Справа № 186/345/14-а
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2014 рокусправа № 186/345/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Баранник
Н.П. Щербака А.А.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області на
постанову Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 11
березня 2012 року у справі № 186/345/14-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області про визнання дій
неправомірнимита зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

В лютому 2014 року позивач звернувся до
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області, в якому просив зобов'язати
відповідача зробити перерахунок
призначеної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 25 серпня 2013 року по 25
лютого 2014 року .

Постановою Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 11
березня 2012 рокув задоволенні позовних
вимог задоволено. Визнано
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області щодо нарахування та виплати
позивачці державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 25 серпня 2013
року до досягнення дитиною трирічного
віку. Зобов'язаноУправління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області здійснити ОСОБА_1 перерахунок
та виплату державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
дитиною трирічного віку за період з 25
серпня 2013 року до досягнення дититною
трирічного віку в розмірі
передбаченому ст.15 Закону України " Про
державну допомогу сім'ям з дітьми", з
урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в частині перерахування та
стягнення з управління праці та
соціального захисту населення
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку та
завершити провадження по справі. В
обґрунтування своїх вимог відповідач
вказував на те, що постанова суду
прийнята з порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заперечень на апеляційну скаргу
відповідач до суду не направляв.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду відповідно до ст. 195 КАС
України - в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не півдлягає
задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач має
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), у
зв'язку з чим знаходиться на обліку у
відповідача та отримує виплати
допомоги по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку (а.с.7).

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка була працюючою особою та на
данний час перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення ним
трирічного віку та фактично здійснює
догляд за дитиною.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми", всі
види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством покладений обов'язок
щодо нарахування та виплати допомоги
сім'ям з дітьми до досягнення ними
трирічного віку.

Статтею 3 Закону України « Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України « Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України « Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, догляду за
малолітньою дитиною, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
народженням дитини, смертю
застрахованої особи або членів її
сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
було внесено зміни до Закону № 2240-III та
виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Оскільки ані Законом України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік", не
встановлювалось на 2013 р. іншій, ніж у
Законі № 2240-III розмір допомоги, а
положення Постанови КМУ № 1751 "Про
порядок призначення та виплати
державної допомоги сім`ям з дітьми" від
27.12.2001р. було затверджене саме на
виконання Закону № 2811-ХІІ "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (п.1), то
застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до особи,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
задоволення позовних вимог, оскільки
спір виник щодо виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням", відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
повно встановлені обставини справи та
надана правильна юридична оцінка, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 11
березня 2012 року у справі № 186/345/14-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення. Ухвала є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
А.А. Щербак