Справа № 2-а-2317/11/2203
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2317/11/2203
Головуючий у 1-й інстанції: Бабій О.М.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Граб Л.С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного Управління Пенсійного Фонду
України в Хмельницькій області на
постанову Волочиського районного суду
Хмельницької області від 13 липня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного Управління
Пенсійного Фонду України в
Хмельницькій області про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2011 року позивач звернулася до
Волочиського районного суду
Хмельницької області з позовом до
Головного Управління Пенсійного Фонду
України в Хмельницькій області про
визнання нечинною відмову відповідача
щодо виплати позивачу щомісячного
підвищення до пенсії як дитині війни
відповідно до вимог Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
розмірі 30 % від прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність; зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
недоплачене позивачу як дитині війни
щомісячне підвищення до пенсії,
передбачене ст. 6 м, виходячи з розміру 30
% від мінімальної пенсії з листопада 2010
року по день припинення права на таку
допомогу.

Постановою Волочиського районного
суду Хмельницької області від 13.07.2011
року позов задоволено частково:
визнано протиправними дії відповідача
щодо ненарахування та невиплати
позивачу підвищення до пенсії
відповідно до вимог ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
починаючи з 19 листопада 2010 року;
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
надбавки до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", починаючи з 19 листопада
2010 року, з врахуванням виплачених
позивачу коштів.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, виходячи з
наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач є
пенсіонером за віком та має статус
дитини війни відповідно до статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернулася із
письмовою заявою до Головного
Управління Пенсійного Фонду України в
Хмельницькій області про нарахування
та виплату 30% підвищення до пенсії як
дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми щомісячне підвищення до пенсії
позивачу виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні
засади пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу, ніж постанова Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530,
що дає підстави зробити висновок про
неправомірність виплати відповідачем
щомісячного підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача про
перерахунок та виплату доплати до
пенсії в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", помилково не вказав
кінцевої дати періоду, за який
порушене право позивача підлягає
захисту.

Тому, враховуючи позовні вимоги
позивача та строки звернення до суду,
визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право
позивача на отримання щомісячної
державної соціальної допомоги у
вигляді підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту за період з 19.11.2010 року по день
припинення права на таку допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного Фонду України в
Хмельницькій області задовольнити
частково.

Постанову Волочиського районного суду
Хмельницької області від 13 липня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного Управління
Пенсійного Фонду України в
Хмельницькій області про перерахунок
пенсії, - змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови
Волочиського районного суду
Хмельницької області від 13.07.2011 року
викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного Фонду України в
Хмельницькій області перерахувати та
виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії
як дитині війни відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 19 листопада
2010 року по день припинення права на
таку допомогу, з урахуванням
виплачених сум."

В решті постанову Волочиського
районного суду Хмельницької області
від 13.07.2011 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Граб Л.С.

Драчук Т. О.