Справа № 826/15329/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська
Суддя-доповідач: Чаку
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Мєзєнцева
Є.І.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, стягнення
надмірно сплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» (далі по
тексту - позивач) звернулося до суду з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 15.07.2013 року № 100250000/2013/600381/2,
стягнення надмірно сплачених коштів у
розмірі 29 144,14 грн.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 29 листопада
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 листопада 2013
року та постановити нову про
задоволення адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Софіт-Люкс» (Україна, покупець) та
компанією ZNEJIANG FIRSD GROUP CO. LTD (Китайська
Народна Республіка, продавець) було
укладено зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 02.04.2012 року № SМА16 на
поставку світлотехнічної продукції.

Під час декларування вказаних товарів
ТОВ «Софіт-Люкс» було заявлено до
митного оформлення продукцію за першим
методом (ціною контракту) та,
відповідно до положень ч. 2 ст. 53 Митного
кодексу України, надано пакет
документів (зазначений в гр. 44 митної
декларації) для такого митного
оформлення товару.

За результатами розгляду поданих
позивачем до митного оформлення
документів, на підставі спрацювання
критерію ризику АС АУР (автоматизована
система аналізу та управління
ризиками), відповідачем 1 було виявлено,
що митна вартість поданого до митного
оформлення товару є заниженою у
порівнянні з подібними товарами.

В результаті такого контролю митним
органом було встановлено, що документи,
надані позивачем на підтвердження
заявленої митної вартості товару, не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості та містять
розбіжності.

За наслідками наданих позивачем
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, митним органом також
було виявлено розбіжності, та зроблено
висновок, що заявлена митна вартість не
була підтверджена документально
додатковими документами, що вимагалися
митним органом відповідно до вимог
статті 53 Митного Кодексу України.

З огляду на зазначене, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
було прийнято оскаржуване рішення про
коригування митної вартості товарів
від 15.07.2013 року № 100250000/2013/600381/2.

З приводу даних спірних
правовідносин, колегія суддів звертає
увагу на наступне.

П. 2 ст. 52 Митного кодексу України № 4495-VI
від 13.03.2012 року (далі - МКУ) передбачено,
що декларант зобов'язаний подавати
митному органу достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Так, при проведенні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів відповідно до
методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Держмитслужби України від 13.07.2012 року №
362, відповідачем 1 було здійснено по
відношенню до позивача такі заходи:

- вивчення характеристик товарів, які
впливають на рівень їх митної вартості;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- перевірку наявності ознак підробки
документів та наявності розбіжностей у
документах, які підтверджують митну
вартість товарів.

Так, надані позивачем до митного
оформлення товару основні та додаткові
документи містили наступні
розбіжності та невідповідності нормам
Митного кодексу України:

- в наданих прайс-листах виробника
товару NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP.CO.,LTD та
постачальника товару ZNEJIANG FIRSD GROUP CO. LTD
наявна інформація щодо вартості таких
артикулів продукції, як: PLF 50 T8 2*36W, PLF 30 T8
2*18W, PLF 30 T8 2*36W, однак згідно з інвойсом
від 29.05.2013 р. № 2012F037A143 постачаються
артикули PLF 50 2*36W, PLF 30 2*18W, PLF 30 2*36W;

- у наданому експертному висновку
Житомирської ТПП від 02.07.2013 року при
експертному аналізі розглядалася лише
інформація від компанії продавця
товару, але не було проведено аналізу
цін фірми-виробника аналогічного
обладнання, інформації фірм що
займаються продажем аналогічних
товарів, реалізації на внутрішньому
ринку України, аналізу даних
спеціалізованих торговельних
площадок, мережі Інтернет;

- декларантом не було надано перекладу
поданих документів (а саме митної
декларації країни відправлення)
необхідних для митного оформлення, що
відповідно до ст. 254 Кодексу є підставою
вважати таку декларацію не поданою
митному органу;

- відповідно до п. 4.6 Контракту,
продавець зобов'язується поставляти з
кожною партією товару належним чином
оформлені супровідні документи, але
згідно відмітки Південної митниці,
інвойс на теплохід разом з товаром не
надавався взагалі, тобто на дану
поставку не було надано інвойсу.

