Справа № 812/1717/14
Суддя: Т.С. Ушаков
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1717/14

Луганський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Ушакова Т.С.,

при секретарі судового засідання
Разіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преміум Стайл» до
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень № ,
№ від 20 лютого 2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преміум Стайл» до
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень № ,
№ від 20 лютого 2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що Ленінською
об'єднаною Державною податковою
інспекцією у м. Луганську ГУ Міндоходів
у Луганській області, відповідно до
наказу начальника Ленінської ОДПІ у м.
Луганську ГУ Міндоходів у Луганській
області Дубель В.С. № 666 від 02.12.2013 було
проведено документальну планову
виїзну перевірку ТОВ «Преміум Стайл»
(код за ) з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.10.2010 по 31.12.2012, валютного та
іншого законодавства за період з 01.10.2010
по 31.12.2012, тривалістю 10 робочих днів у
період з 13.12.2013 по 26.12.2013.

Наказом начальника Ленінської ОДПІ м.
Луганська ГУ Міндоходів у Луганській
області за № 756 від 25.12.2013 було
продовжено термін проведення планової
виїзної документальної перевірки
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства ТОВ «Преміум
Стайл» () за період з
01.10.2010 по 31.12.2012 на 5 робочих днів - до
09.01.2014.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ
«Преміум Стайл» пп. 138.1, п. 138.2, п.138.5, абз.
«г», «д» пп. 138.10.3, п 138.10, ст. 138, пп. 139.1.3,
пп. 139.1.9, п.139.1, ст.139, 198.2, п. 198.3 ст.198 п.201.10,
ст. 201 Податкового кодексу України від
02.12.2010 №2755-VІ, із змінами та
доповненнями, в результаті чого
неправомірно занижено податок на
прибуток, в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 117 345,00 грн„ та завищено
податковий кредит на загальну суму 141
991,00 грн, про що складено Акт від 15.01.2014 №
17/220/1/35307398.

За результатами перевірки Ленінською
державною податковою інспекцією
м.Луганська ГУ Міндоходів в Луганській
області було прийняти податкові
повідомлення-рішення:

- № від 20 лютого 2014 року про
сплату 127 790,75 грн. податку на прибуток
приватних підприємств, застосованих за
порушення пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України;

- № від 20 лютого 2014 року про
сплату 177 488,75 грн. податку на додану
вартість приватних підприємств,
застосованих за порушення пп. 198.2, п. 193.3,
ст.193, 201.10, ст.210 Податкового кодексу
України.

Зазначені податкові
повідомлення-рішення, отримані
відповідачем поштовим відправленням 26
лютого 2014 року, ґрунтуються на
висновках перевірки, що викладені в
Акті від 15.01.2014 № 17/220/1/35307398, суть яких
складається у наступному:

- відсутність у ТОВ «Формат-18», ТОВ
«Борди України Медіа», ТОВ
«Телерадіокомпанія «Луганськ ТВ», ТОВ
«Компанія «Золотой Век», ПП ОСОБА_3, (на
момент проведення перевірки),
дозвільної документації на розміщення
зовнішньої реклами та підтвердження
надання рекламних послуг від ТОВ
«Трансс-Групп»;

- отримання від ТОВ «Порше Лізинг
Україна» ТОВ «Преміум Стайл» в
оперативну оренду автомобілів, які не
мали реального товарного характеру, а
договори оперативного лізингу №00003872,
№ 00003892 від 14.11.2011, №00004464 від 27.02.2012, №
00004463 від 07.032012, № 24850 від 03.10.2012 між ТОВ
«Порше Лізінг Україна» та ТОВ «Преміум
Стайл» були укладені без розумної
ділової мети та реального настання
правових наслідків.

Позивач вважає зазначені висновки
незаконними та необґрунтованими та
такими, що зроблені з порушеннями вимог
чинного законодавства України та з
перевищенням владних повноважень, а
податкові повідомлення-рішення №
та № від 20 січня 2014 року -
такими, що відлягають скасуванню.

Перевіркою не встановлено
нереальність здійснення господарських
операцій, а суворе дотримання
позивачем порядку приймання, та обліку
отриманих послуг беззаперечно
свідчить про дійсність відношень та
отримання послуг від ТОВ «Формат-8», ТОВ
«Борди України Медіа», ПП ОСОБА_3, ТОВ
«Компанія «Золотой Век», ТОВ
«Телерадіокомпанія «Луганськ-ТВ», ТОВ
«Транс Груп» за період з 01.10.2011 по 31.12.2012.

Податковим ревізором-інспектором не
вчинено жодних дій для з'ясування або
спростування фактів, які б
підтверджували відсутність
правовідносин між ТОВ «Преміум Стайл»
та ТОВ «Формат -18», ТОВ «Борди України
Медіа», ТОВ «Компанія «Золотой век»,
ТОВ «Телерадіо компанія «Луганськ-ТВ»,
ПП ОСОБА_3, ТОВ «Транс Груп», ТОВ «Порше
Лізинг Україна».

Наявність або відсутність аналогічних
послуг, товарів, отриманих у період
взаємовідносин зі спірними
контрагентами від інших підприємств
перевіряючим не встановлювалося.

Поставка та отримання послуг від ТОВ
«Формат-18», ТОВ «Борди України Медіа»,
ТОВ «Компанія «Золотой век», ТОВ
«Телерадіокомпанія «Луганськ-ТВ», ПП
ОСОБА_3, ТОВ «Трансс-Групп» на адресу
ТОВ «Преміум Стайл», за існуючими
договорами, здійснена і підтверджена
належним чином, свідчить про укладання
сторонами правочину з метою настання
саме тих правових наслідків, які ним
передбачені.

Позивач вважає, що надані відповідачу
первинні документи беззаперечно
свідчать про реальні зміни майнового
стану ТОВ «Премійм Стайл», який не
досліджено відповідачем, та яким не
надано належної правової оцінки.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали заявлені позовні
вимоги у повному обсязі, надали
пояснення, аналогічні викладеним у
позові.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
просили суд відмовити у задоволенні
позовних вимог, підтримали доводи,
викладені у раніше наданих письмових
запереченнях позов, в яких зазначили,
що не зважаючи на те, що первинні
документи надані, проти чого не
заперечує податковий орган, в той же
час - наведене в них інформація не
свідчить про реальне здійснення
господарських операцій між позивачем
та вказаними контрагентами, що стало
підставою для формування податкового
кредиту протягом перевіряємого
періоду.

На підставі викладеного представник
відповідача просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72
Кодексу адміністративного судочинства
України, прийшов до наступного.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Преміум
Стайл» (далі - ТОВ «Преміум Стайл») є
юридичною особою, .

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі направлень № 571 та № 572 від
13.12.2013, виданих Ленінської ОДПІ у м.
Луганську ГУ Міндоходів у Луганській
області, згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та
ст. 77 Податкового кодексу України від
02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та
доповненнями), наказів Ленінської ОДПІ
у м. Луганську ГУ Міндоходів у
Луганській області від 02.12.2013 № 666, від
18.12.2013 № 722, від 25.12.2013 № 756 та відповідно
до плану-графіку проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання, проведена планова
виїзна перевірка ТОВ «Преміум Стайл»
() з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.10.2010 по 31.12.2012, валютного та
іншого законодавства за період з 01.10.2010
по 31.12.2012.

За результатами перевірки складено акт
№ 17/2201/35307398 від 15.01.2014, у висновках якого
зазначено, що перевіркою встановлено
порушення ТОВ «Преміум Стайл», зокрема:

1. п. 138.1,п. 138.2, п. 138.5, абз. «г», абз. «д» пп.
138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.3, пп. 139.1.9 п. 139.1
Податкового кодексу України від 02.12.2010
(зі змінами та доповненнями), в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну сумі 117 345,00 грн., у
т.ч. за 3 квартал 2011 року у сумі 1 380,00 грн.,
за 4 квартал 2011 року у сумі 74 182,00 грн., за
2 квартал 2012 року у сумі 4 046,00 грн., за 3
квартал 2012 року у сумі 17 297,00 грн., за 4
квартал 2012 року у сумі 20 440,00 грн.;

2. п. 198.2, п. 198.3 спи 198, п. 201.10 ст. 201
Податкового Кодексу України від 02.12.2010
(зі змінами та доповненнями), в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 141 991,00
грн., у т.ч. за серпень 2011 року у сумі 1
000,00 грн., за вересень 2011 року у сумі 6 000
,00 грн., за жовтень 2011 року у сумі 6 000,00
грн., за листопад 2011 року у сумі 1 200,00
грн., за грудень 2011 року у сумі 35 193,00
грн., за лютий 2012 року у сумі 17 044,00 грн.,
за квітень 2012 року у сумі 4 265,00 грн., за
травень 2012 року у сумі 2 289,00 грн., за
червень 2012 року у сумі 10 904,00 грн., за
липень 2012 року у сумі 2 225,00 грн., за
серпень 2012 року у сумі 926,00 грн., за
вересень 2012 року у сумі 9 186,00 грн., за
жовтень 2012 року у сумі 32 214,00 грн., за
листопад 2012 року у сумі 3 545,00 грн.

