Справа № 826/13197/13-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Літвінова А.В.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Межевич М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА
Т.О.В" до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів та Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В" (далі -
ТОВ з іноземними інвестиціями "ДОКА
УКРАЇНА Т.О.В") звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів та Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування рішень про
коригування митної вартості товарів
від 14.02.2013 р. №100250000/2013/600146/2, від 18.02.2013 р.
№100250000/2013/600155/2, від 18.02.2013 р.
№100250000/2013/600156/2. Визнання протиправними
карток відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 14.02.2013 р.
№100250000/2013/00189, від 18.02.2013 р. №100250000/2013/00208,
від 18.02.2013 р. №100250000/2013/00209. Стягнення
надмірно сплачених коштів на суму 104
365,41 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
жовтня 2013 року позов задоволено
частково, визнано протиправними картки
відмови Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 14.02.2013 р.
№100250000/2013/00189, від 18.02.2013 р. №100250000/2013/00208,
від 18.02.2013 р. №100250000/2013/00209. Визнано
протиправними та скасовано рішення про
коригування митної вартості товарів
від 14.02.2013 р. №100250000/2013/600146/2, від 18.02.2013 р.
№100250000/2013/600155/2, від 18.02.2013 р.
№100250000/2013/600156/2. В іншій частині позову
відмовлено.

На вказану постанову Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
подала апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється, та
згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
підлягає розгляду в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
ТОВ з іноземними інвестиціями «Дока
Україна Т.О.В.» згідно вантажних-митни
декларацій від 14.02.2013 р. №100250000/2013/047272,
від 18.02.2013 р. №100250000/2013/047528 та від 18.02.2013
р. №100250000/2013/047581 подало Київській
регіональній митниці Міндоходів до
митного оформлення товар.

На підтвердження митної вартості
товару позивач надав митному органу
необхідні для митного оформлення
документи.

Органом митної служби 14.02.2013 р. та
18.02.2013 р. витребувано у позивача:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; транспортні (перевізні)
документи; копія митної декларації
країни відправлення; виписки з
бухгалтерської документації;
прайс-лист виробника товару; висновок
щодо якісних та вартісних
характеристик товарів, підготовані
спеціалізованими експертними
організаціями; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

З вимогами митного органу позивач
був ознайомлений, про що свідчить
відмітка позивача на аркуші, де
зазначений перелік документів, які
повинен надати декларант, а також запис
останнього, що додаткові документи
надати не має можливості, процедуру
консультацій проведено.

За результатами перевірки митних
декларацій та документів, що
підтверджують визначену митну
вартість Київською регіональною
митницею Міндоходів були прийняті
картки відмови в прийнятті митних
декларацій, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 14.02.2013 р.
№100250000/2013/00189, від 18.02.2013 р. №100250000/2013/00208,
від 18.02.2013 р. №100250000/2013/00209 та винесені
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів від 14.02.2013 р.
№100250000/2013/600146/2, від 18.02.2013 р.
№100250000/2013/600155/2, від 18.02.2013 р.
№100250000/2013/600156/2, якими скориговано митну
вартість товару за резервним методом.

Відповідно до пп. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України митні
органи є контролюючими органами
стосовно акцизного збору та податку на
додану вартість (з урахуванням
випадків, коли законом обов'язок з їх
стягнення або контролю покладається на
податкові органи), ввізного та
вивізного мита, інших податків і зборів
(обов'язкових платежів), які відповідно
до законів справляються при ввезенні
(пересиланні) товарів і предметів на
митну територію України або вивезенні
(пересиланні) товарів і предметів з
митної території України.

Згідно ст. 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Відповідно до ст. 257 цього Кодексу
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати).

Статтями 49, 50 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного
кодексу України також передбачено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Частиною 2 статті 53 Митного
кодексу України встановлено, що
документами, які підтверджують митну
вартість товарів є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного
кодексу України передбачено, що в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи перелік яких
встановлено цією статтею.

