Справа № 2-а-2144/11/1414
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

13 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-2144/11/1414

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Чернявська Яна Анатоліївна Одеський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Милосердного М.М.

розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 17 червня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Корабельному районі м.
Миколаєва про зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) у січні 2011 року
звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Корабельному районі м. Миколаєва про
визнання дій відповідача незаконними
та протиправними, зобов'язання
управління провести перерахунок
пенсії за період з 01 січня 2008 року по 31
грудня 2010 року відповідно до положень
ч.3 п.3 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Постанови КМ України
№530 від 28.09.2008 року.

За наслідками розгляду
адміністративної справи 17 червня 2011
року Корабельним районним судом м.
Миколаєва в порядку скороченого
провадження ухвалено постанову про
відмову задоволенні адміністративного
позову.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
правові підстави для перерахунку
пенсії позивача із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачені страхові внески та яка,
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії, не
передбачений, а тому не підлягає
врахуванню при перерахунку пенсії.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати означене рішення та прийняти
нову постанову про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Справа призначена до апеляційного
розгляду в порядку письмового
провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Суд першої інстанції встановив, що
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного Фонду України в
Корабельному районі м. Миколаєва та
отримує пенсію за віком призначену за
роботу із важкими та шкідливими
умовами праці. Загальний стаж - 47 років.

13.09.1994 року позивач звернувся до
управлінні Пенсійного Фонду України в
Корабельному районі м. Миколаєва з
заявою про призначення пенсії за віком.
Управлінням відповідно до протоколу
від 13.09.1994 року призначено пенсію з
01.09.1994 року.

Також судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
позивачу проведено перерахунок пенсії
з 01.01.2004 року. При перерахунку пенсії
враховано коефіцієнт заробітної плати
2,33317 та середній заробіток по народному
господарству за 2002 рік - 306, 45 грн.
Відповідно до здійсненого перерахунку
пенсія склала - 306, 45 грн.

Згідно заяви від 13 червня 2006 року
позивач звернувся з заявою про
перерахунок пенсії по стажу та
заробітку відповідно до Закону України
« Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» попрацювавши
при цьому 2 місяці. При обчисленні
зменшувався коефіцієнт заробітної
плати до 2, 07624, проте збільшився розмір
пенсії - 1527,22 грн.

В запереченні управління Пенсійного
фонду України в Корабельному районі м.
Миколаєва від 15.06.2011 року №5234/08
зазначено, що перерахунок здійснювався
на підставі документів, що знаходились
в пенсійної справі на час перерахунку.

Звертаючись до суду за захистом своїх
прав позивач посилається на п.3 ч.3 ст. 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», проте Законом України
від 23.12.2004 р. N 2291-IV, внесено зміни у
зазначений Закон, відповідно до яких
ст. 42 доповнено новою частиною третьою,
у зв'язку з чим частина третя, яку має на
увазі позивач, вважається частиною
четвертою, в редакції, чинній на момент
звернення до суду з вказаним позовом.

Перерахунок пенсій у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», частина 4 якої
передбачає, що у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніш як через 2
роки після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» визнаних такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Відповідно до відновленої (чинної)
норми абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу зазначені в частині
першій статті 40 цього Закону.

Тобто, правила частини першої статті 40
при перерахунку пенсії, застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 передбачає, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку, що середня заробітна плата
працівників, зайнятих в галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії, використовується
як складова для призначення пенсії
відповідно до ч.2 ст.40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» і є величиною
постійною не змінною при перерахунку
пенсії, на відміну від інших
показників, які використовуються при
визначенні заробітної плати (доходу)
застрахованої особи для обчислення
пенсії.

Зазначена правова позиція висловлена в
рішенні Верховного Суду України від
20.03.2012 року, яка відповідно до ч.1 ст.244-2
КАС України є обов'язковою для
врахування в судовій практиці. Крім
того, відповідно до ч.2 ст.161 КАС України
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Доводи апеляційної скарги щодо
помилкового застосування судом першої
інстанції норм права, колегія суддів до
уваги не приймає, оскільки, на думку
колегії суддів, правова позиція
апелянта ґрунтується на помилковому
розумінні норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. ст. 200,
206, ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 17
червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її підписання та
оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: