Справа № 805/4332/14
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року справа № 805/4332/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецькій апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.

секретар Корадо А.А.

за участі представника відповідача
Денисенко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Пролетарському районі м.
Донецька на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
17.04.2014 р. в справі № 805/4332/14 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними, скасування
вимоги про сплату боргу, зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька, в
якому просив визнати протиправною та
скасувати вимогу про сплату недоїмки №
Ф-495 від 13.05.2013 р., визнати протиправними
дії відповідача із нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, зобов'язати
відповідача утриматись від
нарахування позивачу єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, посилаючись на те, що
вимога прийнята всупереч ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки він
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, є платником єдиного
податку та отримує пенсію за віком.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17.04.2014 р.
позов задоволено, скасована вимога про
сплату боргу № Ф-495 від 12.02.2014 р. на суму
1194,03 грн.

Відповідачем подана апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції, в якій він просить скасувати
постанову, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову з підстав
неправильного застосування Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині того,
що позивачу пенсія призначена
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», позивач не
досяг пенсійного віку, а тому відсутні
підстави для звільнення його від
сплати єдиного внеску. Крім того,
апелянт зазначає про ненадання судом
правової оцінки доводам про пропуск
позивачем строку звернення до суду.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Позивач до судового засідання не
з'явився, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином, у зв'язку
з чим колегія суддів визнала за
можливе здійснити апеляційний
перегляд справи за відсутністю
позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що позивач
ОСОБА_3 зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Донецької міської ради 13.06.2006
р., перебуває на спрощеній системі
оподаткування, є платником єдиного
податку.

Позивач ОСОБА_3 є пенсіонером, отримує
пенсію за віком, призначену на
пільгових умовах, відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідачем УПФУ в Пролетарському
районі м. Донецька прийнята вимога про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 13.05.2013 р. №
Ф-495 на суму 1194,03 грн. за 1 квартал 2013 р.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 03.04.2013 р. в
справі № 805/3932/13-а, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07.05.2013 р.,
скасована вимога про сплату недоїмки з
єдиного внеску № Ф-266 від 01.03.2013 р.

Задовольняючи позов в частині
скасування вимоги, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач як
особа, яка отримує пенсію за віком, у
відповідності до ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнений від
сплати єдиного внеску.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції обґрунтованим, з
огляду на наступне.

З обставин справи вбачається, що вимоги
про сплату недоїмки сформовані
відповідачем у зв'язку з наявністю у
позивача, який як фізична
особа-підприємець перебуває на
спрощеній системі оподаткування та
сплачує єдиний податок, недоїмки зі
сплати єдиного внеску.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», відповідно до
п. 4 ч. 1 ст. 4 якого платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності;

Згідно з ч. 4 ст. 4 цього Закону, яка
набрала чинності з 06.08.2011 р., особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відтак, з 01.08.2011 р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлені види пенсій:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно зі ст. 26 цього Закону особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

У відповідності до п. «а» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Відтак, на пільгових умовах
призначаються саме пенсії за віком
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Оскільки позивач є пенсіонером,
отримує пенсію за віком, призначену на
пільгових умовах, він у відповідності
ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється з
серпня 2011 р. від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про відсутність у позивача
заборгованості зі сплати єдиного
внеску, починаючи з серпня 2011 р., а тому
вимога про сплату недоїмки з єдиного
внеску за 1 квартал 2013 р. є
протиправною.

Суд апеляційної інстанції вважає
необґрунтованими доводи апелянта
стосовно того, що оскільки позивачу
пенсія призначена відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», позивач не досяг
пенсійного віку, а тому відсутні
підстави для звільнення його від
сплати єдиного внеску.

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» чітко
визначено про звільнення від сплати
єдиного внеску за себе фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

При цьому законодавець на ставить в
залежність звільнення від сплати
єдиного внеску від того, чи досягла
особа пенсійного віку. Таким чином, в
даному випадку немає правового
значення підстави призначення пенсії
за віком. При цьому колегія суддів
звертає увагу, що пенсії, призначені на
пільгових умовах відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», є різновидом пенсій за
віком.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту
порушеного права позивача, суд дійшов
висновку, що належним способом такого
захисту буде скасування вимоги, проте,
в резолютивній частині не зазначив про
відмову у задоволенні іншої частини
позовних вимог.

Також судом першої інстанції в
мотивувальній частині постанови
надана правова оцінка позовним вимогам
щодо зобов'язання відповідача
утриматись від нарахування позивачу
єдиного внеску в подальшому, такі
позовні вимоги визнані
необґрунтованими, внаслідок чого суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову, проте, в
резолютивній частині постанови
помилкове судом зазначено про
задоволення позову.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта про
порушення позивачем строку оскарження
вимоги, встановленого ч. 4 ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та ст. 99 КАС
України.

Частиною 4 статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом доходів і зборів
шляхом оскарження вимоги про сплату
єдиного внеску в адміністративному або
судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного
внеску подається до органу доходів і
зборів вищого рівня у письмовій формі
протягом десяти календарних днів, що
настають за днем отримання платником
єдиного внеску вимоги про сплату
єдиного внеску, з повідомленням про це
органу доходів і зборів, який прийняв
вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає
скаргу платника єдиного внеску,
зобов'язаний прийняти вмотивоване
рішення та надіслати його платнику
єдиного внеску протягом 30 календарних
днів, наступних за днем отримання
скарги, на адресу платника єдиного
внеску поштою з повідомленням про
вручення або надати йому під розписку.
Якщо протягом цього строку вмотивоване
рішення органом доходів і зборів не
надсилається платнику єдиного внеску,
така скарга вважається повністю
задоволеною на користь платника
єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з
єдиного внеску встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і
зборів не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
календарних днів з дня надходження
рішення відповідного органу доходів і
зборів або оскаржити вимогу до органу
доходів і зборів вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом доходів і
зборів, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
орган доходів і зборів надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці
дев'ятому цієї частини, орган доходів і
зборів також має право звернутися до
суду з позовом про стягнення недоїмки.
При цьому заходи досудового
врегулювання спорів, передбачені
законом, не застосовуються.

Відтак, вимога про сплату боргу є
одночасно виконавчим документом, а
також рішенням суб'єкта владних
повноважень, на підставі якого ним може
бути заявлено вимогу про стягнення
грошових коштів в судовому порядку.

Частиною 5 статті 99 КАС України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду щодо
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень, на підставі якого ним може
бути заявлено вимогу про стягнення
грошових коштів, встановлюється
місячний строк.

З обставин справи вбачається, що вимога
№ Ф-495 від 12.02.2014 р. отримана позивачем
25.03.2014 р. після відкриття органом
державної виконавчої служби
виконавчого провадження з примусового
виконання цієї вимоги. З урахуванням
звернення позивача з даним позовом
04.04.2014 р., колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції про
дотримання позивачем строку звернення
до суду, встановленого ст. 99 КАС
України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
до спірних правовідносин повинні
застосовуватися саме строки звернення
до суду, встановлені ст. 99 КАС України (в
даному випадку - частини 4 та 5 статті 99
КАС), а не строк оскарження вимоги,
встановлений ч. 4 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки
строки звернення до суду
встановлюються процесуальним
законодавством, яке регулює порядок
звернення до адміністративних судів та
порядок здійснення адміністративного
судочинства, яким є Кодекс
адміністративного судочинства
України.

Щодо доводів відповідача про отримання
позивачем вимоги 23.05.2013 р., колегія
суддів зазначає, що наявні в матеріалах
справи повідомлення про вручення
поштового відправлення та реєстр
поштових відправлень не містять
відомостей про направлення
відповідачем та отримання позивачем
23.05.2013 р. саме спірної вимоги.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції вирішені не всі позовні
вимоги, що є підставою для зміни
судового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 201,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.04.2014 р. в
справі № 805/4332/14 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.04.2014 р. в
справі № 805/4332/14 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними, скасування
вимоги про сплату боргу, зобов'язання
вчинити певні дії змінити.

Доповнити абзац перший резолютивної
частини постанови після слова
«задовольнити» словом «частково».

Доповнити резолютивну частину
постанови після абзацу другого абзацом
наступного змісту: «В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовити».

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 11.06.2014
р.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.