Справа № 2а/1770/3753/2011
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гудима
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"12" червня 2014 р.
Справа № 2а/1770/3753/2011

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "23" квітня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Будстар
Плюс" до Державної податкової
інспекції у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будстар Плюс"
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 15.08.2011 року.

В обґрунтування позову позову
посилається на те, що господарські
операції між ТОВ "Будстар Плюс" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Олімпія Будсервіс"
носять реальний характер, були
фактично здійснені та належним чином
документально оформлені. Вказав, що
бухгалтерські документи виписані ТОВ
"Олімпія Будсервіс" результатами
господарських операцій з ТОВ "Будстар
Плюс" мають всі необхідні встановлені
законом обов'язкові реквізити.
Зазначив, що придбані у ТОВ "Олімпія
Будстар" підрядні роботи позивач
використав у власній господарській
діяльності. За таких обставин вважає
висновки податкового органу про їх
нікчемність господарських операцій з
вказаним контрагентом та про порушення
ТОВ "Будстар Плюс" вимог Закону України
"Про податок на додану вартість" та
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств"
необґрунтованими і такими, що
ґрунтуються на припущеннях осіб, що
здійснювали перевірку. Вважає
податкові повідомлення-рішення №
та № від 12.12.2013 року -
протиправними і такими, що підлягають
скасуванню.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному ГУ Міндоходів в Рівненській
області за № від 15.08.2011 року, яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Будстар Плюс"
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на загальну суму
189208,75 грн., з яких 151367 грн. - основний
платіж і 37841,75 грн. - штрафні (фінансові)
санкції, та за № від 15.08.2011 року,
яким ТОВ "Будстар Плюс" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 151367,50
грн., з яких 121094 грн. - основний платіж та
30273,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідач не погодився з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу в якій з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати вказану постанову та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів справи слідує, що ТОВ
"Будстар Плюс" зареєстровано як
юридична особо 31.03.2008 року державним
реєстратором виконавчого комітету
Рівненської міської ради, що
підтверджується копіями свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
та довідкою з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України №453535. Позивач з 12.05.2008 року є
платником податку на додану вартість,
про що свідчить копія свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість №100339928 від 20.06.2011 року (т.1
а.с.94).

Крім того, на період з 07.10.2008 року по
07.10.2011 року позивач мав ліцензію
Державної архітектурно-будівельної
інспекції на здійснення господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури №409527 від 07.10.2008
року (т.1 а.с.92-93).

Як слідує з матеріалів справи в період
з 22.07.2011 року по 28.07.2011 року ДПІ у
м.Рівному на підставі наказу №1008 від
20.07.2011 року (т.1 а.с.26-27) та направлення на
перевірку №996/23-100 від 21.07.2011 року
проведено виїзну позапланову
перевірку ТОВ "Будстар Плюс" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаєморозрахунків з ТОВ "Олімпія
Будсервіс" за період з 01.01.2010 року по
01.01.2011 року, за результатами якої
складено акт №958/23-100/35840476 від 01.08.2011
року (т.1 а.с.10-25).

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № від 15.08.2011 року, яким ТОВ
"Будстар Плюс" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток на загальну суму 189208,75 грн., в
т.ч. 151367 грн. за основним платежем та
37841,75 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (том 1 а.с.8);

- № від 15.08.2011 року, яким ТОВ
"Будстар Плюс" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 151367,50
грн., в т.ч. 121094 грн. за основним платежем
та 30273,50 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (т.1 а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
відповідач при прийнятті податкових
повідомлень-рішень № та №
від 15.08.2011 року, діяв не на підставі, не в
межах повноважень та не в спосіб,
визначений чинним законодавством, а
тому вказані податкові
повідомлення-рішення є протиправними,
такими, що прийняті без урахуванням
всіх обставин, що мають значення для
прийняття рішень, і підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи,
податкове повідомлення-рішення №
від 15.08.2011 року базується на висновках
податкового органу про безпідставне
віднесення позивачем вартості
отриманих від ТОВ "Олімпія Будсервіс"
будівельних робіт на загальну суму 605467
грн. до валових витрат 2010 року, у зв'язку
з чим ТОВ "Будстар Плюс" занижено
податок на прибуток підприємств за ІІІ
квартал 2010 року на суму 151367 грн.

