Справа № 826/4562/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26 травня 2014 року 14 год. 32
хв. № 826/4562/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Приходько О.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
інвестиційний холдинг" до державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправними та скасування рішень
відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 26 травня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 07 квітня 2014 року надійшов
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
інвестиційний холдінг" (далі - позивач)
до державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відповідача від 25 лютого 2014 року №
та № (далі -
оскаржувані рішення).

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
оскаржувані рішення є протиправними та
підлягають скасуванню, оскільки їх
прийнято відповідачем на підставі
висновків, зроблених за результатами
перевірки, які не відповідають
фактичним обставинам.

Ухвалою суду від 10 квітня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримав позов
та просив задовольнити його повністю.

Представники відповідача не визнали
позов та просили відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, поданих до суду 28 квітня
2014 року через канцелярію.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 14 по 20 січня 2014
року проведено перевірку позивача, за
результатами якої 25 січня 2014 року
складено акт № 181/26-56-22-01-03/36336201 про
результати документальної
позапланової перевірки позивача з
питань своєчасності та повноти
нарахування і сплати податку на
прибуток та податку на додану вартість
(далі - ПДВ) при взаємовідносинах із
товариством з обмеженою
відповідальністю "Партнер",
товариством з обмеженою
відповідальністю "Херсонтрансгруп" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Агроойл" (далі -
скорочені назви
організаційно-правових форм) за період
із 01 липня 2012 року по 31 травня 2013 року
(далі - акт перевірки), відповідно до
висновків якого, позивачем:

- занижено податок на прибуток у
загальному розмірі 631860,30 грн., у тому
числі за: ІІІ квартал 2012 року - 510459,30
грн.; IV квартал 2012 року - 121401,00 грн., чим
порушено пп. 139.1.6, 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України (далі - ПК
України; у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин);

- занижено ПДВ у загальному розмірі
1357658,10 грн., у тому числі за: липень
2012 року - 169866,70 грн.; вересень 2012 року -
316285,00 грн.; грудень 2012 року - 115620,00 грн.;
квітень 2013 року - 358286,40 грн., чим
порушено п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України.

На підставі акту перевірки, 25 лютого 2014
року відповідачем прийнято
оскаржувані рішення: № , яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 631860,30 грн. за основним платежем
та у розмірі 315930,20 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами); №
, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ у розмірі 1357658,10 грн.
за основним платежем та у розмірі 678829,10
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Суд не погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
положень і обставин.

Так, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Перевірку проведено на підставі наказу
від 14 січня 2014 року № 34, копію якого
разом із направленням на перевірку від
14 січня 2014 року вручено особисто під
розписку законному представнику
позивача.

Стосовно прийняття відповідачем
оскаржуваних рішень суд зазначає
наступне.

У ході перевірки відповідачем
виявлено, що у перевіряємому періоді
позивач мав взаємовідносини із:

- ТОВ "Агроойл" за договором
купівлі-продажу від 05 липня 2012 року №
05/07, за умовами якого вказане
товариство, як продавець, зобов'язалось
передати товар, а позивач, як покупець, -
прийняти та оплатити його.

На підтвердження виконання умов
договору № 05/07 представниками позивача
надано суду копії видаткових накладних
від 10 липня 2012 року № РН-0000001, від 16
липня 2012 року № РН-0000002, від 23 липня
2012 року № РН-0000004, актів
прийому-передачі від 10 липня 2012 року №
1, від 16 липня 2012 року № 2, від 23 липня 2012
року № 3, податкових накладних від 20
липня 2012 року № 2, від 23 липня 2012 року №
4.

Оплата вказаних
фінансово-господарських операцій
підтверджена банківськими виписками.

Між позивачем та ТОВ "Агроойл" 04 вересня
2012 року укладено договір
купівлі-продажу № 04/09, за умовами якого
вказане товариство, як продавець,
зобов'язалось передати товар, а
позивач, як покупець, - прийняти та
оплатити його.