Відповідно до ст. 254 Кодексу документи,
необхідні для здійснення митного
контролю та митного оформлення
товарів, що переміщуються через митний
кордон України при здійсненні
зовнішньоекономічних операцій,
подаються митному органу українською
мовою, офіційною мовою митних союзів,
членом яких є Україна, або іншою
іноземною мовою міжнародного
спілкування. Якщо дані, які містяться в
них, є необхідними для перевірки або
підтвердження відомостей, зазначених у
митній декларації, декларант
забезпечує переклад документів за
власний рахунок.

Зважаючи на викладене вище, митну
вартість вказаного товару було
визначено митним органом за резервним
методом шляхом співставлення рівня
заявленої митної вартості з рівнем
митної вартості товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, згідно
інформації наявній в спеціалізованому
програмно-інформаційному комплексі
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи державної митної служби
України шляхом складання рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів від 15.07.2013 року № 100250000/2013/600381/2.

Так, ст. 57 МКУ передбачені методи
визначення митної вартості товарів.

Відповідно до ст. 60 МКУ, під подібними
(аналогічними) розуміються товари, які
хоч і не однакові за всіма ознаками, але
мають схожі характеристики і
складаються зі схожих компонентів,
завдяки чому виконують однакові
функції порівняно з товарами, що
оцінюються, та вважаються комерційно
взаємозамінними.

Як підтверджується матеріалами справи,
методи визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних
товарів, за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів
відповідачем не використовувалися у
зв'язку з відсутністю інформації щодо
митної вартості ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів, які продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Для використання методу
визначення митної вартості на
основі віднімання вартості у митного
органу була відсутня інформація щодо
ціни одиниці товару, за якою оцінювані
ідентичні чи подібні товари продаються
найбільшою партією на території
України одночасно або у час,
максимально наближений до часу
ввезення, або на найбільш ранню дату
після ввезення товарів, які оцінюються,
але до сплину 90-денного строку.

Метод визначення митної вартості на
основі додавання вартості не був
використаний у зв'язку з тим, що
позивачем не були надані документи на
основі яких можливо застосувати даний
метод: вартості матеріалів та витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів, обсягу прибутку та
загальних витрат, витрат на
завантаження, розвантаження та обробку
оцінюваних товарів, витрат на
страхування цих товарів та інших
витрат, пов'язаних із ввезенням цих
товарів в Україну.

Таким чином, митницею був застосований
резервний метод визначення митної
вартості. Митна вартість, визначена
згідно з положеннями цієї статті,
повинна ґрунтуватися на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях.

Згідно із статтею 64 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Метод 1 (основний) за ціною договору не
був застосований, оскільки позивач
документально не підтвердив заявлену
митну вартість, у зв'язку з чим виникли
застереження стосовно ціни оцінюваних
товарів, а саме:

- неможливість декларанта достовірно
підтвердити задекларовану ним митну
вартість як дійсну вартість товару (п.п.
2 п. 5 ст. 54 МКУ);

- заниження позивачем митної вартості
товарів, у порівнянні з товарами, митне
оформлення яких вже здійснено та
інформація по яким міститься у ціновій
базі даних ЄАІС (витяг міститься в
матеріалах справи);

- надані позивачем документи та
додаткові документи на підтвердження
митної вартості товару, є неналежними,
тобто мають розбіжності (відсутність
перекладу) та не базуються на
об'єктивних даних.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
прийняте митним органом оскаржуване
рішення про коригування митної
вартості товарів повністю відповідає
вимогам статті 55 МКУ щодо коригування
митної вартості та послідовності
застосування методів, про що зроблена
відмітка у вішенні про коригування
митної вартості.

Що стосується посилань позивача на
рішення судів, яким було скасовано
рішення про визначення митної
вартості, то колегія суддів звертає
увагу на те, що кожний судовий спір
розглядається судом окремо та
індивідуально з урахуванням наявних у
справі доказів, з урахуванням
внутрішнього переконання суду, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
досліджені таких доказів. Інформації
про те, чи набрали дані рішення
законної сили, позивачем не надано.
Також, в Єдиному державному реєстрі
судових рішень також наявні рішення
Окружного адміністративного суду
міста Києва з подібних спорів, частина
з яких вже набрала законної сили, та
якими було відмовлено у задоволенні
позовних вимог ТОВ Софіт-Люкс» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів щодо скасування рішення про
визначення митної вартості товарів та
стягнення надмірно сплачених коштів, а
тому колегія суддів приходить до
висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
16.06.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.