Справа № 444/2710/13а,2а/444/90/2013
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа № 876/2555/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Онишкевича Т.В., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання:
Сердюк О.Ю.,

особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника третьої особи
ОСОБА_3,

представника третьої особи
ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Жовківського районного суду
Львівської області від 24 січня2014 року
по справі № 444/2710/13а, 2а/444/90/2013 за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_5 до Виконавчого комітету
Жовківської міської ради, треті особи
КП Жовківське міське виробниче
управління житлово-комунального
господарства", ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

04.09.2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися до
суду з адміністративним позовом, яким
просили скасувати пункт 2.1. рішення
виконавчого комітету Жовківської
міської ради від 24 листопада 2005 року
№556 «Про передачу квартир державного
житлового фонду в приватну власність»
та зобов'язати виконавчий комітет
Жовківської міської ради розглянути
заяву про приватизацію житла подану 07
листопада 2005 року щодо передачі їм
квартири АДРЕСА_2 з дотриманням чинного
законодавства у місячний термін.

Постановою Жовківського районного
суду Львівської області від 24 січня 2014
року позовну заяву - залишено без
розгляду.

ОСОБА_1 не погодившись із зазначеним
судовим рішенням, подала апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
ухвала винесена з порушенням норм
процесуального права, неповністю
досліджені обставини справи, просить
зазначену ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідно до ст. 158 КАС України
суд даної адміністративної справи не
вирішив, а відтак не мав права виносити
постанову, а тільки ухвалу. Крім того,
про порушення своїх прав вона
дізналася у квітні 2013 році. Покликання
суду на покази свідка є хибними і
спростовуються самими ж свідченнями
свідка. При прослуховуванні запису
судового процесу можна пересвідчитися,
що свідок ОСОБА_9 наголошує на тому, що
ОСОБА_1 перебувала після подачі заяви
на приватизацію за межами України, тому
даним питанням не займалася. Не
займався приватизацією і її син,
позивач по справі. В час проведення
самої приватизації свідок
спілкувалася із чоловіком ОСОБА_1, який
до приватизації не мав жодного
відношення.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача надали пояснення
та підтримали доводи апеляційної
скарги, а представники третьої особи
заперечили проти них.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч. 4 ст. 196
КАС України.

Суд перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона підлягає до задоволення
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 ч. 1 п. 4
КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, суд
апеляційної інстанції скасовує її і
направляє справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду,
якщо визнає, що судом порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання.

Частинами 1 та 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи суд
постановою від 24 січня 2014 року позовні
вимоги залишив без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції помилково назвав прийняте
рішення постановою, оскільки
відповідно до ст. 158 Кодексу
адміністративного судочинства України
у формі постанови викладається лише
судове рішення, яким суд вирішує спір
по суті.

У формі ухвали викладається судове
рішення, яким суд зупиняє чи закриває
провадження у справі, залишає позовну
заяву без розгляду або приймає рішення
щодо інших процесуальних дій,
клопотань ( ч. 2 ст. 158 КАС України).

В даному ж випадку суд залишив позовні
вимоги без розгляду і відповідно до
положень ст. 100, 158 Кодексу
адміністративного судочинства України
повинен був постановити ухвалу, тому
під час апеляційного розгляду справи
колегія суддів керується положеннями
ст. 199 цього Кодексу, яка визначає
повноваження суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду.

Крім того, колегія суддів не
погоджується з твердженням суду першої
інстанції щодо пропуску позивачами
строку звернення до суду з огляду на
наступне.

Відповідно до постанови Львівського
окружного адміністративного суду від 25
вересня 2013 року рішення Жовківського
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України у Львівській області
від 18 березня 2013 року про реєстрацію
місця проживання ОСОБА_1, ОСОБА_5 за
адресою: АДРЕСА_1, скасоване як
незаконне. Згадана постанова набрала
законної сили та була надана суду при
розгляді справи. Відповідачем -
міграційною службою відновлено
реєстрацію місця проживання позивачів
у квартирі АДРЕСА_2.

Згідно статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Про оскаржуване рішення позивачі
дізналися лише в квітні 2013 року,
оскільки позивач ОСОБА_1 після подачі
заяви про приватизацію перебувала за
межами України, тому даним питанням не
займалася. Не займався приватизацією і
позивач ОСОБА_5, що підтверджується
свідченнями свідка ОСОБА_9.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що позивачами не пропущено
строк звернення до суду, встановлений
ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права є такими, що
призвели до неправильного вирішення
питання, та є підставою для скасування
оскаржуваної ухвали суду та
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями ч. 3 ст. 160, 195, 196, 199, п.
3, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Жовківського районного суду
Львівської області від 24 січня2014 року
про залишення позовних вимог без
розгляду - скасувати, а справу №
444/2710/13а, 2а/444/90/2013, направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

І.О. Яворський