Справа № К/9991/65714/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Київ К/9991/65714/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Бахчисарайському районі АР Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
24.03.2011 р.

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19.09.2011 р.

у справі №2а-14427/10/2/0170

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вінпак»

до Державної податкової інспекції у
Бахчисарайському районі АР Крим

про визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вінпак» звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у
Бахчисарайському районі АР Крим про
визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
24.03.2011 р., залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2011 р.,
позов задоволено, визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 22.04.2010 р.
№/0, від 14.05.2010 р. №/1, від
23.07.2010 р. №/2, визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.10.2010 р.
№/0, стягнуто з Державного бюджету
України на користь позивача судовий
збір у розмірі 3,40 грн.

Не погодившись з вказаними судовими
рішеннями, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
із касаційною скаргою, у якій з підстав
порушення судами норм матеріального
та процесуального права просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Позивач письмових заперечень а
касаційну скаргу на адресу суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Відповідачем була проведена
документальна невиїзна перевірка
достовірності заявленої позивачем
суми бюджетного відшкодування ПДВ за
квітень-серпень 2010 р., за результатами
якої 18.10.2010 р. складений акт №55/1502/33793896.

У зазначеному акті зафіксовані
порушення п.1.8 ст.1 , пп. 7.7.1, 7.7.2 , 7.7.10 п. 7.7
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», що призвело до
завищення заявленої до відшкодування з
бюджету суми ПДВ за квітень-серпень 2010
р. на 259 441,00 грн.

На підставі встановлених порушень
18.10.2010 р. відповідачем було прийняте
податкове повідомлення рішення
№/0, яким позивачу зменшено суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за квітень 2010 р. на 1788,00
грн., за травень 2010 р. на 37 847,00 грн., за
червень 2010 р. на 153 405,00 грн., за липень 2010
р. на 17 562,00 грн., за серпень 2010 р. на 48 839,00
грн.

Крім того, 19.04.2010 р. відповідачем була
проведена позапланова виїзна
перевірка позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника податків у банку за
лютий, березень 2010 р., за результатами
якої складено акт №129/23/33793896, яким
встановлено порушення п.1.8 ст.1 , п. 7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», що полягали у завищенні
заявленої до відшкодування з бюджету
суми ПДВ за лютий 2010 р. на 87 553,00 грн., за
березень 2010 р. на 122698,00 грн.

На підставі вказаного акту 22.04.2010 р.
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення №/0, згідно з
яким позивачу зменшено суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за лютий 2010 р. на 87553 грн., за
березень 2010 р. на 122 698,00 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
позивач оскаржив його в
адміністративному порядку, за
результатами якого були прийняті
рішення від 14.05.2010 р. №/1 та від
23.04.2010 р. № /2, аналогічні за
змістом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач у період часу, за який ним
заявлено про відшкодування ПДВ,
здійснював постачання на експорт PVC та
фольгових капсул, яки він придбав у ТОВ
«Континент», яке їх безпосередньо
виготовляло.

Контролюючим органом в акті перевірки
зафіксовано правильність розрахунку
позивачем сум відшкодування ПДВ,
зазначених ним у податковій звітності
за квітень-серпень 2010 р. У той же час, з
причин ненадання платником податків
первинних документів, які свідчать про
підтвердження перерахування ним
грошових коштів на рахунок
контрагента, податковим органом
зроблений висновок про помилковість
заявлення до відшкодування ПДВ на суму
259 441,00 грн.

Так, нормами п.1.8 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначено бюджетне відшкодування як
суму, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

Згідно з пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 вказаного Закону
(у редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин),
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.6.1
ст.6 та ст.8№ цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 цієї ж статті
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пп.7.2.6 цього пункту).

Положеннями пп.7.7.1 пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пп.7.7.1 цього
пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пп.7.7.1 цього
пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пп.7.7.1 цього
пункту, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від від'ємного значення,
яка дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Зважаючи на доведеність факту
отримання товару, проведення
розрахунків платником податків,
подальшого використання товару у
господарській діяльності останнього,
суди попередніх інстанцій, керуючись
зазначеними положеннями ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», дійшли обгрунтовано
висновку щодо наявності у позивача
права віднести до податкового кредиту
(включити в суму бюджетного
відшкодування) суми сплаченого ним ПДВ.

Відтак, при постановленні рішень про
задоволення позовних вимог судами
першої та апеляційної інстанцій було
дотримано вимоги матеріального та
процесуального права.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанції.

На підставі викладеного та зважаючи на
приписи ч. 3 ст. 220№ КАС України судова
колегія Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що
порушень або неправильного
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права
не вбачається, а тому касаційну скаргу
слід відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Бахчисарайському районі АР Крим
залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
24.03.2011 р. та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19.09.2011 р. у справі №2а-14427/10/2/0170
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.