Справа № 813/786/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/786/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі колегії суддів:
суддів
Сидор Н.Т., Гулик А.Г.,
за участю секретаря судового засідання
представника відповідача - Мотиля А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові позовну заяву
ОСОБА_1 до Служби безпеки України про
визнання протиправними дій, визнання
протиправною бездіяльності,
зобов'язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Служби Безпеки України, в якому, згідно
з заявою про збільшення позовних вимог
від 12.06.2014 року, просить про визнання
протиправними дій Служби безпеки
України, пов'язаних із незаконним
зберіганням висновку № 2071 від 02.07.1997
року в особовій справі полковника
ОСОБА_1; визнання протиправною
бездіяльності, пов'язаної із
ігноруванням вимог ст.ст. 3, 19, 32, 34
Конституції України, рішення
Конституційного Суду України № 5-зп від
30.10.1997 року та № 2-рп/2012 від 20.01.2012 року,
ст. 31 Закону України "Про інформацію" (в
редакції, чинній до 2010 року), ст.ст. 10, 14
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", чинного законодавства та
прав позивача щодо незаконного
накопичення та зберігання
конфіденційної інформації стосовно
нього; визнання протиправною
бездіяльності щодо невжиття заходів по
правовому регулюванню питань,
пов'язаних з умотивованим, із
зазначенням мети та норм права,
зберіганням висновку № 2071 від 02.07.1997
року в особовій справі полковника
ОСОБА_1; зобов'язання Служби безпеки
України вилучити з особової справи
полковника ОСОБА_1 висновок № 2071 від
02.07.1997 року, а також інші матеріали, що
стосуються подій, пов'язаних із
перевіркою, результатами та
підготовкою даного висновку.
Позовні вимоги мотивує тим, що 21.06.2013
року звернувся до Голови СБУ із заявою
щодо неправомірності накопичення та
зберігання у матеріалах особової
справи полковника ОСОБА_1 висновку № 2071
від 02.07.1997 року, оскільки такий містить
перекручену та недостовірну
інформацію, яка не знайшла свого
підтвердження. У відповідь на
звернення 31.07.2013 року йому надійшов
лист, зміст якого зводиться до того, що
висновок № 2071 від 02.07.1997 року долучено
до особової справи на виконання вимог
нормативно-правових актів СБУ. Крім
того, відсутні будь-які приписи
нормативно-правових актів СБУ щодо
зобов'язань та порядку перегляду та
вилучення з матеріалів особових справ
військовослужбовців СБУ долучених до
них у встановленому порядку
документальних матеріалів. Однак,
позивач вважає, що знаходження в його
особовій справі даного висновку,
порушує його право на недоторканість,
честь, гідність та ділову репутацію,
суперечить вимогам ст.ст. 32, 34
Конституцій України, рішення
Конституційного суду України 2-рп/2012,
20.01.2012 р., ст.10 Закону України "Про доступ
до публічної інформації". Надану йому
відповідь СБУ вважає незаконною та
необґрунтованою, оскільки через
протиправну бездіяльність посадових
осіб СБУ в його особовій справі
продовжує зберігатися інформація,
котра була спростована у 1997 року.
В судовому засіданні позивач повністю
підтримав заявлені вимоги, просив
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив. Пояснив, що дії СБУ є
правомірними, оскільки на всі
звернення ОСОБА_1 вчасно відреаговано
Службою безпеки України та надано йому
належні відповіді. Правомірність і
необхідність знаходження висновку №
2071 від 02.07.1997 року у матеріалах особової
справи ОСОБА_1, регламентовано п.8.6
наказу Голови СБУ від 16.07.2008 року № 547
"Про затвердження Інструкції про
порядок проведення службового
розслідування в системі Служби безпеки
України", формування, ведення, облік,
зберігання та пересилання особових
справ визначено "Інструкцією про
порядок обліку кадрів у Службі безпеки
України", затвердженої наказом СБУ від
26.06.2012 р. № 263/ДСК. Нормативних актів, які
б забороняли або вказували на
безпідставне знаходження даного
документу в матеріалах особової
справи, немає. Крім того, висновок № 2071
від 02.07.1997 року не містить інформації,
яка б підпадала під дію як Закону
України "Про інформацію" (в редакції,
чинній до 2010 року), як і Закону України
"Про доступ до публічної інформації". За
таких обставин у задоволенні позову
Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, з'ясувавши
дійсні обставини справи, дослідивши
надані докази, оглянувши в судовому
засіданні матеріали, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позовних
вимог слід відмовити з наступних
В судовому засіданні на підставі
матеріалів справи та пояснень сторін
встановлено, що відносно ОСОБА_1, який
проходив службу в Службі безпеки
України, на підставі наказу начальника
УСБУ у Львівській області від 25.05.1997
року, проведено службове
розслідування, за результатами якого
складено висновок № 2071 від 02.07.1997 року.
З листа управління правового
забезпечення СБУ від 22.07.2013 року №
16/17-14//17//2927, адресованого начальнику
УРОС СБУ Коншину О.В., вбачається, що
даний висновок долучено до матеріалів
особової справи полковника ОСОБА_1 у
відповідності до вимог п.16 діючої на
той час Тимчасової інструкції "Про
порядок проведення службового
розслідування в системі Служби безпеки
України" від 30.11.1995 року № 210/ДСК.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово
звертався із заявами до Голови Служби
безпеки України щодо перевірки підстав
знаходження та правомірності
накопичення та зберігання у матеріалах
його особової справи полковника ОСОБА_1
висновку № 2071 від 02.07.1997 року, а саме:
23.01.2013 року, 26.03.2013 року, 26.04.2013 року,
Позивач в судовому засіданні
стверджував, що перебування і
зберігання висновку № 2071 від 02.07.1997
року у його особовій справі порушує
його особисті немайнові права на
достовірну інформацію і правдиву
інформацію про себе, на недоторканість
гідності, честі та ділової репутації
тощо. Крім того, позивач вважає, що
зберігання протягом багатьох років у
особовій справі вищезгаданого
висновку, який був спростований і
нівельований наказом начальника УСБУ у
Львівській області від 03.10.1997 року №
155-кф, втратив свою актуальність і став
нікчемним, переслідує мету накопичення
негативних, тенденційних і хибних
відомостей про особу, що в подальшому
використовувалося для штучного
створення з нього особи порушника
Однак, суд з такими твердженнями
позивача не погоджується, оскільки.
Відповідачем на виконання ухвали суду
від 17.04.2014 року про витребування
нормативно-правових актів СБУ
надіслано примірник наказу СБУ від
26.06.2012 № 263/ДСК та належним чином
засвідчені копії з аркушів Інструкцій,
на підставі яких протягом 1997-2014 років
органами Служби безпеки України
здійснюється формування та облік
документів особових справ
військовослужбовців безпеки України.
Зі змісту даних інструкцій вбачається,
що до матеріалів особової справи
військовослужбовця долучаються
документи, що містять відомості, що
характеризують його особу під час
проходження військової служби в СБУ, в
тому числі і висновки за результатами
службових розслідувань.
Дана норма передбачена п. 3.2 ст.3
Інструкції про облік кадрів в органах
Служби безпеки України, що є додатком
до наказу Голови СБУ від 25.06.1993 року №
0140. Так, до особової справи на
військовослужбовця приєднуються
чотири додатки (частини), з якими
військовослужбовець не знайомиться. У
частині №3 знаходяться
архівно-довідкові матеріали, в тому
числі і висновки про результати
службових розслідувань.
Така ж норма була передбачена і в п. 3.1.1
Інструкції про порядок обліку кадрів у
системі Служби безпеки України, що є
додатком до наказу Голови СБУ від 31.12.1999
року № 0260. Так, до особової справи на
військовослужбовця долучаються чотири
додатки, з якими військовослужбовець
не знайомиться. У додатку №2
знаходяться матеріали, які
характеризують військовослужбовця в
період проходження служби в Службі
безпеки України, в тому числі і
висновки про результати службових
Аналогічна норма про долучення до
частини третьої матеріалів особової
справи військовослужбовця документів,
що містять відомості, що
характеризують військовослужбовця під
час проходження служби в СБУ, в тому
числі висновків за результатами
службових розслідувань передбачена п.
3.3 Інструкції про порядок обліку кадрів
у Службі безпеки України, затвердженої
наказом Голови СБУ від 26.06.2012 року №
З аналізу норм вищевказаної Інструкції
про порядок обліку кадрів у Службі
безпеки України вбачається, що за
особовими справами, картками
військовослужбовця, робітника та
службовця (державного службовця),
алфавітними картками, трудовими
книжками, а також за деякими іншими
обліковими документами спеціального
призначення здійснюється облік кадрів
(особового складу) СБУ. Облік кадрів -
комплекс організаційних і практичних
заходів з отримання, документального
оформлення, накопичення,
систематизації, збереження та надання
за запитами інформації щодо підбору,
вивчення та оформлення на навчання,
військову чи державну службу, роботу в
СБУ громадян України, проходження ними
військової чи державної служби, роботи,
навчання та звільнення з військової чи
державної служби, роботи, а також
статистична обробка та аналіз
облікових даних в інтересах
оперативно-службової діяльності.
Матеріали особових справ зберігаються
в режимних приміщеннях із спеціальним
режимом доступу та перебування.
Крім того, з аналізу наведених
Інструкцій випливає, що основними
завданнями (метою) обліку кадрів є
ведення, облік та зберігання
документів, що стосуються
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
інформацію" від 02.10.1992 року № 2657-XII (в
редакції від 13.11.1992 року, чинною на
момент складення висновку № 2071 від
02.07.1997 року), під інформацією цей Закон
розуміє документовані або публічно
оголошені відомості про події та явища,
що відбуваються у суспільстві, державі
та навколишньому природному
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про
інформацію", інформація про особу - це
сукупність документованих або
публічно оголошених відомостей про
Основними даними про особу
(персональними даними) є:
національність, освіта, сімейний стан,
релігійність, стан здоров'я, а також
адреса, дата і місце народження.
Джерелами документованої інформації
про особу є видані на її ім'я документи,
підписані нею документи, а також
відомості про особу, зібрані
державними органами влади та органами
місцевого і регіонального
самоврядування в межах своїх
Забороняється збирання відомостей про
особу без її попередньої згоди, за
винятком випадків, передбачених
Кожна особа має право на ознайомлення з
інформацією, зібраною про неї.
Згідно ст. 1 Закону України "Про доступ
до публічної інформації" публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.
Враховуючи вищенаведене, позивач
невірно ототожнює інформацію, яка
міститься у висновку № 2071 від 02.07.1997
року матеріалів його особової справи
СБУ, і становить за своїм змістом
обставини, що характеризували
полковника ОСОБА_1 під час проходження
ним служби в органах СБУ, із
інформацією, що становить, згідно
даного в законі визначення,
документовані або публічно оголошені
відомості про події та явища, що
відбуваються у суспільстві, державі та
навколишньому природному середовищі.
Звідси, позивач безпідставно мотивує
свої вимоги ст. 31 Закону України "Про
інформацію" (1992 року, в редакції до 2010
року) та ст.ст. 10, 14 Закону України "Про
доступ до публічної інформації".
Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що дії Служби безпеки
України щодо зберігання висновку №2071
від 02.07.1997 року в особовій справі
полковника ОСОБА_1 є правомірними,
оскільки вчинені відповідно до вимог
відповідних Інструкцій СБУ. Дані дії не
порушують прав позивача щодо
накопичення та зберігання інформації
стосовно нього, оскільки, інформація,
яка міститься у висновку службового
розслідування та зберігається в
особовій справі СБУ, не є публічною
інформацією. А, отже, відсутнє
ігнорування відповідачем вимог ст.ст. 3,
19, 32, 34 Конституції України, рішення
Конституційного Суду України № 5-зп від
30.10.1997 року та № 2-рп/2012 від 20.01.2012 року,
ст. 31 Закону України "Про інформацію" (в
редакції, чинній до 2010 року), ст.ст. 10, 14
Закону України "Про доступ до публічної
інформації". На думку суду, дії СБУ щодо
зберігання висновку №2071 від 02.07.1997 року
в особовій справі полковника ОСОБА_1 є
мотивованими. Тому, у задоволенні цих
вимог слід відмовити.
Відмова у задоволенні вимог щодо
визнання протиправними дій та
бездіяльності унеможливлює
задоволення вимоги про зобов'язання
СБУ вчинити дії щодо вилучення
висновку №2071 від 02.07.1997 року з особової
справи полковника ОСОБА_1, а також інших
матеріалів, що стосувались подій,
пов'язаних із перевіркою, результатами
та підготовкою даного витягу.
Відповідно до ст. 94 КАС України, судові
витрати позивачу в даній справі не
Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 94, 158-163, 167
КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
у задоволені позову відмовити
Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ст.ст. 186,
254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
17.06.2014 року.

Суддя Потабенко
В.А.

Суддя Сидор Н.Т.

Суддя Гулик
А.Г.