На підтвердження виконання умов
договору № 04/09 представниками позивача
надано суду копії:

- видаткових накладних від 14 вересня 2012
року № РН-0000027, від 15 вересня 2012 року
№ РН-0000028, від 16 вересня 2012 року №
РН-0000029, від 17 вересня 2012 року № РН-0000031,
від 18 вересня 2012 року № РН-0000032, від 19
вересня 2012 року № РН-0000034, від
27 вересня 2012 року № РН-0000041;

- актів прийому-передачі від 14 вересня
2012 року № 1, від 15 вересня 2012 року № 2,
від 16 вересня 2012 року № 3, від 17 вересня
2012 року № 4, від 18 вересня 2012 року № 5,
від 19 вересня 2012 року № 6, від 27 вересня
2012 року № 7;

- податкових накладних від 14 вересня 2012
року № 25, від 15 вересня 2012 року № 26, від
16 вересня 2012 року № 27, від 17 вересня 2012
року № 29, від 18 вересня 2012 року № 30,
від 19 вересня 2012 року № 32, від 27 вересня
2012 року № 39.

Відповідачем прийнято до уваги
інформацію, зазначену в акті від 22
березня 2013 року № 234/22-225/1.3846193 про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
"Агроойл" щодо підтвердження
фінансово-господарських відносин із
платниками податків
контрагентами-постачальниками TOB
"Нафтор" за липень 2012 року, ПП
"Снаб-Трейд" за вересень 2012 року та
контрагентами-покупцями, про те, що за
результатами проведеного аналізу та
здійсненних заходів не можливо
підтвердити факт реального здійснення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ "Агроойл" із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями;

- ТОВ "Херсонтрансгруп" за договором
купівлі-продажу від 14 грудня 2012 року
№ 14/12-2, за умовами якого вказане
товариство, як продавець, зобов'язалось
передати товар, а позивач, як покупець, -
прийняти та оплатити його.

На підтвердження виконання умов
договору № 14/12-2 представниками
позивача надано суду копії видаткових
накладних від 25 грудня 2012 року № 80 та №
82, акту прийому-передачі від 25 грудня 2012
року, податкових накладних від 25 грудня
2012 року № 19 та № 22.

Оплата вказаних
фінансово-господарських операцій
підтверджена банківськими виписками.

Між позивачем та ТОВ "Херсонтрансгруп"
18 березня 2013 року укладено договір
поставки № 18/03-2, за умовами якого,
вказане товариство, як продавець,
зобов'язалось передати товар, а
позивач, як покупець, - прийняти та
оплатити його.

Передача товару здійснюється на умовах
EXW (Інкотермс-2010).

На підтвердження виконання умов
договору № 18/03-2 представниками
позивача надано суду копії видаткової
накладної від 05 квітня 2013 року № 194,
акту прийому-передачі від 05 квітня 2013
року № 1, податкових накладних від 05
квітня 2013 року № 5 та № 6.

Оплата вказаних
фінансово-господарських операцій
підтверджена банківськими виписками.

Відповідачем прийнято до уваги
інформацію, зазначену в акті від 18
липня 2013 року № 1419/21-03-22-05/37631522 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Херсонтрансгруп" щодо
підтвердження господарських відносин
із контрагентами-постачальниками та із
контрагентами-покупцями за квітень 2013
року, а також в акті від 20 березня 2013
року № 1135/22-4 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Херсонтрансгруп" щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та із
контрагентами-покупцями за грудень 2013
року, про те, що за грудень 2012 року,
квітень 2013 року господарська
діяльність вказаного товариства мала
ознаки нереальності здійснення:
безпідставне віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ, не
підтверджених з боку
контрагентів-постачальників, відсутні
фізичні, технічні та технологічні
можливості для здійснення
задекларованих господарських
операцій, а саме: відсутній
кваліфікований персонал, незначний
штат працюючих осіб, при тому, що
статутна діяльність потребує участі
більшої кількості людей, у тому числі
за спеціальною освітою; наявність у
штаті тільки керівних посад; відсутні
основні фонди (за умови, що вони
необхідні для здійснення операцій):
транспортні засоби, приміщення для
зберігання товарів;

- ТОВ "Партнер" за договором поставки
від 30 травня 2013 року № 30/05-4, за умовами
якого вказане товариство, як продавець,
зобов'язалось передати товар, а
позивач, як покупець, - прийняти та
оплатити його.