Вказані висновки зроблені податковим
органом на підставі аналізу
господарських операцій ТОВ "Будстар
Плюс" з ТОВ "Олімпія Будсервіс" та
ґрунтуються на порушеннях позивачем
вимог п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" №283/97 від 22.05.1997 року.

В акті перевірки від 01.08.2011 року
зазначено, що ТОВ "Будстар Плюс"
сформовано податковий кредит та валові
витрати по безтоварним операціям з ТОВ
"Олімпія Будсервіс", оскільки дії з
перерахування постачальнику коштів за
товари (роботи, послуги) без фактичного
їх отримання та переходу права
власності на них не підпадають під
поняття "продаж товарів, результатів
робіт (послуг)", яке визначено в п.1.31 ст.1
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" (т.1 а.с.22).

Даним актом також констатовано
"відсутність документального
підтвердження обсягу матеріальних
ресурсів економічно необхідних для
виконання робіт, відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної господарської
діяльності, економічної діяльності, в
тому числі відсутність управлінського
та технічного персоналу в ТОВ "Олімпія
Будсервіс", внаслідок чого податковий
орган дійшов до висновку, що
"взаємовідносини ТОВ "Будстар Плюс" з
ТОВ "Олімпія Будсервіс" здійснені без
мети реального настання правових
наслідків, лише з метою заниження
об'єкту оподаткування та несплати
податків", а "операції щодо отримання
ТОВ "Будстар Плюс" від ТОВ "Олімпія
Будсервіс" послуг не підтверджуються
при врахуванні реального часу
здійснення операцій, наявності
трудових ресурсів та іншого майна, які
економічно необхідні для виконання
даних операцій", "угоди, укладені ТОВ
"Будстар Плюс" з ТОВ "Олімпія Будсервіс"
не спричиняють реального настання
правових наслідків, а тому є
нікчемними" (т.1 а.с.22-23).

З такими висновками податкового органу
колегія суддів не погоджується з
огляду на наступне.

Апеляційним судом встановлено, що
14.07.2010 року між ТОВ "Будстар Плюс"
(Замовник) та ТОВ "Олімпія Будсервіс"
(Підрядник) було укладено договір
підряду №632 (т.1 а.с.28-29), відповідно до
якого Підрядник в межах договірної
ціни виконує власними та залученими
силами і засобами будівельно-монтажні
роботи по оздобленню фасадів,
влаштуванні штукатурки та
загально-будівельні роботи
багатоповерхової житлової забудови з
об'єктами соцкультпобуту в с.Чайки по
вул.Лобановського, 1
Києво-Святошинського району Київської
області.

Предметом цього договору згідно з
додатковою угодою №1, укладеною
сторонами 30.07.2010 року, є виготовлення і
монтаж, оздоблення і утеплення фасаду
будинку №7 системою "Артісан" по вул.
Лобановського, 1 в с.Чайки
Святошинського району, Київської
області; виготовлення і монтаж,
оздоблення і утеплення фасаду будинку
в с.Гнатівка Києво-Святошинського
району, Київської області (додаткова
угода №2 від 30.07.2010 року);
будівельно-монтажні роботи по
оздобленню фасадів, влаштуванні
штукатурки та загально-будівельні
роботи багатоповерхової житлової
забудови з об'єктами соцкультпобуту в
с.Чайки по вул. Лобановського, 1
Києво-Святошинського району Київської
області, зокрема: житлові будинки №6,7,10;
підземна стоянка, водовузол
адмінприміщення, насосна станція
(додаткова угода №3 від 30.08.2010 року);
будівельно-монтажні роботи по
оздобленню фасадів на об'єкті: житловий
будинок по вул. Тимощука №37, м.Вінниця
(додаткова угода №4 від 30.08.2010 року);
будівельно-монтажні роботи по
оздобленню фасадів на об'єкті, який
знаходиться по вул. Київська, 81/2,
Софіївська Борщагівка,
Києво-Святошинського району Київської
області (додаткова угода №5 від 30.08.2010
року) (т. 1 а.с.30-34).

