Справа № 2а/365/11/0226
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/365/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Робак С.О.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
11 січня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2010 року позивач звернулася до
Тульчинського районного суду
Вінницької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про визнання протиправними дій
відповідача щодо відмови у
нарахуванні позивачу щомісячної
доплати до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за період з
22 травня 2008 року по грудень 2010 року
включно; зобов'язано відповідача
нарахувати та виплачувати позивачу
щомісячну доплату до пенсії в розхмірі
30 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
з 22 травня 2008 року по грудень 2010 року
включно, з урахуванням фактично
отриманих сум, а зазначений
перерахунок проводити надалі.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11 січня 2011
року позов задоволено: визнано дії
відповідача щодо відмови у нарахуванні
позивачу щомісячної доплати до пенсії
в розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2001
року та з 22 травня 2008 року по грудень 2010
року включно протиправними;
зобов'язання відповідача нараховувати
та виплачувати позивачу щомісячну
доплату до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", виходячи з розміру
30 % мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по грудень 2010 року включно, з
урахуванням фактично отриманих сум, та
виплачувати щомісячно, починаючи з 01
грудня 2010 року.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11 січня 2011
року, як таку, що винесена з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

При винесенні оскаржуваної постанови
суд першої інстанції вірно виходив з
того, що позовні вимоги про
зобов'язання провести перерахунок
підвищення до пенсії в розмірі та
порядку, встановленому статтею 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є пенсіонеркою за віком та має
статус дитини війни відповідно до
статті 1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", що не
заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Статтею 3 цього ж Закону визначено, що
законодавство України про соціальний
захист дітей війни складається з цього
Закону та інших нормативно-правових
актів України. Державні соціальні
гарантії дітям війни, встановлені цим
Законом, не можуть бути обмежені або
скасовані іншими нормативно-правовими
актами.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернулася із
письмовою заявою до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про нарахування та виплату 30%
підвищення до пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми щомісячне підвищення до пенсії
позивачу виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні
засади пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу ніж постанова Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530,
що дає підстави зробити висновок про
неправомірність виплати відповідачем
щомісячного підвищення до пенсії в
меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6
зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Проте, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок та виплату щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", помилково застосував норми
процесуального права. Так,
задовольняючи позов в частині
проведення перерахунку та виплати
пенсії позивачу відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", помилково застосував
норми процесуального права, суд першої
інстанції необґрунтовано визначив
період часу, за який порушене право
підлягає відновленню, задовольняючи
здійснити перерахунок та виплату
соціальної допомоги за період з 09.11.2007
року по грудень 2010 року, та надалі.

Враховуючи строки звернення до суду,
визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право
позивача на перерахунок та виплату
соціальної допомоги як дитині війни
підлягає захисту за період з 10.06.2010
року, оскільки позов подано до суду
10.12.2010 року.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить захистити її порушене
право відповідно до діючого
законодавства надалі, тому колегія
суддів дійшла висновку, що правильним
способом захисту порушеного права
позивача, який відповідає вимогам
чинного законодавства, є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

Оскільки, суд першої інстанції
обставини справи встановив повно,
правові норми, які регулюють відносини
сторін, визначив правильно, проте при
винесенні постанови у справі порушив
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, апеляційний суд вважає за
необхідне скасувати рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 14 жовтня 2010
року.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати
постанову суду та прийняти нову.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11 січня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області щодо відмови в
перерахунку щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни
відповідно до розмірів, передбачених
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", за період з 10.06.2010
року по 10.12.2010, протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області перерахувати та
виплачувати ОСОБА_2 державну соціальну
допомогу у вигляді підвищення до
пенсії як дитині війни відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період
з 10.06.2010 року, з урахуванням виплачених
сум, та по день припинення права на такі
виплати.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.