Справа № 431/598/14-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Озеров В.О.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
справа №431/598/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Геращенка І.В.

суддів:
Арабей Т.Г., Губська Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явились

від відповідача - не з'явились

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області на постанову Старобільського
районного суду Луганської області від
25 березня 2014 року у справі № 431/598/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
нарахування пенсії на пільгових
умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Старобільського
районного суду Луганської області з
позовною заявою до Управління
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
нарахування пенсії на пільгових
умовах.

Постановою Старобільського районного
суду Луганської області від 25 березня
2014 року у справі № 431/598/14-а (суддя
Озеров В.О.) позовні вимоги задоволені у
повному обсязі.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Старобільському районі
Луганської області неправомірними по
прийняттю рішення від 31 грудня 2013 року
про відмову у призначенні ОСОБА_2
пенсії на пільгових умовах.

Скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області від 31 грудня 2013 року про
відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії на
пільгових умовах.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Старобільському районі
Луганської області призначити ОСОБА_2
пенсію за віком на пільгових умовах з 24
грудня 2013 року.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в якій він просить скасувати постанову
суду та прийняти нове рішення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням норм
матеріального права.

Наголошує на тому, що за наявними
документами, наданими позивачем,
вбачається, що довідки не відповідали
вимогам п. 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
записів у ній, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 637 від 12.08.1993 року. Таким чином не
можливо визначити зайнятість повний
робочий день на умовах передбачених п.
«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Сторони, які брали участь у справі, у
судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, клопотання
про участь у розгляді справи не
заявлялось, у зв'язку з чим, колегія
суддів розглядає апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії трудової книжки позивача
вбачається, що ОСОБА_2 з 17 грудня 1980 року
по 03 грудня 1981 року та з 19 травня 1982 року
по 01 квітня 1994 року працював на посаді
водія міського транспорту на умовах
повної робочої зайнятості в Усть -
Каменогорськом автобусному парку
Східно - Казахстанської області
республіки Казахстан.

Позивач звернувся до Старобільського
районного суду Луганської області із
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення.

Рішенням Старобільського районного
суду Луганської області від 27
листопада 2013 року у справі № 413/3279/13-ц
заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено, що ОСОБА_2 працював на
посаді водія міського транспорту на
умовах повної робочої зайнятості з 17
грудня 1980 року по 03 грудня 1981 року та з 19
травня 1982 року по 01 квітня 1994 року в
Усть - Каменогорськом автобусному
парку Східно - Казахстанської області
республіки Казахстан.

24 грудня 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах,
відповідно до п. «з» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
рішення Старобільського районного
суду по справі № 341/3279/13-ц від 27
листопада 2013 року.

Разом з заявою були надані наступні
документи:

- паспорт для розгляду, ксерокопія
до справи;

- ідентифікаційний номер,
ксерокопія до справи;

- трудова книжка для розгляду,
ксерокопія до справи;

- військовий квиток НОМЕР_1 для
розгляду, ксерокопія до справи;

- атестат НОМЕР_2 від 08.07.1975 року для
розгляду, ксерокопія до справи;

- довідки № П-190/11-12 від 29.10.201 2 року;

- рішення Старобільського
районного суду по справі № 431/3279/13-ц від
27.11.2013 року.

Рішенням Управління Пенсійного
фонду України в Старобільському районі
Луганської області від 31.12.2013 року було
відмовлено позивачу в призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах,
відповідно до п. «з» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
оскільки за наявними документами
ОСОБА_2 надані довідки не відповідають
вимогам пункту 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637.

Пенсійний орган прийшов до
висновку, що рішення Старобільського
районного суду Луганської області №
431/3279/13-ц від 27.11.2013 року про
встановлення факту роботи не дає права
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційній скарзі вказується тільки
на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає апеляційну
скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані при прийнятті нових законів
або внесені змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Скасування
конституційних прав і свобод - це їх
офіційна (юридична або фактична)
ліквідація. Звуження змісту та обсягу
прав і свобод є їх обмеженням. У
традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, які становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини - це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними. Загальновизнаним є
правило, згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Статтею 58 зазначеного Закону на
Пенсійний фонд покладене керівництво
та управління солідарною системою,
збір, акумуляція та облік страхових
внесків, призначення пенсії та
підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством України покладені
владні управлінські функції у сфері
пенсійного забезпечення.

Прикінцеві положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №
1058 встановлюють, що визначення права
пенсії за віком на пільгових умовах
здійснюється згідно з нормами Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 року № 1788.

Як передбачено ст. 2 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», за цим Законом
призначаються: а) трудові пенсії: за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років; б)
соціальні пенсії.

Згідно п. «з» статті 13 Закону № 1788 водії
міського пасажирського транспорту
(автобусів, тролейбусів, трамваїв) і
великовагових автомобілів, зайнятих у
технологічному процесі важких і
шкідливих виробництв:

- чоловіки - після досягнення 55
років і при стажі роботи 25 років, в тому
числі на зазначеній роботі не менше 12
років 6 місяців;

- жінки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи 20 років, в тому числі
на зазначеній роботі не менше 10 років.

За приписами п. 1, п. 2, п. 3 Постанови
Кабінету Міністрів України № 637 від 12
серпня 1993 року «Про затвердження
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка (далі - Постанова).

За відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

У разі коли документи про трудовий стаж
не збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків.

За відсутності трудової книжки, а також
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 зазначеної Постанови, у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди
роботи, що зараховуються до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, до якого
включається цей період роботи;
первинні документи за час виконання
роботи, на підставі яких видана
зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника
підтвердження періодів роботи, що
зараховуються до трудового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, установленої для
окремих категорій працівників,
здійснюється у порядку, визначеному
Пенсійним фондом України за
погодженням з Мінсоцполітики та
Мінфіном.

Цей порядок, як вбачається з його назви
та змісту, поширюється саме на випадки
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній.

Відповідно до вимог статті 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно до ст. 259 Цивільного кодексу
України, в рішенні суду про
встановлення юридичного факту повинно
бути зазначено не тільки відомості про
факт встановлення судом, але й мету
його встановлення, а також докази, на
підставі яких суд установив цей факт.
Рішення суду про встановлення факту не
змінює собою документів, що видаються
цими органами, а є тільки підставою для
одержання зазначених документів.

Як передбачено ст. 14 Цивільного
процесуального кодексу України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 27
листопада 2013 року уточнює відносини,
які містяться в трудовій книжці
позивача та довідках, наданих
Державним архівом Східно -
Казахстанської області республіки
Казахстан.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, оскільки позивачем надані
документи, достатні для призначення
йому пенсії на пільгових умовах, що
безпідставно не було зроблено
відповідачем.

Зважаючи на наведене, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні, не спростовуються,
підстави для скасування
постановленого по справі судового
рішення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Законом України
«Про пенсійне забезпечення», ст. 2, ст.
160, ст. 167, ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області на постанову Старобільського
районного суду Луганської області від
25 березня 2014 року у справі № 431/598/14-а -
залишити без задоволення.

Постанову Старобільського районного
суду Луганської області від 25 березня
2014 року у справі № 431/598/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Старобільському районі
Луганської області про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
нарахування пенсії на пільгових умовах
- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили.

Головуючий суддя
І.В.
Геращенко

Судді
Т.Г. Арабей

Л.В. Губська