Справа № 802/1756/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 червня 2014 р.
Справа № 802/1756/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В.,

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області

про: визнання дій протиправним та
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

20.05.2014 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1)
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Головного управління
Держземагентсва у Вінницькій області
(далі - ГУ Держземагенства у Вінницькій
області) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач звернувся до Головного
управління Держземагенства у
Вінницькій області із клопотанням про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого фермерського господарства
площею 12,2500 га на території Порицької
сільської ради Хмільницького району
Вінницької області. Однак, відповідач
відмовив у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою. Свою відмову
відповідач мотивував тим, що на
підставі ст. 48 Закону України "Про
землеустрій" позивачу необхідно
погодити питання надання згаданої
земельної ділянки з виконавчим
комітетом Порицької сільської ради.
Позивач просить суд визнати таку
відмову протиправною, а також
зобов'язати відповідача повторно
розглянути клопотання про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого фермерського господарства
площею 12,2500 га на території Порицької
сільської ради Хмільницького району
Вінницької області (за межами
населеного пункту).

Позивач в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав та просив суд
задовольнити адміністративний позов з
підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи був завчасно та
належним чином повідомлений, про
свідчить розписка про отримання
повістки суду. (а.с. 29)

Згідно із частиною 4 статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши надані у справу докази, суд
дійшов до висновку про задоволення
позову, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 27
березня 2014 року позивач звернувся до
Головного управління Держземагентства
у Вінницькій області із письмовим
клопотанням про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
фермерського господарства площею 12,2500
гектара на території Порицької
сільської ради Хмільницького району
Вінницької області (за межами
населеного пункту).

Однак, Головне управління
Держземагентства у Вінницькій області
листом №11-2-0.3-4225/2-14 від 14.05.2014р.
повідомив, що у представлених ОСОБА_1
матеріалах до клопотання відсутні
погодження, висновки або пропозиції
органу виконавчої влади або місцевого
самоврядування щодо можливості
надання останньому земельної ділянки.

Разом із тим, позивачу запропоновано на
підставі ст. 48 Закону України "Про
землеустрій" погодити питання надання
згаданої земельної ділянки з
виконавчим комітетом Порицької
сільської ради.

Позивач не погоджуючись із відмовою
відповідача у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
фермерського господарства площею 12,2500
гектара на території Порицької
сільської ради Хмільницького району
Вінницької області, звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог,
виходив з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 31 Земельного
кодексу України, громадяни - члени
фермерського господарства мають право
на одержання безоплатно у власність із
земель державної і комунальної
власності земельних ділянок у розмірі
земельної частки (паю).

Відповідно до частини 1 статті 121
Земельного кодексу України громадяни
України мають право на безоплатну
передачу земельних ділянок із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства
- в розмірі земельної частки (паю),
визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств,
розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться
фермерське господарство. Якщо на
території сільської, селищної, міської
ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств,
розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по цих
підприємствах. У разі відсутності
сільськогосподарських підприємств на
території відповідної ради розмір
земельної частки (паю) визначається як
середній по району;

Крім того, частиною 4 статті 122
Земельного кодексу України визначено,
що центральний орган виконавчої влади
з питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Так, наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
25.01.2013 року №40, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14.02.2013
року за №260/22792, внесено зміни до
Положення про Головне управління
Держземагентства в області, яким
передбачено, що Головне управління
відповідно до покладених на нього
завдань: передає відповідно до закону
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Відповідно до частини 6 статті 118
Земельного кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності для ведення фермерського
господарства, ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У такому
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві
або наявність освіти, здобутої в
аграрному навчальному закладі (у разі
надання земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі
якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим. Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу,
забороняється вимагати додаткові
матеріали та документи, не передбачені
цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу
України визначено, що відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Суд окремо зазначає, що підставою
відмови у наданні такого дозволу, може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач відмовив позивачу у
задоволенні його клопотання у зв'язку з
тим, що у представлених ОСОБА_1
матеріалах до клопотання відсутні
погодження, висновки або пропозиції
органу виконавчої влади або місцевого
самоврядування щодо можливості
надання останньому земельної ділянки.

Разом із тим, позивачу запропоновано на
підставі ст. 48 Закону України "Про
землеустрій" погодити питання надання
згаданої земельної ділянки з
виконавчим комітетом Порицької
сільської ради.

Як вбачається із положень ст. 48 Закону
України "Про землеустрій", з метою
врахування громадських інтересів при
здійсненні землеустрою органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до своїх
повноважень: а) інформують у разі
необхідності населення через засоби
масової інформації про заходи,
передбачені землеустроєм; б) залучають
представників громадських організацій
та об'єднань громадян до участі в
обговоренні загальнодержавних і
регіональних програм використання та
охорони земель, схем землеустрою
адміністративно-територіальних
одиниць; в) готують пропозиції щодо
врахування інтересів територіальних
громад при здійсненні землеустрою.

Отже, даною нормою не передбачений
обов'язок позивача погоджувати питання
надання земельних ділянок із Порицькою
сільською радою.

Суд, надаючи правову оцінку такій
відмові відповідача, виходив з того, що
вищезазначені підстави відмови
суперечать нормам чинного
законодавства, зокрема приписам ч.7
ст.118 Земельного Кодексу України та ст.48
Закону України "Про землеустрій".

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, з урахуванням
вищезазначених норм законодавства, суд
дійшов висновку, що відповідач,
приймаючи оскаржуване рішення, діяв не
на підставі та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а відтак оскаржувана відмова є
протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги
є обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам, встановленим у справі,
підтверджуються належними,
достовірними та допустимими доказами,
дослідженими у судовому засіданні за
участю присутніх учасників процесу, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі з розподілом судових витрат
відповідно до ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагенства
у Вінницькій області стосовно надання
ОСОБА_1 дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) для
ведення фермерського господарства на
умовах оренди площею 12,25 гектара,
кадастровий №:05:001:0657, яка
розташована на території Порицької
сільської ради Хмільницького району
Вінницької області, за межами
населеного пункту, викладену у листі
Головного управління Держземагенства
у Вінницькій області від 14.05.2014 року за
№11-2-0.3-4225/2-14.

Зобов'язати Головне управління
Держземагенства у Вінницькій області
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ДРФО
НОМЕР_1) від 27 березня 2014 року про
надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) для
ведення фермерського господарства на
умовах оренди площею 12,25 гектара,
кадастровий №:05:001:0657, яка
розташована на території Порицької
сільської ради Хмільницького району
Вінницької області, за межами
населеного пункту.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ДРФО НОМЕР_1) судові
витрати в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08
копійок, шляхом їх безспірного
списання органом Державної
казначейської служби України із
рахунку Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області (
).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя /підпис/ Томчук
Андрій Валерійович

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: