Справа № 569/10277/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"03" червня 2014 р.
Справа № 569/10277/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"08" квітня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Рівненського міського
голови, Комунального підприємства
"Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації", виконавчого комітету
Рівненської міської ради, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання недійсним акту прийняття
в експлуатацію домоволодіння, визнання
протиправним розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
Рівненського міського суду
Рівненської області з позовом, в якому
просить визнати недійсним державний
акт від 02 серпня 1978 року про прийняття з
експлуатацію домоволодіння АДРЕСА_1;
визнати протиправним розпорядження
Рівненського міського голови №537-р від
05 березня 2003 року в частині надання
ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1; скасувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане ОСОБА_4 на
підставі розпорядження Рівненського
міського голови №537-р від 05 березня 2003
року комунальним підприємством
"Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації" 12 березня 2003 року, яке
зареєстроване за реєстровим №196-330-55970.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилається на те, що державний акт про
прийняття в експлуатацію
домоволодіння виданий без законних
підстав, а тому є недійсним. Позивач
заяву про прийняття домоволодіння з
експлуатацію не писав і з такою заявою
нікуди не звертався. Згаданий акт ним
не підписувався і, крім того, не
затверджений рішенням виконавчого
комітету. Розпорядження міського
голови, на підставі якого ОСОБА_4 було
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, порушує його права
власника, оскільки стосуються частини
господарських будівель, щодо яких у
нього з ОСОБА_4 існував та існує
спір. Через це він не може оформити
право власності не належну йому
частину домоволодіння.

Постановою Рівненського міського суду
від 08 квітня 2014 року поновлено ОСОБА_3
строк звернення до адміністративного
суду.

Позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 12
березня 2003 року, видане комунальним
підприємством «Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації» ОСОБА_4 на 1/2
частину домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1 в частині включення до складу
домоволодіння (опису об'єкта) літньої
кухні "Б-1".

В решті позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить змінити
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким задовольнити позов повністю. В
апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для зміни постанови суду першої
інстанції.

Також з апеляційною скаргою до суду
звернулася ОСОБА_4, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог та закрити провадження
в цій частині, в решті постанову
залишити без змін.

Позивач, відповідачі та треті особи не
скористалися своїм правом на участь в
судовому засіданні: повноважних
представників в засідання суду не
направили, про причини неявки суд не
повідомили, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

За таких підстав, з врахуванням
приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197
КАС України розгляд апеляційної скарги
здійснюється судової колегією за
відсутності позивача, представників
відповідачів та третіх осіб, в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з огляду на
таке.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Ровенської
міської ради депутатів трудящих №386
від 29 березня 1958 року закріплено
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1 площею 570 кв.м. під будівництво
житлового будинку ОСОБА_3

Згідно договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності з кількістю
кімнат від однієї до п'яти включно від 23
жовтня 1958 року, укладеного між
виконавчим комітетом Ровенської
міської ради депутатів трудящих та
ОСОБА_3С, а також генплану ділянки,
ОСОБА_3 на наданій йому земельній
ділянці зобов'язався побудувати
житловий одноповерховий шлакобетонний
будинок, сарай, вбиральню та огородити
садибу парканом.

30 жовтня 1962 року за нотаріально
посвідченим договором дарування
ОСОБА_3 подарував своїй рідній сестрі
ОСОБА_6 (на теперішній час - ОСОБА_4)
половину незакінченого будівництвом
шлакобетонного житлового будинку. З
договору дарування слідує, що будь-які
господарські будівлі чи споруди, в тому
числі і незакінчені будівництвом,
ОСОБА_3 не дарувались.

В подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_4
самостійно здійснили добудову
належних їм частин житлового будинку
та побудували окремі господарські
будівлі та споруди.

02 серпня 1978 року державна приймальна
комісія прийняла домоволодіння в
експлуатацію, про що склала
відповідний акт. З акту державного
прийняття в експлуатацію
індивідуального домоволодіння слідує,
що до складу домоволодіння входили
житловий будинок, "времянка", сарай,
гараж та огорожа.

Розпорядженням Рівненського міського
голови від 05 березня 2003 року №537-р "Про
оформлення права власності на приватні
будинки, приватні квартири,
кооперативні квартири та гаражі"
оформлено право приватної власності на
1/2 частину житлового будинку з
надвірними будівлями за адресою
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, загальною площею 69,9
кв.м. та жилою площею 55,1 кв.м.

На підставі вказаного розпорядження
комунальним підприємством "Рівненське
міське бюро технічної інвентаризації"
12 березня 2003 року ОСОБА_4 видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, а саме, на 1/2 частину
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.
Згідно вказаного свідоцтва об'єктом
нерухомого майна є домоволодіння, опис
об'єкта: загальна площа 69,9 кв.м.; житлова
площа 55,1 кв.м.; "Б-1" - літня кухня; "КІ" -
огорожа.

При вирішенні адміністративного спору
суд, згідно ст.162 КАС України, у разі
задоволення позову, може прийняти
постанову про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, якщо такі рішення, дії чи
бездіяльність порушують права, свободи
або інтереси позивача і такі обставини
встановлені по справі.

Між тим, як встановлено судом, ні
державний акт від 02 серпня 1978 року про
прийняття в експлуатацію
домоволодіння АДРЕСА_1, ні
розпорядження Рівненського міського
голови № 537-р від 05 березня 2003 року в
частині надання ОСОБА_4 права власності
на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1
прав, свобод та інтересів позивача, в
тому числі і прав власника,
передбачених ст.86 ЦК України 1963 року,
ст.ст.2.4,12 Закону України "Про власність"
(чинних на час виникнення спірних
правовідносин), не порушують.

В обґрунтування своїх позовних вимог
щодо недійсності державного акту про
прийняття домоволодіння в
експлуатацію позивач посилається лише
на те, що цей акт ним не підписувався і
не затверджений рішенням виконавчого
комітету. Однак, зазначені позивачем
обставини, при відсутності їх
правового обґрунтування, не можуть
бути прийняті судом до уваги.

3 повідомлення державно-комунального
підприємства "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" від 22 червня
2000 року №808 слідує, що на час складання
згаданого акту рішенням виконавчого
комітету він не затверджувався. Що
стосується підпису домоволодільця на
акті, то, як слідує з форми самого акту,
вона вимагалася лише у разі прийняття
домоволодільцем зобов'язання усунути
дефекти у виконаній роботі, якщо такі
мали місце. З оспорюваного позивачем
акту слідує, що при прийнятті в
експлуатацію домоволодіння зауважень
зі сторони державної комісії щодо
недоробок та дефектів у виконаних
роботах не було.

Що стосується розпорядження
Рівненського міського голови №537-р від
05 березня 2003 року в частині надання
ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину
домоволодіння, то судом не встановлено
підстав для визнання його
протиправним.

Відповідно до підпункту 10 пункту "б"
статті 30 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) до відання виконавчих
органів міських рад належить облік та
реєстрація відповідно до закону
об'єктів нерухомого майна незалежно
від форм власності.

На час виникнення спірних
правовідносин порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно був
регламентований Тимчасовим положенням
про порядок реєстрації прав власності
на нерухоме майно, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
№ 7/5 від 07 лютого 2002 року (далі -
Тимчасове положення).

Пунктом 1.5. Тимчасового положення було
передбачено обов'язкову реєстрацію
прав власності фізичних осіб на
нерухоме майно.

З досліджених по справі доказів слідує,
що після дарування ОСОБА_3 половини
незавершеного будівництвом житлового
будинку ОСОБА_4 вони окремо завершували
будівництво належних їм частин будинку
і право власності ОСОБА_4 на належну їй
половину житлового будинку ОСОБА_3 не
заперечується. Вказані обставини
сторонами та третіми особами
визнаються.

ОСОБА_4, як співвласник домоволодіння,
згідно вимог Тимчасового положення,
була зобов'язана та мала відповідне
право провести реєстрацію права
власності на належну їй частину
домоволодіння.

Разом з тим, з дослідженої судом
технічної документації, повідомлень
управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Рівненської міської ради слідує, що
при проведенні будівництва
домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були
самовільно побудовані сіни "а2", сіни "а",
сіни "б", гараж "Ж-1", сарай "61", сарай "В-1",
літня кухня "Б-1", які існували як об'єкти
самовільного будівництва на час
проведення реєстрації права власності
ОСОБА_4 на частину домоволодіння.

Відповідно до вимог ст.105 ЦК України 1963
року громадянин, який збудував або
будує жилий будинок, здійснив або
здійснює його перебудову чи прибудову
без встановленого дозволу, або без
належно затвердженого проекту, або з
істотними відхиленнями від проекту,
або з грубим порушенням основних
будівельних норм і правил, не вправі
розпоряджатися цим будинком чи
частиною його (продавати, дарувати,
здавати в найом тощо). Господарські і
побутові будівлі та споруди, зведені
громадянином без встановленого
дозволу або належно затвердженого
проекту, чи з істотними відхиленнями
від проекту, або з грубим порушенням
основних будівельних норм і правил, за
рішенням виконавчого комітету
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів зносяться
громадянином, який провадив самовільне
будівництво, або за його рахунок.

Таким чином, за змістом ст.105 ЦК України
1963 року, самовільне будівництво не
породжувало в особи права власності на
нього і, відповідно до положень п.п.1.6,
2.1, 2.7, 3.1, 3.3 Тимчасового положення,
самовільно побудовані об'єкти не могли
і не повинні були включатися до складу
домоволодіння.

За таких обставин суд першої інстанції
правомірно визнав незаконним та
безпідставним включення до опису
об'єкта нерухомого майна, а саме
домоволодіння за адресою місто Рівне,
вулиця Виговського, 30, свідоцтво про
право власності на 1/2 частину якого
було видане ОСОБА_4 12 березня 2003 року
комунальним підприємством "Рівненське
міське бюро технічної інвентаризації",
літньої кухні "Б-1", оскільки вказана
господарська будівля мала статус
самовільного будівництва. У
розпорядженні Рівненського міського
голови від 05 березня 2003 року №537-р склад
домоволодіння не зазначається і його
опис відсутній.

При цьому суд враховує, що ще з 2000 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існував та існує
до теперішнього часу спір з приводу
права власності саме на літню кухню
"Б-1", що фактично і стало причиною
звернення ОСОБА_3 до суду з даним
адміністративним позовом.

Щодо доводів ОСОБА_4 про закриття
провадження у справі колегія суддів
зазначає таке.

Відповідно до абзацу першого частини
сьомої статті 376 Цивільного кодексу
України від 16 січня 2003 року №435-IV у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Згідно з підпунктом 3 пункту "б" частини
першої статті 31 Закону України від 21
травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні" (далі - Закон
№280/97-ВР) до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належить, зокрема, здійснення в
установленому порядку державного
контролю за дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації при плануванні та
забудові відповідних територій,
зупинення у випадках, передбачених
законом, будівництва, яке проводиться з
порушенням містобудівної документації
і проектів окремих об'єктів, а також
може заподіяти шкоду навколишньому
природному середовищу.

З наведених норм законодавства
вбачається, що спори, які виникають з
приводу самочинного будівництва, є
публічно-правовими, оскільки виникають
за участю суб'єкта владних повноважень,
який реалізовує у спірних відносинах
надані йому законодавством владні
управлінські функції стосовно
забезпечення законності, правопорядку,
охорони прав, свобод і законних
інтересів громадян. Справи за позовом
такого суб'єкта належать до юрисдикції
адміністративних судів.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційних скарг ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "08" квітня 2014 р.
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Рівненський міський
голова вул.Соборна, 12-А, Рівне, 33000

4 - відповідачу Комунальне підприємство
"Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації" вул.Шевченка, 45,
м.Рівне, 33000

5 - відповідачу Виконавчий комітет
Рівненської міської ради
вул.Соборна,12-А, м.Рівне, 33000

6 - третій особі: ОСОБА_4 - АДРЕСА_1,

7 - третя особа ОСОБА_5 - АДРЕСА_2,