Справа № 2а-3589/09/0701
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 р. Справа № 6869/10/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів
Обрізка І.М., Дякович В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області на постанову Берегівського
районного суду Закарпатської області
від 27 жовтня 2009 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області про стягнення недоплаченої
щомісячної державної допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

09 жовтня 2009 року позивачі звернулися з
вказаними вище позовом до суду. Просили
відновити пропущений строк звернення
до суду та зобов'язати відповідача
виплатити на їх користь недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
до пенсії за період 2006 - 2008 років.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивачі посилаються на те, що у зв'язку
з визнанням Конституційним судом
України такими, що не відповідають
Конституції України відповідних
положень Закону України «Про Державний
бюджет України» на 2007, 2008 роки, якими
була зупинена дія положень чинного
законодавства України, на підставі
якого їм було нараховано пенсію,
відповідач зобов'язаний був здійснити
перерахування пенсії, тобто привести у
відповідність з рішенням
Конституційного суду України розмір
виплат їх пенсії з врахуванням права на
надбавку як дітям війни.

Постановою Берегівського районного
суду Закарпатської області від 27
жовтня 2009 року позов задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України в Берегівському районі
Закарпатської області. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 з підвищенням
її на 30 % мінімальної пенсії за віком з
розміру, встановленого ч. 1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
провести відповідні виплати за 2007 рік з
09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за
2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач. В
апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що оскаржувана постанова не відповідає
вимогам чинного законодавства та є
такою, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою у позові відмовити
повністю. Також, апелянт вказує на те,
що Законом України «Про соціальний
захист дітей війни» передбачено, що
фінансування виплат згідно даного
Закону проводиться із Державного
бюджету України, який затверджується
Верховною Радою України, а не з бюджету
Пенсійного фонду України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України та законодавством України не
врегульоване питання щодо розміру
мінімальної пенсії за віком, оскільки
відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначення
мінімального розміру пенсії за віком
наведене у цій статті застосовується
виключно до розмірів пенсій,
призначених за цим Законом. Окрім того,
апелянт зазначає, що позивачами
пропущено річний строк звернення до
суду.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до п.п. 1,2,ч. 1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про наступне.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсія або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що вони мають право на
підвищення до пенсії на 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до вимог ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни». Рішенням Конституційного
Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року
визнано неконституційними положення
Закону України «Про Державний бюджет
України» на відповідні роки, які
стосувалися ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, частково
відповідають нормам матеріального
права і фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивачі є дітьми війни
та відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення даного публічно-правового
спору судом, мали право на отримання
підвищення виплачуваної їм пенсії за
віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України і є
неконституційними положення п.12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни». Частиною 2 ст. 152
Конституції України передбачено, що
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність, тому відмова
позивачів у підвищенні пенсії на 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 09.07.2007 року є
безпідставною, а вимоги позивачів в
частині соціальних виплат за 2007 рік, а
саме з 09.07.2007 року є обґрунтованими.

Щодо виплати підвищення до пенсії за 2008
рік, колегія суддів зазначає, що ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» була викладена у новій
редакції - дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Проте, Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року ця нова редакція визнана
неконституційною, та втратила чинність
з дня ухвалення, тобто з 22.05.2008 року.
Тому вимога позивачів щодо виплати
надбавки до пенсії за період 2008 року
підлягає до задоволення з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року.

Проте, частиною 2 ст. 99 КАС України (в
редакції на момент виникнення спільних
правовідносин) встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволені
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом першої інстанції не
враховано ту обставину, що позивачі
пропустили строк звернення до суду,
оскільки звернулися з позовом лише в
жовтні 2009 року, а на застосуванні
річного строку звернення до суду
наполягав відповідач. Тому колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність застосування строку
звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС
України щодо позовних вимог позивачів
за 2007 рік та 2008 рік, а вимога позивачів
щодо нарахування підвищення до пенсії
за 2008 рік підлягає до задоволення за
період з 09.10.2008 року по 31.12.2008 року.

Окрім того, позивачі просили
зобов'язати відповідача провести
нарахування підвищення до пенсії за
період 2006 року, проте колегія суддів
зазначає, що Законом України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
було зупинено дію статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», однак Законом України від 19.01.2006
року № 3367-ІУ дію цієї статті було
відновлено, але установлено, що пільги
дітям війни, передбачені абзацом 7
статті 5, запроваджуються з 01 січня 2006
року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку
встановленому Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету. Тобто ці підвищення повинні
були здійснити у випадку
вищезазначених умов. Оскільки такі
умови не настали, то в задоволенні
позовних вимог, щодо виплати за 2006 рік
слід відмовити.

Одним із порушень норм матеріального
права, на думку апелянта, є те, що
поняття мінімального розміру пенсії за
віком, яке визначене в ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
застосовується лише до пенсій
передбачених цим законом.

Однак положення ч. 7 ст. 9 КАС України,
зазначає, що у разі відсутності закону,
що регулює відповідні правовідносини,
суд застосовує закон, що регулює
подібні правовідносини (аналогія
закону), тому поняття мінімальної
пенсії за віком наведене у ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» можна
застосувати для визначення розміру
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Колегія суддів також вважає за
необхідне наголосити, що відсутність
бюджетного фінансування на виплату
передбаченого Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, не може бути
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивачі
належать до вказаної групи осіб і мають
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження по справі у
разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

01 листопада 2010 року управлінням
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області подано клопотання про закриття
провадження у справі разом із довідкою,
виданою 02.12.2009 року про те, що ОСОБА_1
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (актовий
запис про смерть в Книзі реєстрації
смертей № 17 від 02.12.2009 року).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що оскільки
спірні відносини не допускають
правонаступництва, провадження у
справі щодо позовних вимог ОСОБА_1 слід
закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. ч. 1 ст. 157, 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, 202, 203, ч.2
ст. 205, ст. 207, 254 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області задовольнити частково,
постанову Берегівського районного
суду Закарпатської області від 27
жовтня 2009 року у справі № 2а-3589/09/0701
скасувати, та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16
задовольнити частково. Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області нарахувати та виплатити
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16 підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008
року, з врахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1, то
провадження по справі закрити у зв'язку
зі смертю позивача.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.О. Яворський

Судді
І.М. Обрізко

В.П. Дякович