 групи, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, мінімальний розмір пенсії
01.01.2012 року становить - 150 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. У
відповідності до вказаної постанови КМ
України, позивачу провадиться
нарахування і виплата основної та
додаткової пенсій.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції з огляду на таке.

Положення п.28 розділу II Закону України
„Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" №107-VI, яким були внесені
зміни до ст.50 та ст.54 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" і які
обмежували права інвалідів 2 групи,
віднесених до категорії 1 потерпілих
від Чорнобильської катастрофи щодо
призначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком та призначення державної
пенсії інвалідам, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по 2 групі інвалідності в
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком, Рішенням Конституційного
суду України у справі №10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, вище наведені положення ч.4
ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
„Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

На даний час Закони України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»,
«;Про державний бюджет України на 2012
рік» та «;Про державний бюджет України
на 2013 рік», які також обмежували права
інвалідів 2 групи, віднесених до
категорії 1 потерпілих від
Чорнобильської катастрофи щодо
призначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком та призначення державної
пенсії інвалідам, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по 2 групі інвалідності в
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком, - втратили чинність.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014
року є чинними і підлягають
застосуванню: ч.4 ст.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в
редакції, відповідно до якої державна
пенсія для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по 2 групі інвалідності не
може бути нижчою 8 мінімальних пенсій
за віком та ст.50 цього Закону України, в
редакції, відповідно до якої інвалідам
2 групи, віднесеним до категорії 1
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку основної
та додаткової пенсії є мінімальна
пенсія за віком. Мінімальний розмір
пенсії за віком згідно зі статтею 28
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
вирішенні цього спору, колегія суддів
приходить до висновку, що при
розрахунку основної та додаткової
пенсії, передбаченої статтею,
наведеною вище, застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком. Адже чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком. Тому посилання в апеляційній
скарзі з приводу помилкового
застосування норм вказаного закону до
спірних правовідносин є
безпідставними.

За визначенням, наведеним в абзаці
дев'ятому статті 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" непрацездатні
громадяни крім пенсійних виплат із
системи пенсійного забезпечення мають
право отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Додаткова пенсія, є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Таким чином, у разі відсутності спору
про право особи на отримання пенсії та
додаткової пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, немає
підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
перерахунку і виплат, певним часовим
проміжком, крім випадків, передбачених
законом.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
відмовивши в задоволенні позовних
вимог.

Щодо стягнення з відповідача коштів,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень статей 21, 105, 262 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішень, дій чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю, тобто, адміністративний
суд визнає дії суб'єкта владних
повноважень незаконними
(протиправними) і зобов'язує
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
Закону, а не ухвалює рішення про
стягнення визначених сум.

Вимоги про стягнення з відповідача
пенсійних виплат у визначеній
позивачем грошовій сумі не підлягають
задоволенню, оскільки такі виплати не
були йому нараховані, а суд не може
перебирати на себе функцію здійснення
перерахунку та нарахування пенсійних
виплат замість органу, якому надані
такі повноваження.

Судом першої інстанції рішення у
справі прийнято з порушення зазначених
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи по
суті.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити, постанову Богунського
районного суду м. Житомир від "08" травня
2014 р. скасувати та ухвалити нове
рішення.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області щодо відмови у
проведенні перерахунку та виплаті
пенсійних виплат ОСОБА_3 відповідно до
вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2014
року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_3 з 01 січня
2014 року основної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

В решті позову відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту
її постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,