Справа № 2а-346/10
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року м. Київ
К/800/53097/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів:
Розваляєвої Т.С.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Будилівської сільської ради про
скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Будилівської
сільської ради Козівського району
Тернопільської області про визнання
протиправним та скасування рішення.

Постановою Козівського районного суду
Тернопільської області від 11.08.2010 року
в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.09.2013 року
постанову Козівського районного суду
Тернопільської області від 11.08.2010 року
скасовано, позовну заяву ОСОБА_2 -
залишено без розгляду з підстав,
передбачених ст. 100 КАС України.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач пропустила встановлений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України річний строк
звернення до адміністративного суду,
що відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для відмови в задоволенні
позову.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та залишаючи позовну заяву
без розгляду, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що на момент
прийняття постанови судом першої
інстанції, діяла нова редакція ч. 1 ст. 100
КАС України, відповідно до якої,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом, підлягав залишенню без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подає, не знайде підстав для
поновлення строку.

Колегія суддів вважає вірними висновки
суду апеляційної інстанції у зв'язку з
таким.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

За правилами статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства початок
перебігу строку звернення до суду
пов'язаний з днем, коли особа дізналась
або повинна була дізнатись про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, оскаржуване рішення було
прийняте Будилівською сільською радою
02 вересня 2007 року, а позовна заява з
вимогою про визнання його протиправним
та скасування (згідно відбитка штампа
на конверті) здана на пошту 02 червня 2010
року.

Про існування оскаржуваного рішення
позивачу було відомо з 2007 року,
оскільки Козівським районним судом
Тернопільської області слухалась
цивільна справа за її позовом про
повернення незаконно вилученої
частини земельної ділянки. Враховуючи
зазначене, посилання позивача на
рішення Конституційного Суду України
від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010, як на
підставу поважності пропуску строку, є
необгрунтованим.

На час звернення позивача до суду з
позовом, діяла редакція частини 1
статті 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідно до
якої пропущення строку звернення до
адміністративного суду було підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягала одна із
сторін.

Однак, з 30.07.2011 року почала діяти нова
редакція ч. 1 ст. 100 КАС України, якою
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, встановлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Оскільки на момент прийняття постанови
суду першої інстанції діяла нова
редакція ч. 1 ст. 100 КАС України, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
апеляційної інстанції, що пропущення
позивачем строку звернення до
адміністративного суду, за відсутності
підстав для його поновлення, було
підставою для залишення
адміністративного позову без розгляду,
а не для відмови в його задоволенні.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи, апеляційним судом
порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, що встановлені статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: