Справа № 2а/1522/6084/11
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а/1522/6084/11

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Погрібний С.О. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник позивача -
ОСОБА_2 (довіреність від 10.09.2013 р.),

представник третьої
особи - ОСОБА_3 (довіреність від 31.08.2013
р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 17
квітня 2014 року про залишення без
розгляду адміністративного позову
ОСОБА_4 до Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
за участю третьої особи: ОСОБА_5, про
скасування рішення органу місцевого
самоврядування,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною
заявою до Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради, в
якому просив скасувати розпорядження
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради № 3298
від 25.12.2006 року «Про приведення
самовільно реконструйованої квартири
НОМЕР_1, розташованої в житловому
будинку за адресою: АДРЕСА_1, згідно з
проектом забудови».

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 08 грудня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2012 року, вказаний позов
задоволено та розпорядження
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради № 3298 від 25.12.2006
року скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09 липня 2013 року постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 08 грудня 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 17 квітня 2014 року у
задоволенні клопотання позивача про
поновлення строку звернення до суду
відмовлено та вказаний
адміністративний позов залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення до суду без
поважних причин.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач в апеляційній
скарзі зазначає, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, а саме ст.ст. 99 та
100 КАС України щодо залишення без
розгляду позову у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду. У зв'язку з
викладеним в апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування
ухвали суду першої інстанції про
залишення позовної заяви без розгляду
з направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги поданої
апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
позивача та просив залишити останню
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце проведення апеляційного
розгляду справи був повідомлений
належним чином та своєчасно, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи довідкою, складеною секретарем
судового засідання в порядку ст. 38 КАС
України щодо направлення на адресу
електронної пошти відповідача
повістки про виклик до суду та
відповідним звітом про отримання
вказаної судової кореспонденції (а.с.8-13
т.2).

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
порадившись на місці, заслухавши думку
представника позивача та третьої
особи, ухвалила слухати справу за
відсутністю представника відповідача,
повідомленого належним чином, про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до правил частин 1 -4 статті 99
КАС України (у редакції Закону України
від 06 липня 2005 року № 2747-IV зі змінами і
доповненнями, внесеними згідно із
Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI,
які діяли на момент звернення позивача
до суду) адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Якщо законом передбачена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то
для звернення до адміністративного
суду встановлюється місячний строк,
який обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до ст. 100 КАС України (у
вказаній редакції) адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Зі змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що відмовляючи у
задоволенні клопотання позивача про
поновлення строку звернення до суду та
залишаючи заявлений адміністративний
позов без розгляду, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено строк звернення до суду без
поважних причин. При цьому, доходячи
такого висновку, суд першої інстанції
зазначив, що про оскаржуване рішення
позивач дізнався щонайменше 27.12.2007
року, проте з даним позовом звернувся
лише 06.10.2011 року, тобто з пропуском
строку звернення до суду, визначеного
ст. 99 КАС України, що, на думку суду
першої інстанції, є підставою для
залишення поданої позовної заяви без
розгляду. Також, вирішуючи питання щодо
наявності підстав для залишення
заявленого адміністративного позову
без розгляду, у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду, судом першої
інстанції не прийнято до уваги
твердження позивача про поважність
причин пропуску строку звернення до
суду з огляду намагання вирішити спір в
досудовому порядку та з огляду на
попереднє подання аналогічних позовів,
які були залишені без розгляду,
оскільки, на думку суду першої
інстанції, невірне та/або помилкове
сприйняття позивачем способу захисту
свого права не може свідчити про
поважність причин пропуску ним строку
звернення до адміністративного суду за
захистом свого права або законного
інтересу. Крім того, відхиляючи
зазначені доводи позивача щодо
поважності причин пропуску строку
звернення до суду, суд першої інстанції
зазначив, що попередні звернення
позивача до суду у зв'язку із
залишенням позову без розгляду не
спричиняють переривання зазначених
процесуальних строків, не надають та
створюють умов поважності причинам
пропуску позивачем строків звернення
до суду.

Однак, колегія суддів вважає, що такого
висновку суд першої інстанції дійшов
без урахування та оцінки обставин, на
які посилається позивач та, які
свідчать про поважність пропуску ним
строку звернення до суду, оскільки
звернення позивача з позовом до
судових органів є наміром останнього
захистите порушене право, а тому є
поважною причиною пропуску
процесуального строку звернення до
суду з належно оформленою позовною
заявою.

Крім того, колегія суддів наголошує, що
право на суд, одним з аспектів якого є
право доступу до суду, не є абсолютним,
воно може бути обмеженим. Тим не менше,
право доступу до суду не може бути
обмежено таким чином або у такій мірі,
що буде порушена сама його сутність. Ці
обмеження повинні мати законну мету та
бути пропорційними між використаними
засобами та досягнутими цілями.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
також, свідчить про те, що регулювання
строків для подання скарги, безумовно,
має на меті забезпечення належного
відправлення правосуддя і дотримання
принципу юридичної визначеності.
Зацікавлені особи повинні
розраховувати на те, що ці правила
будуть застосовані. У той же час такі
правила в цілому або їх застосування не
повинні перешкоджати сторонам
використовувати доступні засоби
захисту. Європейський суд підкреслює,
що оскільки питання стосується
принципу юридичної визначеності, це
піднімає не лише проблему трактування
правових норм у звичайному сенсі, а
також і проблему недоцільного
формулювання процесуальних вимог, яке
може перешкоджати розгляду позову щодо
суті, тим самим спричиняючи порушення
права на ефективний судовий захист
(справа «Мельник проти України»
рішення від 28.03.2006 року).

Окрім цього, у рішеннях по справі
«Мірагаль Есколано та інші проти
Іспанії» від 13 січня 2000 року та по
справі «Перес де Рада Каваніллес проти
Іспанії» від 28 жовтня 1998 року,
Європейський суд з прав людини
зазначив, що надто суворе тлумачення
внутрішніми судами процесуальної
норми позбавило заявників права
доступу до суду і завадило розгляду
їхніх позовних вимог. Це визнане
порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
залишення заявленого
адміністративного позову без розгляду
в порядку ст. 100 КАС України не
відповідають дійсним обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення цього питання за наявності
доказів поважності причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду.

Оскільки при винесенні оскаржуваної
ухвали порушено норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання, суд апеляційної
інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС
України, приходить до висновку про
скасування ухвали суду першої
інстанції з направленням справи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси
від 17 квітня 2014 року - задовольнити
частково.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 17 квітня 2014 року про
залишення без розгляду
адміністративного позову ОСОБА_4 до
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради, за участю
третьої особи: ОСОБА_5, про скасування
рішення органу місцевого
самоврядування - скасувати.

Справу за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
за участю третьої особи: ОСОБА_5, про
скасування рішення органу місцевого
самоврядування - направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно з моменту
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 06 червня
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/