Справа № 2а-438/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 травня 2014 року Справа № 9104/25845/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Глушка І.В., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області на постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
28 грудня 2010 року року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дії
неправомірними та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
державної та додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 14.12.2010 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області в якому просила
визнати дії відповідача
неправомірними, зобов'язати останнього
здійснити нарахування та виплату
державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
встановленого мінімального розміру
пенсії за віком на підставі ст. ст. 50, 54,
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 10.06.2010 року по
день постановлення судом рішення.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 28 грудня 2010
року року (прийнятою в порядку
скороченого провадження), позов
задоволено, визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу державної пенсії в розмірі
шести мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з 10.06.2010 року по 28.12.2010
року на підставі положень ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням положень ч. 3
ст. 67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та проведених виплат.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ч. 5
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» Кабінету Міністрів
України надано право встановлювати
порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Кабінету Міністрів України
№530 від 28.05.2008 року «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» в п. 6 пп. 3 встановлено, що в
усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи не може бути
нижче 530 грн.

Апелянт посилається на те, що позивач
згідно посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи та довідки
медико-соціальної експертної комісії
належить до категорії громадян, яким
надано статус потерпілих від
Чорнобильської катастрофи та має ІІІ
групу інвалідності, пов'язану з
Чорнобильською катастрофою,
відповідно з 01.07.2008 року згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян» отримує державну пенсію в
сумі 600 грн. Виплата додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю
проводиться відповідно до
законодавства на підставі внесених в
Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
змін, а саме в розмірі 15% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність (по ІІІ групі
інвалідності). З 22.05.2008 року постановою
Кабінету Міністрів України №530 від
28.05.2008 року «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»
розмір додаткової пенсії залишено без
змін.

Також апелянт вказує, що судом не взято
до уваги вимоги до ст. 63 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно
якої, фінансування виплат, пов'язаних з
реалізацією цього закону здійснюється
за рахунок Державного бюджету України.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволені
позовних вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 віднесена до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та їй
встановлена ІІІ група інвалідності у
зв'язку із захворюванням, пов'язаним з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що ст. 49
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсія
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4
встановлюється у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п.п.12, п.п.15 п.28 розділу II
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року, який набрав чинності 01
січня 2008 року, текст ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було викладено у новій редакції. Особам
віднесеним до 1 категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІІ групи, в розмірі
15% прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими,
зокрема, для інших, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, 120% прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.
Проте рішенням Конституційного Суду
України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
визнано таким, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) положення п. 28
розділу ІІ «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України». Положення
п. 28 вказаного закону, які визнані
неконституційними, втратили чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
вказаного рішення, у якому було вказано
на преюдиційність при розгляді судами
загальної юрисдикції позовів у зв'язку
з правовідносинами, що виникли
внаслідок дії неконституційного акта.

Крім того суд першої інстанції вірно
зазначив, що абз. 3 ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначено, що особам віднесеним до
категорії 1, інвалідам ІІІ
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком,
ч. 4 ст. 50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що у всіх
випадках розміри пенсії для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими, по ІІІ групі інвалідності
- 6 мінімальних пенсій за віком.

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив із
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, а відтак вірно
вважав, що при визначенні позивачеві
розміру пенсії застосуванню
підлягають ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської астрофи», а не
постанови Кабінету Міністрів України
№654 від 16.07.2008 року «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян» оскільки остання істотно
звужуює обсяг встановлених законом
прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що позивач має право на здійснення
перерахунку та виплату державної
пенсії та додаткової пенсії,
відповідно до ст. 50, ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Однак, розглядаючи спір, суд першої
інстанції не застосував вимоги ч. 2 ст. 99
КАС України згідно якої для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом (14.12.2010
року), відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 10.06.2010 року
по 13.06.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, то
колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню за період з
16.06.2010 року по 28.12.2010 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задовольнити частково,
скасувати постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
28 грудня 2010 року року у справі № 2а-438/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області щодо невиплати
ОСОБА_1 додаткової пенсії згідно ст. 50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та основну пенсію згідно
ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1, основну
пенсію в розмірі шести мінімальних
пенсій за віком згідно ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та додаткову пенсію в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 14 червня 2010
року по 28 грудня 2010 року з врахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 10.06.2010 року
по 13.06.2010 року включно залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
І.В. Глушко

Н.В. Ільчишин