На виконання умов договору №632 від
14.07.2010 року та додаткових угод до нього
ТОВ "Олімпія Будсервіс" в
серпні-вересні 2010 року виконало
обумовлені вище будівельно-монтажні
роботи, що підтверджується довідками
про вартість виконаних будівельних
робіт за серпень, вересень 2010 року (т.1
а.с.35-40), актами приймання виконаних
будівельних робіт за серпень, вересень
2010 року (т.1 а.с.41-72), податковими
накладними №30081, №30082 та №30083 від 30.08.2010
року, №30093, №30094 від 30.09.2010 року (т.1
а.с.73-77). Надання позивачем для ТОВ
"Олімпія Будсервіс"
товарно-матеріальних цінностей
(будівельних матеріалів) на виконання
будівельно-монтажних робіт
підтверджується видатковими
накладними (т.1 а.с.221-234).

Крім того, оплата за виконані
будівельні роботи здійснювалася
позивачем в безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками за вересень-листопад 2010 року
(т.1 а.с.79-85, 235-237).

Вартість виконаних ТОВ "Олімпія
Будсервіс" будівельних робіт на
загальну суму 605467 грн. віднесено
позивачем до складу валових витрат ІІІ
кварталу 2010 року (т.1 а.с.221-237).

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону, до
складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті. Поряд з цим, відповідно до
пп.11.2.1 п. 11.2 ст.11 Закону №334/94-ВР датою
збільшення валових витрат виробництва
(обігу) вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

- дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податку;

- дата оприбуткування платником
податку товарів, а для робіт (послуг) -
дата фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Пунктом 5.3 ст.5 Закону №334/94-ВР (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено
вичерпний перелік витрат платника
податку, що не включаються до складу
валових. Серед таких обмежень витрати
на оплату вартості придбаних
будівельних робіт, які були виключені
відповідачем зі складу валових витрат
позивача, відсутні. Крім того,
відповідно до п.п.5.11 ст.5 Закону №334/94-ВР
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлення
додаткових обмежень щодо включення
витрат до складу валових витрат
платника податку, крім тих, які
зазначені в цьому Законі, не
дозволяється.

У відповідності до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону №334/94-ВР (в редакції чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Згідно з частинами 1,2 ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за
№168/704.

Поряд з цим, судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено, що
наявні в матеріалах справи акти
приймання виконаних будівельних робіт
(форми №КБ-2в), довідки про вартість
виконаних будівельних робіт (форми
№КБ-3), податкові накладні в силу Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на
час існування спірних правовідносин)
та Положення №168/704 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), є первинними
документами, та мають всі необхідні
встановлені законом обов'язкові
реквізити, містять найменування
замовника та підрядника, обсяг
виконаних робіт, підписи уповноважених
представників сторін та відбитки
печаток товариств. Дані первинні
документи дають змогу визначити зміст
і обсяг господарської операції;
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що мають
можливість ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Доказів того, що дані документи не
місять всіх необхідних реквізитів та
не мають юридичної сили, відповідачем
суду не надано.

Судом також встановлено, що на момент
існування господарських правовідносин
між позивачем та ТОВ "Олімпія
Будсервіс", останній мав цивільну
правоздатність, ніким не скасовану
державну реєстрацію (т.1 а.с.86) і не був
позбавлений права укладати угоди у
відповідності до вимог діючого
законодавства, був платником ПДВ (т.1
а.с.89) та мав ліцензію на здійснення
будівельної діяльності №194615 (т.1
а.с.87-89).

Відтак, віднесення позивачем до складу
витрат сум, сплачених на оплату
вартості будівельно-монтажних робіт,
відповідає вимогам ст.5 Закону №334/94-ВР
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин).

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо протиправності
виключення відповідачем сум, сплачених
на оплату вартості придбаних
будівельних робіт, зі складу витрат ТОВ
"Будстар Плюс".

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що доводи відповідача про те,
що свідоцтво платника ПДВ ТОВ "Олімпія
Будсервіс" було анульовано 31.01.2011 року
(том 1 а.с.19), є безпідставними, оскільки
будівельні роботи виконувалися
останнім в період серпень-вересень 2010
року, тобто до анулювання свідоцтва
платника ПДВ.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
безпідставності посилань відповідача
на безтоварність операцій ТОВ "Будстар
Плюс" з ТОВ "Олімпія Будсервіс",
оскільки факт оприбуткування та
використання у власній господарській
діяльності позивача придбаних у ТОВ
"Олімпія Будсервіс" будівельних робіт
підтверджується наданими до
матеріалів справи документами, а саме:
договором будівельного підряду №1/041208
від 04.12.2008 року разом з додатковими
угодами, договором підряду №110 від
18.03.2010 року з додатковими угодами,
договорами №13/08/10 від 13.08.2010 року, №19-08/10
від 19.08.2010 року, №01/09/10 від 01.09.2010 року (т.1
а.с.122-129, 167-175,195-197, 202-206, 218-220), довідками
про вартість виконаних будівельних
робіт за серпень, вересень 2010 року (т.1
а.с.130-131, 149-150, 176-177, 187-188, 198, 207-208, 248),
актами приймання виконаних
будівельних робіт за серпень, вересень
2010 року (т.1 а.с.132-148, 151-166, 178-186, 189-194, 199-201,
209-217,249), банківськими виписками (т.1
а.с.250, том 2 а.с.1-18).

Вказані документи свідчать про
використання придбаних у ТОВ "Олімпія
Будсервіс" будівельних робіт у власній
господарській діяльності позивача,
зокрема, для виконання договорів
будівельного підряду, укладених ТОВ
"Будстар Плюс" (Підрядник) з ТОВ
"Будівельна компанія "Будцентр"
(Замовник), ТОВ "Мир Строй" (Замовник),
ТОВ "Вінницяміскбуд" (Замовник) і ТОВ
"Грандбуд-ДБД" (Замовник), а саме: монтаж,
оздоблення і утеплення фасаду паркінга
системою "Артісан" по вул.
Лобановського, 1 в с.Чайки
Святошинського району, Київської
області; виконання поліпшеної
штукатурки МР75 на будинках №6,10 по вул.
Лобановського, 1 в с.Чайки
Святошинського району, Київської
області; виготовлення, монтаж накривок
на парапет і декоративні елементи,
влаштування покрівлі та виконання
загально будівельних робіт на об'єкті
"Водопостачання хозпитною водою
житлового масиву в с.Чайки,
Петропавлівської Борщагівки,
Києво-Святошинського район, Київської
області", водовузол адмінприміщення;
роботи по утепленню і оздобленню
фасаду на об'єкті в с.Гнатівка,
Київської області,
Києво-Святошинського району комплекс
робіт з утеплення та оздоблення
фасадів житлового будинку №37 у
житловому комплексі, який знаходиться
за адресою вул. Тимощука, 37, м.Вінниця;
будівельно-монтажні роботи по
оздобленню фасадів на об'єкті, який
знаходиться по вул. Київська, 81/2,
Софіївська Борщагівка,
Києво-Святошинського району Київської
області.

Матеріали справи також свідчать, що за
результатами даних операцій позивачем
сформовано податкові зобов'язання
виходячи з ціни виконаних будівельних
робіт у відповідних податкових
періодах, що підтверджується
податковими деклараціями з ПДВ за
серпень, вересень 2010 року з реєстром
виданих та отриманих податкових
накладних (т. 2 а.с.45-63).

Встановлені обставини в їх сукупності
свідчать про товарність і реальність
здійснення господарських операцій між
ТОВ "Будстар Плюс" та ТОВ "Олімпія
Будсервіс", використання позивачем
придбаних робіт у власній
господарській діяльності (а саме їхня
подальша реалізація). Докази того, що
роботи, придбані ТОВ "Будстар Плюс" у
ТОВ "Олімпія Будсервіс", з метою іншою,
ніж використання їх у власній
господарській діяльності податковим
органом суду ні першої ані апеляційної
інстанції не надано, і в матеріалах
справи відсутні.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач мав всі правові
підстави для включення до складу
витрат сум, сплачених вказаному
контрагенту на оплату вартості
будівельних робіт, а тому висновки
відповідача про заниження позивачем
податку на прибуток на загальну суму
605467 грн. є безпідставними і
спростовуються матеріалами справи.

