Справа № 736/6/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 736/6/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кутовий Ю.С.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду у Корюківському
районі Чернігівської області на
постанову Корюківського районного
суду Чернігівської області від 15 січня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду у Корюківському
районі Чернігівської області про
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,

в с т а н о в и в:

Постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області від 15 січня
2014 року позов задоволено частково,
визнано протиправною відмову УПФУ в
Корюківському районі зарахувати
ОСОБА_3 в загальний стаж роботи термін
відбування покарання у виді виправних
робіт за вироком Корюківського
районного суду від 06 вересня 1985 року в
період з 27 листопада 1985 року по 03
вересня 1987 року; зобов'язано УПФУ в
Корюківському районі зарахувати
ОСОБА_3 в загальний стаж роботи термін
відбування покарання у виді виправних
робіт за вироком Корюківського
районного суду від 06 вересня 1985 року в
період з 27 листопада 1985 року по 03
вересня 1987 року по місцю роботи
Корюківська фабрика технічних паперів;
зобов'язано УПФУ в Корюківському
районі здійснити ОСОБА_3 перерахунок
пенсії з часу її призначення, тобто з 18
вересня 2013 року, з урахуванням в
загальний стаж роботи термін
відбування покарання у виді виправних
робіт за вироком Корюківського
районного суду від 06 вересня 1985 року в
період з 27 листопада 1985 року по 03
вересня 1987 року та виплатити
недоплачені суми у зв'язку з не
зарахуванням терміну відбування
покарання до загального стажу. А також
стягнуто з Управління Пенсійного фонду
України в Корюківському район на
користь ОСОБА_3 73 грн. 08 коп. сплаченого
судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
відмовити в задоволенні позову
повністю, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вироком Корюківського районного суду
Чернігівської області від 06.09.1985 року
він був визнаний винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст.188-1 КК
України, йому було призначено
покарання у виді двох років виправних
робіт по місцю роботи з утриманням в
дохід держави 20% заробітку. З 27.11.1985 року
по 03.09.1987 року позивач відбував
призначене покарання, працював на
Корюківській фабриці технічних
паперів, зараз ПАТ "Слов'янські шпалери
- КФТП". Згідно наказу № 89 від 01.09.1987 року
по Корюківській фабриці технічних
паперів час роботи з 27.11.1985 року по
03.09.1987 року не зарахований до
загального трудового стажу позивача.
На даний час позивач досяг пенсійного
віку та має право на пенсію за віком.
Для призначення пенсії він звернувся
до Управління ПФУ в Корюківському
районі де надав для призначення пенсії
відповідні документи та трудову
книжку. Однак працівники Управління на
зарахували позивачеві в стаж його
роботи термін відбування покарання у
виді виправних робіт з 27.11.1985 року по
03.09.1987 року, оскільки відповідно до п.11
роз'яснення Мінсоцзабезпечення
України № 3 від 29.02.1992 року час відбуття
покарання у виді виправних робіт за
місцем роботи може бути включено до
загального трудового стажу за умови
прийняття судом рішення про
зарахування часу відбування покарання
у виді виправних робіт у трудовий стаж.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції виходів з наступних мотивів,
з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
набрав чинності з 01.01.2004 року, страховий
стаж - період (строк), протягом якого
особа підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок. Періоди
трудової діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ст. 103 ВТК УРСР (в редакції
чинній на час відбування позивачем
покарання у вигляді виправних робіт)
час відбування виправних робіт без
позбавлення волі до загального і
безперервного трудового стажу
засудженого не зараховується, про що
робиться запис у його трудовій книжці.
При умові сумлінної роботи і зразкової
поведінки в період відбування
виправних робіт без позбавлення волі
цей час може бути включений в загальний
трудовий стаж особи, яка відбула
покарання, на підставі рішення суду в
порядку, встановленому кримінально -
процесуальним законодавством України.

Після внесення змін до ВТК України його
викладено у новій редакції та, зокрема
ст. 95 ВТК України, визначено, що час
відбуття покарання у вигляді виправних
робіт може бути включений судом до
загального трудового стажу
засудженого.

Порядок вирішення вказаного питання
врегульовувався ст. 414-1 КПК України.

ВТК України втратив силу з 01.01.2004 року з
набранням чинності КВК України, а
положення ст. 414-1 КПК України втратили
силу з 28.01.2005 року на підставі закону
України від 20.01.2005 року № 2377-IV «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

В свою чергу, згідно ст. 8 КВК України
встановлено, що засуджені мають право
на соціальне забезпечення, у тому числі
й на отримання пенсій відповідно до
законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 42 КВК час відбування
засудженим покарання у виді виправних
робіт зараховується в загальний стаж
роботи.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до стажу роботи
зараховується робота, виконувана на
підставі трудового договору на
підприємствах, в установах,
організаціях і кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання, а також на підставі
членства в колгоспах та інших
кооперативах, незалежно від характеру
й тривалості роботи і тривалості
перерв.

До стажу роботи зараховується також
будь-яка інша робота, на якій працівник
підлягав державному соціальному
страхуванню, або за умови сплати
страхових внесків, період одержання
допомоги по безробіттю, а також робота
в'язнів і робота за угодами
цивільно-правового характеру за умови
сплати страхових внесків.

В зв'язку з тим, що порядок включення
періоду відбування виправних робіт без
позбавлення волі в загальний трудовий
стаж особи, передбачений ст. 414-1 КПК
України на час виникнення спірних
правовідносин втратив силу, та з
врахуванням того, що чинним
законодавством передбаченого
безумовне зарахування часу відбування
засудженими покарання у виді виправних
робіт у загальний стаж роботи, з огляду
на вимоги ст. 56 закону України «Про
пенсійне забезпечення» щодо сплати за
позивача страхових внесків, суд
апеляційної інстанції вважає
правильним висновок суду першої
інстанції, що позивач має право на
зарахування часу відбування покарання
у вигляді виправних робіт без
позбавлення волі до загального
трудового стажу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись з висновками суду першої
інстанції в частині стягнення судового
збору з відповідача з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, судом першої інстанції
неправомірно стягнуто з УПФУ у
Корюківському районі Чернігівської
області судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга - підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції зміні в частині стягнення
судового збору.

Керуючись статтями 195, 196, 201, 205, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду у Корюківському
районі Чернігівської області -
задовольнити частково.

Постанову Корюківського районного
суду Чернігівської області від 22 січня
2014 року - змінити.

Викласти шостий абзац резолютивної
частини постанови наступним чином:

«Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 суму сплаченого
судового збору у розмірі 73 грн. 08 коп.»

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Гром Л.М.

Судді:

Бєлова Л.В.

Міщук М.С.