Передача товару здійснюється на умовах
EXW (Інкотермс-2010).

На підтвердження виконання умов
договору № 30/05-4 представниками
позивача надано суду копії видаткової
накладної від 31 травня 2013 року № 20, акту
прийому-передачі від 31 травня 2013 року
та податкової накладної від 31 травня 2013
року № 5.

Відповідачем прийнято до уваги
інформацію, зазначену в акті від 22
жовтня 2013 року № 1499/21-03-22-05/30593601 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Партнер" щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та із
контрагентами-покупцями за
квітень-липень 2013 року, про те, що
здійснені між контрагентами операції
вчинено без мети реального настання
правових наслідків, без економічної
вигоди, виключно з метою формування
додаткового ланцюга проходження
товарно-матеріальних цінностей та
формування податкового кредиту і
валових витрат для інших суб'єктів
підприємницької діяльності. Єдиною
метою проведення документування
фактично не здійснених господарських
операцій є отримання вказаним
товариством податкової вигоди.

За умовами вище перелічених договорів
передача товару повинна здійснюватись
на терміналах зберігання. Разом з тим,
до перевірки не надано: перелік
осіб-працівників позивача, які
отримували товар, довіреностей,
виписаних позивачем на отримання
товару, документів, що підтверджують
відрядження працівників позивача на
склади постачальників, що, за
переконанням відповідача, свідчить про
фактичне не придбання позивачем
товару.

Вказаних документів представниками
позивача також не надано у ході
судового розгляду справи.

Фактичним видом діяльності позивача є
"будівництво житлових і нежитлових
будівель, здавання в оренду власних
нежитлових приміщень". Операції з
експорту сільськогосподарської
продукції є невластивими для
фінансово-господарської діяльності
позивача.

Крім того, за умовами договорів,
укладених між позивачем та його
контрагентами, товар повинен
відповідати вимогам діючого ДСТУ 4492:2005,
супроводжуватися сертифікатами якості
та підтверджуватися свідоцтвами про
якість або картками аналізу зерна
підприємства, де зберігається товар, із
зазначенням вказаних показників
якості та оформленим належним чином (із
зазначенням дати, кількості зерна,
місця зберігання), надписаним та
завіреним печаткою. До перевірки, як і
суду, такої документації не надано.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом 1
цього пункту.

Згідно зі ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суд України від 02
червня 2011 року (06 травня 2011 року) №
742/11/13-11 зазначено, що якщо фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатись первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені у разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139,
п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат:
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Таким чином, враховуючи викладені
положення та обставини, а також
зважаючи на факт не надання
представниками позивача у ході
судового розгляду справи первинних
документів, які б свідчили про
реальність господарських операцій за
участю позивача та його контрагентів,
хоча про необхідність їх надання судом
наголошувалось у кожному судовому
засіданні, суд прийшов до висновку про
обґрунтованість прийняття
відповідачем оскаржуваних рішень, та,
як наслідок, відсутність підстав для
визнання їх протиправними та
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6
ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Із системного аналізу викладених
положень та обставин вбачається, що
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
інвестиційний холдінг" до державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправними та скасування рішень
відповідача є безпідставним,
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

Поряд з цим, відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2
ст. 4 Закону України "Про судовий збір",
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру, справляється судовий збір у
розмірі 2 відсотків розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" з 01
січня 2014 року установлено мінімальну
заробітну плату у розмірі 1218,00 грн.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
інвестиційний холдинг".

2. Стягнути із товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
інвестиційний холдинг"
(ідентифікаційний код 36336201) решту
судового збору у розмірі 4384,00 грн.
(Чотири тисячі триста вісімдесят
чотири гривні 00 копійок) на рахунок
Окружного адміністративного суду
міста Києва за наступними платіжними
реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у
Печерському районі міста Києва, код
отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк
отримувача - ГУ ДКСУ у місті Києві, код
банку отримувача (МФО) 820019, рахунок
отримувача 4007, код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 02
червня 2014 року