З огляду на вказані обставини колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції щодо протиправності
податкового повідомлення-рішення
№ від 15.08.2011 року та наявності
підстав для його скасування.

Щодо посилання відповідача на
нікчемність правочину, укладеного між
позивачем та ТОВ "Олімпія Будсервіс", то
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками суд першої
інстанції про необґрунтованість
такого твердження, оскільки договірні
зобов'язання між контрагентами
виконано у повному обсязі, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами,
копії яких наявні в матеріалах справи.
Крім того, ПК України не передбачено
права податкового органу на визнання в
односторонньому порядку господарських
правочинів недійсними.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного
суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" зазначено, що відповідно до
статей 215 та 216 Цивільного кодексу
України суди розглядають справи за
позовами: про визнання оспорюваного
правочину недійсним і застосування
наслідків його недійсності, про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. Вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду в разі наявності
відповідного спору. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. У цьому разі в резолютивній
частині судового рішення суд вказує
про нікчемність правочину або відмову
в цьому. Якщо позивач посилається на
нікчемність правочину для
обґрунтування іншої заявленої вимоги,
суд не вправі посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким доводам
позивача.

Враховуючи відсутність доказів на
підтвердження обставин, на які
посилається відповідач, вказуючи на
нікчемність правочинів, укладених
позивачем та ТОВ "Олімпія Будсервіс",
суб'єктивний та оціночний характер
доводів, якими це підтверджується,
наявність первинних документів та
інших доказів на підтвердження
товарності зазначених правочинів, суд
першої інстанції дійшов до правильного
висновку про необґрунтованість та
незаконність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Крім того, висновки податкового органу
про доведеність факту порушення
позивачем податкового законодавства
ґрунтується на обставинах,
встановлених в ході розслідування
кримінальної справи, порушеної на
підставі ст. 205 ч. 1 КК України стосовно
керівника ТОВ "Олімпія Будсервіс".

На думку колегії суддів, такі висновки
є необґрунтованими, оскільки обставини
щодо діяння фізичних осіб, встановлені
під час досудового слідства по
кримінальній справі, не можна вважати
визначальними при оцінці
адміністративним судом правомірності
поведінки юридичної
особи-контрагента, якщо йдеться про
відповідальність за порушення
податкового законодавства цією
юридичною особою. Тобто, обставини,
встановлені під час досудового
слідства по кримінальній справі, не
можуть бути покладені в основу
судового рішення в адміністративному
процесі без їх перевірки та
підтвердження належними та допустимим
доказами.

На момент проведення перевірки та під
час розгляду даної справи судом, вирок
по кримінальній справі, що набрав
законної сили, відсутній, а податковий
орган покликається лише на наявність
кримінальної справи про обвинувачення
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за
ознаками злочинів, передбачених ч.2
ст.205, ч.3 ст.212 ч.2 ст.366 Кримінального
кодексу України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку, що твердження
податкового органу про нікчемність
правочинів ТОВ «Будстар Плюс» і ТОВ
«Олімпія Будсервіс» є передчасними та
необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що доводи
податкового органу про відсутність у
ТОВ «Олімпія Будсервіс» власних
трудових ресурсів, економічних
потужностей для виконання
господарських зобов'язань є
безпідставними, оскільки такі
обставини не можуть бути доказом
неспроможності виконання тих чи інших
господарських операцій з огляду на
відсутність законодавчого обмеження
щодо використання у господарській
діяльності лише власних основних та
транспортних засобів, як і найманої
праці шляхом укладення трудових, а не
цивільно-правових договорів, і тому
вони не можуть бути підставою для
висновків про порушення вимог
податкового законодавства позивачем,
оскільки не залежать від волі
останнього.

Більше того, колегія суддів звертає
увагу, що ТОВ «Будстар Плюс» на час
виникнення спірних правовідносин мав
чинну ліцензію на господарську
діяльність, пов'язану із створенням
об'єктів архітектури (том 1 а.с.92-93), а
його видами діяльності за КВЕД було
будівництво будівель; будівництво
інших споруд; розбирання та знесення
будівель; земельні роботи; виробництво
будівельних металевих конструкцій;
електромонтажні роботи; водопровідні,
каналізаційні та протипожежні роботи
(том 1 а.с.91).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що податкове
повідомлення-рішення № від 15.08.2011
року не відповідає вказаним критеріям
правомірності, а тому є протиправним і
підлягає скасуванню.

Що стосується податкового
повідомлення-рішення № від 15.08.2011
року, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, дане
податкове повідомлення-рішення
базується на висновках податкового
органу про заниження ТОВ «Будстар
Плюс» податку на додану вартість на
загальну суму 151367,50 грн., в т.ч. за
серпень 2010 року на суму 58909 грн. та за
вересень 2010 року на суму 62185 грн.

Вказані висновки зроблені податковим
органом на підставі аналізу
господарської операції ТОВ «Будстар
Плюс» і ТОВ «Олімпія Будсервіс» та
ґрунтуються на порушеннях позивачем
вимог пп.7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість".

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками огляду на таке.

Згідно з пп. 7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
№168/97-ВР від 03.04.1997 року (в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Вичерпний перелік операцій, що не є
об'єктом оподаткування, визначений п.3.2
ст. 3 Закону України "Про податок на
додану вартість" (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин).
Серед даного переліку, господарські
операції по придбанню будівельних
робіт, відсутні.

Відповідно до п.п.7.5.1. п.7.5. ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
датою виникнення права платника
податку па податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
наступних подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг); або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

На підставі податкових накладних №30081,
№30082 та №30083 від 30.08.2010 року, №30093, №30094
від 30.09.2010 року, виписаних ТОВ «Олімпія
Будсервіс» (том 1 а.с.73-77), сплачені суми
ПДВ в складі вартості будівельних
робіт серпня-вересня 2010 року позивач
відніс до податкового кредиту
відповідних періодів.

Згідно з п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного
Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Крім того, податковий кредит по
отриманих позивачем від ТОВ «Олімпія
Будсервіс» будівельних роботах
повністю підтверджено відповідними
податковими накладними, що не
заперечується відповідачем.

Зауважень до форми та змісту
податкових накладних, виписаних ТОВ
«Олімпія Будсервіс» для ТОВ «Будстар
Плюс», в акті перевірки податковим
органом не зазначено.

Також, наявні в матеріалах справи
податкові накладні №30081, №30082 та №30083
від 30.08.2010 року, №30093, №30094 від 30.09.2010
року містять всі необхідні обов'язкові
реквізити, визначені податковим
законодавством, чинним на час
виникнення спірних правовідносин, та
включені позивачем до реєстру виданих
та отриманих податкових накладних.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
на підставі даних податкових накладних
позивач правомірно сформував
податковий кредит по отриманих від ТОВ
«Будстар Плюс» будівельних роботах за
період серпень-вересень 2010 року та
належним чином відобразив в податкових
деклараціях з ПДВ за відповідні
періоди (том 2 а.с.45-63), що не
заперечується відповідачем.

Оскільки судом встановлено
достовірність підтвердження
фактичності здійснення господарських
операцій позивача з його контрагентом,
фактичної сплати податку на додану
вартість та його сум, то у суду відсутні
правові підстави вважати
неправомірним віднесення позивачем
такого податку до складу податкового
кредиту у відповідних періодах.

З огляду на реальний характер
господарських операцій, можливі
порушення ТОВ «Олімпія Будсервіс»
податкової дисципліни та правил
здійснення господарської діяльності
(як-то відсутність управлінського та
технічного персоналу, основних фондів,
складських приміщень, стан відмінний
від « 0» тощо) не можуть бути підставою
для позбавлення добросовісного
платника податків ТОВ «Будстар Плюс»
права на податковий кредит з податку на
додану вартість.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку, про
безпідставність посилань відповідача
на порушення позивачем вимог пп.7.4.1, 7.4.5
п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" та протправності
податкового повідомлення-рішення
№ від 15.08.2011 року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, тому передбачених
статтями 201, 202 КАС України підстав для
його зміни чи скасування та ухвалення
нового рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"23" квітня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будстар Плюс"
вул.Старицького, 50-а,м.Рівне,33000

3- відповідачу: Державна податкова
інспекція у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,