20 лютого 2014 року Ленінською ОДПІ у м.
Луганську ГУ Міндохдів у Луганській
області на підставі акту перевірки
№17/2201/35307398 від 15.01.2014 винесено наступні
податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання ТОВ «Преміум
Стайл» за платежем «Податок на додану
вартість» на 117 488,75 грн., з яких: 141 991,00
грн. - за основним платежем, 35 497,75 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання ТОВ «Преміум
Стайл» за платежем «Податок на
прибуток приватних підприємств» на 127
790,75 грн., з яких: 117 345,00 грн. - за основним
платежем, 10 445,74 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України), у
тому числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу
України контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Статтею 77 Податкового кодексу України
визначено порядок проведення
документальних планових перевірок.

Так, відповідно до п. 77.4 ст. 77
Податкового кодексу України про
проведення документальної планової
перевірки керівником контролюючого
органу приймається рішення, яке
оформлюється наказом.

Право на проведення документальної
планової перевірки платника податків
надається лише у випадку, коли йому не
пізніше ніж за 10 календарних днів до
дня проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку або надіслано
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення копію наказу про
проведення документальної планової
перевірки та письмове повідомлення із
зазначенням дати початку проведення
такої перевірки.

Правомірність проведення перевірки
сторонами не заперечується.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 12 квітня 2011 року
між ТОВ «Преміум Стайл» та ТОВ «Порше
Україна» укладено договір про
партнерство, відповідно до якого ТОВ
«Преміум Стайл» є офіційним дилером з
продажу та обслуговування продукції
торговельної марки «AUDI» на території м.
Луганська та Луганської області.
Відповідно зазначеного договору,
«партнер вестиме маркетингову й
рекламну діяльність в інтересах марки
«AUDI» з метою створення відповідного
іміджу...».

З викладеного слід, що проведення
рекламних компаній для позивача є не
правом, а обов'язок, який передбачено
договором від 12.04.2011, про що в акті
перевірки не зазначено.

Матеріалами справи підтверджується, що
всі послуги про проведення рекламних
заходів позивачем, були проведені у
рамках дії договору «Про партнерство».

Так, 28 липня 2011 року між ТОВ «Преміум
Стайл» та ТОВ «Трансс-Групп» укладено
договір № 2807 про надання рекламних
послуг, виконання якого
підтверджується протоколами
узгоджень, актами здачі-приймання
робіт, податковими накладними,
банківськими виписками про рух
грошових коштів.

31 серпня 2011 року між ТОВ «Преміум
Стайл» та ТОВ «Телерадіокомпанія
«Луганськ ТВ» укладено договір № 08316
про надання рекламних послуг,
виконання якого підтверджується
актами здачі-приймання робіт,
податковими накладними, банківськими
виписками про рух грошових коштів.

30 жовтня 2011 року між ТОВ «Преміум
Стайл» та ТОВ «Формат-18» було укладено
договір про проведення рекламної
кампанії № 31/10/11, виконання якого
підтверджується актами
здачі-приймання робіт, податковими
накладними, виписками з банківського
рахунку.

22 грудня 2011 року між ТОВ «Преміум
Стайл» та ТОВ «Борди України Медіа»
укладено договір № 409/11 про надання
послуг з розміщення зовнішньої реклами
на рекламоносіях, виконання якого
підтверджено актами здачі-приймання
робіт, податковими накладними,
виписками з банківського рахунку.

30 квітня 2012 року між ТОВ «Преміум
Стайл» та ТОВ «Компанія «Золотий век»
укладено договір № 30/04/12 про проведення
рекламної кампанії, виконання якого
підтверджується актами
здачі-приймання робіт, податковими
накладними, банківськими виписками про
рух грошових коштів.

01 червня 2012 року між ТОВ «Преміум
Стайл» та ПП ОСОБА_3 було укладено
договір про проведення рекламної
кампанії № 01, виконання якого
підтверджується актами
здачі-приймання робіт, банківськими
виписками про рух грошових коштів,
фото-звітами договору.

Позивачем з ТОВ «Порше Лізинг Україна»
було укладено договори оперативного
лізингу № 00003872 від 14.11.2011, № 00003892 від
14.11.2011, №00004463 від 07.03.2012, № 00004464 від
27.03.2012, № 24850 від 03.10.2012. Виконання
зазначених договорі підтверджується
актами приймання-передачі
транспортних засобів, актами
здачі-приймання робіт, податковими
накладними.

