Справа № 817/3180/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року м. Київ
К/800/65072/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Моделпак»

на постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 28.11.2013

у справі № 817/3180/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Моделпак»

до Нововолинської об'єднаної держаної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області

про визнання протиправною та
скасування податкової вимоги, визнання
протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Моделпак»
звернулось до суду, з урахуванням
збільшення позовних вимог, з позовом
про визнання протиправною та
скасування податкової вимоги від 05.09.2013
№ 173-19; визнання протиправними дій
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області по нарахуванню в особовому
рахунку по податку на додану вартість
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Моделпак»
податкових повідомлень-рішень від
15.06.2012 № , № 000142201, № 000152201/167;
зобов'язання Нововолинської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Волинській області
сторнувати (зменшити) нарахування в
особовому рахунку по податку на додану
вартість ТОВ «Моделпак» податкових
повідомлень-рішень від 15.06.2012 №
та № 000142201, № 000152201/167.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 16.10.2013 позов
задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, як таке що
прийняте з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15.06.2012 відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № 000142201 про зменшення суми від'ємного
значення податку на додану вартість 621
858 грн.;

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 175 000 грн., в т.ч.: 140 000
грн. основного платежу та 35 000 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- № 000152201/167 про завищення суми
бюджетного відшкодування 93501 грн. та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 23 375 грн.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового
кодексу України з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу, платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Вищезазначені податкові
повідомлення-рішення були оскаржені в
судовому порядку.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 02.10.2012 у
справі № 2а/0370/2823/2012, яка залишена без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2013, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Таким чином, суми, що визначені
податковими повідомленнями-рішеннями
є узгодженими та не сплачені позивачем.

30.08.2013 між позивачем та податковою
інспекцією було складено акт № 81-21 про
проведення звірки розрахунків
платника з бюджетом за період з 01.01 по
30.08.2013 по податку на додану вартість, за
результатами якої виявлено
розбіжність між даними позивача та
податкової інспекції в частині
нарахованих (зменшених) сум податкових
зобов'язань за період, що перевірявся,
на загальну суму 291 876,25 грн.

Зазначені обставини стали підставою
для нарахування в особовому рахунку
товариства податку на додану вартість
та виставлення податкової вимоги від
05.09.2013 №173-19, відповідно до якої, станом
на 04.09.2013 за товариством рахується борг
за узгодженими грошовими
зобов'язаннями з податку на додану
вартість в сумі 57 730,25 грн.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи, що суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість є узгодженими та не
сплаченими у встановлені
законодавством строки, тому податкова
вимога виставлена позивачу законно та
обґрунтовано.

Зважаючи на вказані обставини,
відсутність порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок суду апеляційної інстанції
про відмову в задоволенні позовних
вимог є вірним, а касаційна скарга
позивача - необґрунтованою та такою, що
не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Моделпак»
відхилити.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний