Справа № 826/17113/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Міністерства
оборони України на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Міністерства оборони України,
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України про визнання бездіяльності
протиправною, стягнення
заборгованості з виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 грудня 2013 року позов задоволено
частково, зобов'язано Міністерство
оборони України нарахувати та
виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову
допомогу в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби, з
урахуванням розміру його грошового
забезпечення, зазначеного в довідці
Регіонального структурного підрозділу
Київський районний центр
«Київцентраеро» Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України від 02.09.2013 р. №
14-1479.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Міністерство оборони
України звернулося до Київського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалене у справі судове рішення
скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційній скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
наказом т.в.о. Міністра оборони України
від 02.08.2013 р. № 261 підполковника ОСОБА_3,
заступника керівника польотів
районного диспетчерського центру
регіонального структурного підрозділу
«Київцентраеро» Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України звільнено з
військової служби у запас на підставі
пункту «б» (за станом здоров'я) ч. 6 ст. 26
Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу». Вислуга
років у Збройних Силах України на
момент звільнення склала 26 років.

Наказом Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України Міністерства інфраструктури
України від 29.08.2013 р. № 453/о позивача,
звільненого з військової служби у
запас відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу» за пунктом «б» (за
станом здоров'я) наказом Міністра
оборони України від 02.08.2013 р. № 261,
звільнено, з правом носіння військової
форми одягу, з 02.09.2013 р. з займаної
посади.

Наказом Регіонального структурного
підрозділу Київський районний центр
«Київцентраеро» Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України Міністерства
інфраструктури України від 02.09.2013 р. №
435/о позивача, звільненого з військової
служби у запас відповідно до ч. 6 ст. 26
Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу» за
пунктом «б» (за станом здоров'я) наказом
Міністра оборони України від 02.08.2013 р. №
261, звільнено, з правом носіння
військової форми одягу, з 02.09.2013 р. з
займаної посади.

Листом Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України від 24.09.2013 р. № 1.24-42 на звернення
позивача стосовно виплати одноразової
грошової допомоги військовослужбовцям
при звільненні з військової служби
повідомлено про відсутність підстав
для виплати підприємством одноразової
грошової допомоги при звільненні з
військової служби, оскільки виплата
такої допомоги має здійснюватися за
рахунок коштів Державного бюджету
України Міністерством оборони України,
та для вирішення цього питання
позивачу запропоновано звернутись до
Міністерства оборони України.

Листом Департаменту фінансів
Міністерства оборони України від 25.09.2013
р. № 248/3/9/1/711 позивачу повідомлено, що з
01.01.2007 р. відсутні законні підстави для
виплати Міністерством оборони України
одноразової грошової допомоги при
звільненні військовослужбовцям, які
звільнені з військової служби з посад,
займаних у Державному підприємстві
обслуговування повітряного руху
України. Крім того, зазначеним листом
повідомлено, що у Міністерстві оборони
відсутні фінансово-облікові документи
щодо розміру грошового забезпечення
військовослужбовців, відряджених до ДП
«Украерорух» та розпорядчі документи,
які слугують підставою для здійснення
виплати військовослужбовцям
одноразової грошової допомоги при
звільненні з військової служби.

Під час звільнення з військової служби
виплата грошової допомоги при
звільненні, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 15
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», ОСОБА_3 не
здійснена.

За результатом розгляду заяви
позивача, Департамент фінансів МО
України від 25.09.2013 р. № 248/3/9/1/711 позивачу
повідомлено, що з 01.01.2007 р. відсутні
законні підстави для виплати
Міністерством оборони України
одноразової грошової допомоги при
звільненні.

Не погоджуючись із вказаними рішенням,
позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, як особа, що звільнена зі
служби за станом здоров'я має право на
отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби,
що гарантовано їй ч. 1 статті 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

В той же час, з приписів ч. 5 статті 9
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», п. 2 статті 15 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» вбачається, що така допомога
здійснюється за рахунок коштів
органів, у яких вони працювали, тобто
орган, що має сплачувати передбачену
законом одноразову грошову допомогу,
визначається обставинами звільнення.

Оскільки, ОСОБА_3 звільнено з
військової служби за станом здоров'я, а
вже потім з підприємства, до якого його
було відряджено, то у Регіонального
структурного підрозділу Київський
районний центр «Київцентраеро»
відсутні зобов'язання щодо виплати
одноразової грошової допомоги в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби, у
зв'язку із звільненням з військової
служби за станом здоров'я.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, до Департаменту фінансів
Міністерства оборони України
фінансово-облікові документи щодо
розміру грошового забезпечення
позивача не подавались.

Однак, оскільки обов'язок з виплати
одноразової грошової допомоги
покладено саме на Міністерство оборони
України, проте воно об'єктивно було
позбавлено можливості здійснити
нарахування такої допомоги в зв'язку з
відсутністю інформації про складові та
розмір грошового утримання позивача,
суд першої інстанції дійшов вірно
висновку, що позовна вимога в частині
стягнення з Міністерства оборони
України одноразової грошової допомоги
при звільненні у розмірі 169 968,50 грн.
підлягає задоволенню в частині
зобов'язання відповідача 1 здійснити
нарахування та виплату позивачу
одноразової грошової допомоги в
зв'язку з його звільненням з військової
служби, виходячи з розміру грошового
забезпечення ОСОБА_3, зазначеного в
довідці Регіонального структурного
підрозділу Київський районний центр
«Київцентраеро» Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України від 02.09.2013 р. №
14-1479.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо зобов'язання саме
Міністерства оборони України
нарахувати та виплатити ОСОБА_3
одноразову грошову допомогу в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Враховуючи наведене, підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Міністерства
оборони України - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі
16.06.2014р.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.