Справа № 569/3124/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Рудика
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" червня 2014 р.
Справа № 569/3124/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Малахової Н.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "09" квітня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області про визнання дій
неправомірними,визнання протиправною
та скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області та просив визнати
протиправними дії відповідача та
скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження від 17.01.2012
року, винесену державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області у виконавчому
провадженні, порушеному на підставі
виконавчого листа №2а-4238/11, виданого на
виконання постанови Рівненського
міського суду від 22.06.2011 року.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 09 квітня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову - про задоволення позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
поза увагою суду першої інстанції
залишилася та обставина, що судове
рішення не виконано, а тому в
державного виконавця були відсутні
підстави для винесення постанови про
закриття виконавчого провадження.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обгрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у
відділі примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області на примусовому
виконанні знаходився виконавчий лист
№2а-4238/11, виданий 22 червня 2011 року
Рівненським міським судом про
зобов»язання управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_3, з 28 жовтня 2010 року відповідно
до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії по інвалідності з
розрахунку 8 мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком виходячи
виключно із законодавчо встановлених
розмірів мінімальної пенсії за віком з
врахуванням виплачених сум.

Відповідно до вимог ст.ст.17,18,19,25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області Синіцькою Н.П. було
відкрито виконавче провадження, про що
була винесена відповідна постанова

На виконання даного виконавчого листа,
управлінням Пенсійного фонду України в
місті Рівне проведено перерахунок
ОСОБА_3 пенсії, про що зазначено в
протоколі індивідуального перерахунку
№ ОР 167964 від 30.09.2011 року. Разом з тим,
відповідачем зазначено, що фактична
виплата зазначеної допомоги буде
виплачена при надходженні коштів з
державного бюджету.

Враховуючи відповідне повідомлення
управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне, державним виконавцем
Синіцькою Н.П. 17 січня 2012 винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі та у
відповідності до п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог виходив з
того, що закриття державним виконавцем
виконавчого провадження проведено у
відповідності до вимог п.11 ч.1 ст.49, ст.75
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки виплата коштів
не проводилася у зв'язку з відсутністю
бюджетного фінансування, а зазначені
виплати здійснюються виключно за
рахунок коштів Державного бюджету
України, формування та використання
якого не входить до компетенції
управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком, виходячи з
наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 49
Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно i в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, дії державного виконавця є
протиправними, оскільки ним не були
виконані усі дії, що передбачені
законом та передують винесенню
постанови про закінчення виконавчого
провадження. Окрім того, судове рішення
в частині виплати коштів залишилося не
виконаним. Відтак, постанова про
закінчення виконавчого провадження
винесена відповідачем передчасно, без
урахування всіх обставин у справі, а
тому позовні вимоги є обгрунтованими
та підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування,
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції
України передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України i є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Згідно з частиною 1
статті 255 Кодексу адміністративного
судочинства України постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб i підлягає
виконанню на всій території України.

При цьому слід зазначити, що
відсутність коштів на виконання
рішення суду, не є підставою для
закриття виконавчого провадження на
підставі наступного.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі
проти Італії" зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі "Горнсбі проти
Греції" від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі "Піалопулос та інші проти
Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Отже, вирішуючи спір та оцінюючи
правомірність дій відповідача, колегія
суддів приходить до висновку, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених Законом України
"Про виконавче провадження" заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно i в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

На вказані обставини суд першої
інстанції не звернув уваги, що призвело
до ухвалення судового рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому постанова
суду підлягає скасуванню з прийняттям
нової - про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити, постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"09" квітня 2014 р. скасувати та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_3.

Визнати неправомірними дії управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області щодо закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2а-4238/11.

Визнати протиправною та скасувати
постанову заступника начальника
відділу примусового виконання рішень
про закінчення виконавчого
провадження від 17.01.2012 року з
примусового виконання виконавчого
листа №2а-4238/11.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
Н.М. Малахова

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області вул.Замкова,22 А,м.Рівне,33028

4-третій особі: Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
області - вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

5- представник позивача - ОСОБА_7 АДРЕСА_2

6 - представник позивача - адвокат
ОСОБА_8 АДРЕСА_3

,