Згідно ч. 5 ст. 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до статті 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного
кодексу України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного
кодексу України митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Оскаржувані рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
ґрунтуються на наступних обставинах:

- згідно пункту 4.1 договору на
транспортно-експедиційне
обслуговування від 27.08.2012 р. №1
перевезення вантажів здійснюється на
підставі письмових заявок, які є
невід'ємними частинами цього договору,
однак вказані заявки митниці не надані;

- в довідках про транспортні
витрати від 13.02.2013 р. №13-02/13, від 22.02.2013 р.
№22-02/13, відсутнє прізвище та посада
особи, що підписала даний документ;

- декларація країни відправлення
від 12.02.2013 р. №13AT230000EVGJPDK0 не містить
відміток митних органів та не є
належною копією, оскільки роздрукована
з електронної копії;

- в декларації країни
відправлення від 15.02.2013 р. №13AT230000EVGKP480
відсутні відомості щодо умов поставки;

- експертні висновки від 26.04.2013 р.
№1896 та від 25.04.2013 р. №1853 не містять
аналізу цін на подібні (аналогічні)
товари;

- не наданий розрахунок цін
(калькуляцій);

- не надано довідкову інформацію
щодо вартості у країні-експортері
товарів, що є ідентичними та/або
подібними (аналогічними) оцінюваним
товарам.

Дослідивши подані позивачем при
митному оформленні документи, колегія
суддів зазначає наступне.

Перелік документів, які вимагав
митний орган для підтвердження митної
вартості товару містив документи, які
були надані позивачем разом з
вантажно-митними деклараціями,
зокрема, зовнішньоекономічний договір,
транспортні (перевізні) документи,
копія митної декларації країни
відправлення, калькуляції
транспортних витрат тощо. Так, з карток
відмови в прийнятті митної декларації
вбачається перелік документів, який
надавався декларантом на
підтвердження митної вартості товару
разом із вантажно-митною декларацією.

Крім того, ТОВ з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.»
листами від 29.04.2013 р. №292, №293, №290 були
направлені відповідачу пояснення та
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості та
правильності застосування методу її
визначення.

Згідно вказаних листів,
відсутність виписок з бухгалтерської
документації обумовлюється тим, що за
умовами зовнішньоекономічного
контракту від 18.01.2013 р. №ІМ-1/2013 90-денний
строк оплати, ще не закінчився. Також,
позивачем зазначено, що за умовами
поставки, витрати на транспортування
не включені у вартість товару.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу на те, що надання додаткових
документів є необхідним у разі потреби
в підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах.

Посилання митного органу на те, що
експертний висновок не містить
необхідної інформації щодо аналізу
ціни на ідентичні та подібні товари та
те, що декларація країни відправлення
роздрукована з електронної копії і не
являється належною копією, не
спростовують правильності визначення
декларантом митної вартості товару за
ціною договору, не ставить під сумнів
достовірність і точність відомостей
про вартість товару, які містяться в
передбачених законом і доданих до
декларації для митного оформлення
товару основних документах.

Також, вимоги до оформлення
довідок про транспортні витрати чинним
законодавством України не встановлені,
а тому вимоги митного органу щодо
певних реквізитів довідки про
транспортні витрати є
необґрунтованими.

Таким чином, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів,
не надано суду належних доказів щодо
обґрунтованості визначення в
оскаржуваних рішеннях митної вартості
товару за резервним методом, а тому
картки відмови в прийнятті зазначених
митних декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення є
протиправними, а оскаржувані рішення
про коригування митної вартості
товарів є протиправними та підлягають
скасуванню.

Повернення платникам помилково
та/або надмірно сплачених митних та
інших платежів, що зараховані на
депозитні рахунки митних органів 3734,
здійснюється відповідно до Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 р. N618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за
N1097/14364. ГУДК України у м. Києві на
підставі платіжних доручень митних
органів забезпечує перерахування
коштів.

Отже, позовна вимога про
повернення надмірно сплачених коштів у
розмірі 104365,41 грн. не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем не
надано суду доказів про звернення до
митного органу із відповідною заявою
щодо повернення надміру сплачених мита
та податку на додану вартість за
законодавчо визначеною процедурою, та
про те, що Київською міжрегіональною
митницею відмовлено у задоволенні
такої заяви.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо задоволення
позову, а тому апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів необхідно залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
жовтня 2013 року - без змін, оскільки
постанова ухвалена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205,
206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в порядку та строки
передбачені ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.

.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.