Таким чином, суд вважає, що матеріалами
справи підтверджено наявність у
позивача всіх первинних документів, що
підтверджують факт здійснення
господарської операції в рамках Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та ст. 44
Податкового кодексу України.

Суд вважає, що податковим органом не
надана належна оцінка первинної
документації позивача.

Відповідно до п.п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати операційної діяльності
включають:

собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку;

витрати банківських установ, до яких
відносяться:

а) процентні витрати за
кредитно-депозитними операціями, в
тому числі за кореспондентськими
рахунками та коштами до запитання,
цінними паперами власного обігу;

б) комісійні витрати, в тому числі за
кредитно-депозитними операціями,
розрахунково-касове обслуговування,
інкасацію та перевезення цінностей,
операціями з цінними паперами,
операціями на валютному ринку,
операціями з довірчого управління;

в) від'ємний результат (збиток) від
операцій з купівлі/продажу іноземної
валюти та банківських металів;

г) від'ємне значення курсових різниць
від переоцінки активів та зобов'язань у
зв'язку зі зміною офіційного курсу
національної валюти до іноземної
валюти відповідно до підпункту 153.1.3
пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу;

ґ) суми страхових резервів, сформованих
у порядку, передбаченому статтею 159
цього Кодексу;

д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб;

е) витрати з придбання права вимоги на
виконання зобов'язань у грошовій формі
за поставлені товари чи надані послуги
(факторинг);

є) витрати, пов'язані з реалізацією
заставленого майна;

ж) інші витрати, прямо пов'язані зі
здійсненням банківських операцій та
наданням банківських послуг;

з) інші витрати, передбачені цим
розділом.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п. 138.5 ст. 138 Податкового кодексу
України інші витрати визнаються
витратами того звітного періоду, в
якому вони були здійснені згідно з
правилами ведення бухгалтерського
обліку, з урахуванням наступного:

138.5.1. датою здійснення витрат,
нарахованих платником податку у
вигляді сум податків та зборів,
вважається останній день звітного
податкового періоду, за який
проводиться нарахування податкового
зобов'язання з податку та збору;

138.5.2. датою визнання та сумою витрат
платника податку від здійснення
кредитно-депозитних операцій, у тому
числі субординованого боргу, є дата
визнання процентів (комісійних та
інших платежів, пов'язаних зі
створенням або придбанням кредитів,
вкладів (депозитів) та їх сума,
визначені згідно з правилами
бухгалтерського обліку.

Для цілей цієї статті під
субординованим боргом розуміються
звичайні незабезпечені боргові
капітальні інструменти (складові
елементи капіталу), які відповідно до
договору не можуть бути взяті з банку
раніше п'яти років, а у випадку
банкрутства чи ліквідації
повертаються інвестору після
погашення претензій усіх інших
кредиторів;

138.5.3. витрати, понесені платником
податку, у вигляді благодійних чи інших
внесків та/або вартості товарів (робіт,
послуг) до неприбуткових організацій,
які згідно з нормами цього розділу
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування платника податку,
включаються до складу витрат за датою
фактичного перерахування таких
внесків та/або вартості товарів (робіт,
послуг).

Підпунктом 138.10.3 пункту 138.10 статті 138
Податкового кодексу України визначено,
що до складу інших витрат включаються
витрати на збут, які включають витрати,
пов'язані з реалізацією товарів,
виконанням робіт, наданням послуг:

а) витрати на пакувальні матеріали для
затарювання товарів на складах готової
продукції;

б) витрати на ремонт тари;

в) оплата праці та комісійні винагороди
продавцям, торговим агентам та
працівникам підрозділів, що
забезпечують збут;

г) витрати на рекламу та дослідження
ринку (маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів;

ґ) витрати на відрядження працівників,
зайнятих збутом;

д) витрати на утримання основних
засобів, інших необоротних
матеріальних активів, пов'язаних зі
збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг (оперативна оренда,
страхування, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, охорона);

е) витрати на транспортування,
перевалку і страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки;

є) витрати на гарантійний ремонт і
гарантійне обслуговування;

ж) витрати на транспортування готової
продукції (товарів) між складами
підрозділів підприємства;

з) інші витрати, пов'язані зі збутом
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг.

Статтею 139 Податкового кодексу України
визначено, що до складу витрат не
включаються, зокрема:

139.1.3. суми попередньої (авансової)
оплати товарів, робіт, послуг;

139.1.9. витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
контролюючому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом із поданням
розрахунку податкових зобов'язань за
звітний податковий період. Платник
податків зобов'язаний відновити
втрачені, знищені або зіпсовані
документи протягом 90 календарних днів
з дня, що настає за днем надходження
такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення;

Згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом
V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх
ввезенні на митну територію України (у
тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого
вести облік результатів спільної
діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання
в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

У разі якщо платник податку не
включив у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на
підставі отриманих податкових
накладних, таке право зберігається за
ним протягом 365 календарних днів з дати
виписки податкової накладної.

Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену
печаткою (за наявності) податкову
накладну, складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному
реєстрі податкових накладних. У такому
разі складання податкової накладної
у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються
в окремих рядках такі обов'язкові
реквізити:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та
по батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та
по батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - покупця (отримувача)
товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (
2371а-14, 2371б-14, 2371в-14, 2371г-14 ) (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України);

ї) номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Пунктом 201.2 статті 201 Податкового
кодексу України визначено, що форма та
порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
фінансової політики.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, є
дата та час, зафіксовані у квитанції.

Системним аналізом вищевказаних
положень Податкового кодексу України
встановлено, що по своєму змісту
наведені норми, як підставу для не
включення у податковий кредит
відповідних сум, розглядають лише
відсутність податкових накладних та
інших документів первинного
бухгалтерського обліку, оскільки
неможливо включити до складу
податкового кредиту суми, що
документально не підтверджені.

Тобто, з огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що аналіз
реальності господарської діяльності
та обґрунтованості формування
податкового кредиту має здійснюватися
на підставі даних податкового,
бухгалтерського обліку платника
податків та відповідності їх дійсному
економічному змісту.

Документальним підтвердженням
здійснення господарської діяльності
позивача з його контрагентами, а
відповідно здійснення певних витрат, є
первинні бухгалтерські документи, в
тому числі податкові накладні.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, засновуються на даних
бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату та місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст та обсяг
господарської операції та
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дозволяють
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем одержано від його
контрагентів податкові накладні, тобто
з боку позивача виконано усі
передбачені законом умови щодо
отримання податкового кредиту.

Таким чином, суд вважає, що податковий
орган не мав законних підстав для
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, тому вони є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Крім того, судом встановлено, що
посадовими особами Ленінської ОДПІ,
які приймали участь у проведенні
перевірки, в акті перевірки не було
відображено валові витрати, які не було
включено до податкової звітності у
перевіряємий період.

Так, загальна сума валових витрат за
період 2011 року складає 651 514,00 грн., за
період 2012 року - 820 603,00 грн.

В порушення вимог п. 86.10 ст. 86
Податкового кодексу України, яким
визначено, що в акті перевірки
зазначаються як факти заниження, так і
факти завищення податкових зобов'язань
платника, відповідачем не було
відображено в акті перевірки загальну
суму валових витрат у розмірі 1 472 117,00
грн., які не відображені в податкових
деклараціях з податку на прибуток за
2011-2012 роки та які надавалися
контролюючому органу під час
проведення перевірки.

Жодних порушень правил
бухгалтерського та фінансового обліку
зі сторони позивача відповідач не
довів. Відсутність доведення факту
правопорушення та неналежна оцінка
міжгосподарських відносин призвела до
невідповідності висновків
контролюючого органу фактичним
обставинам справи.

Таким чином, суд вважає, що податковий
орган при винесенні оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень діяв не
на підставі, поза межами повноважень та
не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню, а
податкові повідомлення-рішення
№, № від 20 лютого 2014 року
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м.Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області - протиправними та
такими, що підлягають скасуванню.

Згідно ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем при зверненні з
адміністративним позовом до суду було
сплачено судовий збір в розмірі 487,20
грн., що підтверджується платіжним
дорученням №3227 від 05 березня 2014 року.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України у судовому
засіданні, у якому закінчився розгляд
справи, оголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
повідомлено представників сторін про
те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено та підписано 03 червня 2014
року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Преміум
Стайл» до Ленінської об'єднаної
державної податкової інспекції у м.
Луганську Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень № ,
№ від 20 лютого 2014 року
задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
, № від 20 лютого 2014 року
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преміум Стайл»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят
сім гривень 20 копійок), сплачені згідно
платіжного доручення № 3227 від 05
березня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 03 червня 2014 року.

Суддя
Т.С. Ушаков