Справа № 826/19843/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 червня 2014 року м.
Київ К/800/31161/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Черпак Ю.К., розглянувши
матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 лютого 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Київського міського центру зайнятості
про визнання протиправним та
скасування наказу,

встановив:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 лютого 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року, відмовлено в задоволенні позову
про визнання нечинним та скасування
наказу Оболонського районного центру
зайнятості в місті Києві Київського
міського центру зайнятості
Міністерства соціальної політики
України від 20 вересня 2013 року № 261 про
стягнення безпідставно виплаченого
матеріального забезпечення у розмірі
35933,57 грн.

Судами встановлено, що внаслідок
перевірки органами зайнятості
правомірності призначення позивачеві
допомоги по безробіттю, було
встановлено наявність чинного
договору доручення від 31 жовтня 2008 року
№ AGN.08.32660.001.AD, укладеного між ОСОБА_1 та
ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна
страхування життя» за умовами якого,
зокрема, страхова компанія уповноважує
повіреного на здійснення за винагороду
функцій страхового агенту. На час
реєстрації ОСОБА_1 в центрі зайнятості
договір доручення був чинний, отже вона
мала статус страхового агенту.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з того, що у разі не подання
особою, яка реєструється у статусі
безробітного відомостей про те,
зокрема, що особа забезпечує себе
роботою самостійно, внаслідок
укладання та виконання договору
доручення, що діє і передбачає
одержання доходу, що у свою чергу
дозволяє віднести таку особу до
категорії зайнятого населення,
допомога по безробіттю, сплачена
центром зайнятості на користь такої
особи, підлягає поверненню, про що
виноситься відповідний наказ. При
цьому, особи, які забезпечують себе
роботою самостійно за діючим
цивільно-правовим договором, незалежно
від того, чи отримують вони дохід чи ні,
не можуть належати до осіб, що мають
статус безробітного і відповідно
отримувати матеріальне забезпечення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на відсутність доходу за
наведеним договором доручення, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов.

Згідно з пунктом 4 частини другої
статті 213 КАС України касаційна скарга
має містити обґрунтування вимог особи,
що подає касаційну скаргу, із
зазначенням того, у чому полягає
порушення норм матеріального чи
процесуального права та як вони
вплинули на правильність вирішення
справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини
п'ятої статті 214 КАС України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги
та оскаржуваних судових рішень,
касаційна скарга є необґрунтованою, а
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи, оскільки заявник не навів
підстав, які б дозволили вважати, що
суди неправильно застосували норми
матеріального або процесуального
права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5
частини п'ятої статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 лютого 2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Київського міського центру
зайнятості про визнання протиправним
та скасування наказу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Ю.К. Черпак