Справа № 826/5304/14
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5304/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

в порядку письмового провадження

м. Київ

04 червня 2014 року № 826/5304/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства "Трест Київспецбуд"

до

Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2014 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

В судове засідання 27.05.2014 сторони прибули.

Позивач позов підтримує в повному обсязі. Позовні вимоги вмотивовує тим, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем задекларованої суми орендної плати за землю, викладені в акті перевірки, за наслідками якої відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є хибними, оскільки розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, не зважаючи на законодавче визначення мінімального та максимального її розміру, встановлюється за згодою сторін договору оренди земельної ділянки і змінюється лише у випадку внесення відповідних змін до договору. Тому, за висновком позивача, зміна розміру земельного податку є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками і не тягне автоматичну зміну умов договору щодо розміру орендної плати, а відтак і відповідного донарахування відповідачем суми податкового зобов'язання з орендної плати із застосуванням штрафних санкцій.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає про обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та відповідність висновків акта перевірки, за наслідками якої прийняте зазначене податкове повідомлення-рішення, положенням Податкового кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

Оскільки сторони подали заяви про продовження розгляду справи за їх відсутності, суд на підставі частини четвертої статті 122, частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що на підставі наказу від 05.07.2013 №160 та направлень від 15.07.2013 №137, №138, №139, №140, №141, №142, №143 Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Трест Київспецбуд" (ідентифікаційний код 04012744) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2012, про що складено акт перевірки від 02.09.2013 №893/26-56-22-01-03/04012744.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у місті Києві, а в подальшому, до Міністерства доходів і зборів України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються, зокрема, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998 №161-XIV, Розділом ХІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 15 зазначеного Закону України встановлено істотні умови договору оренди землі, однією з яких є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (абзац четвертий).

Згідно зі статтею 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша). Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (частина друга).

Відповідно до статті 288 Податкового кодексу України (в редакції, чинній протягом періоду, за який проводилась перевірка позивача, за наслідками якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення), підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1). Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення – розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель – трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом (підпункт 288.5.1 пункту 288.5).

З додатку 1 до податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2011-2012 роки убачається, що розмір орендної плати визначався позивачем відповідно до договору оренди земельної ділянки від 08.04.2002 АЕ №910641 у розмірі 1,5 відсотків від її грошової оцінки.

Разом з тим, за висновком суду, оскільки підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України фактично закріплено мінімальний та максимальний розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, позивач повинен був самостійно перерахувати величину орендної плати на поточний рік з урахуванням вимог вказаної норми Податкового кодексу України без обов’язкового внесення відповідних змін у двосторонньому порядку до договору оренди щодо розміру орендної плати.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній зокрема у його ухвалах від 21.05.2014 К/9991/7132/12 (39008449), 22.05.2014 В/800/2237/14 (39035616).

При цьому, Податковий кодекс України не ставить в залежність розрахунок платником податків орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності виходячи з мінімального розміру, визначеного підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, від внесення чи не внесення таким платником податків відповідних змін до договору оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача доводи є необґрунтованими, надані ним докази є такими, що не спростовують висновки відповідача, викладені в акті перевірки, за наслідками якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони – суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З матеріалів справи убачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 237,97 грн. (платіжне доручення від 16.04.2014 №254). Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Водночас, частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки сума судового збору за подання позивачем даного адміністративного позову становить 234,97 грн., з урахуванням раніше сплаченого судового збору в розмірі 365,80 грн., з позивача слід стягнути решту суми судового збору, яка становить 2114,73 грн.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О. Маруліна