Справа № 826/1396/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1396/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Кобаля М.І.,
Петрика І.Й. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київської
регіональної митниці на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 04 квітня 2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Європрофіль ЮА» до
Київської регіональної митниці про
визнання протиправними картки відмови
та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європрофіль ЮА»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
позовом до Київської регіональної
митниці в якому просило визнати
протиправними картку відмови в
прийнятті митної декларації від 29
грудня 2012 року № 100260000/2012/00027 та рішення
про коригування митної вартості товару
від 29 грудня 2012 року № 100260000/2012/212121/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
квітня 2013 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
картку відмови в прийнятті митної
декларації від 29 грудня 2012 року №
100260000/2012/00027 та рішення про коригування
митної вартості товару від 29 грудня 2012
року № 100260000/2012/212121/2.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, за
зовнішньоекономічним контрактом №
111011-1 від 11 жовтня 2011 року, укладеним з
фірмою «COUNTINHO&FERROSTAAL» (Німеччина)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європрофіль ЮА»
здійснювало імпорт в Україну прокату
сталі вуглецевої алюмооценкованої.

В грудні 2012 року за вказаним контрактом
було здійснено поставку позивачу
партії товару, митна вартість якого
зазначена позивачем в розмірі 334 668,42
дол. США, що становить 0,85 дол. США за 1 кг
товару.

Позивачем було визначено митну
вартість товару, що імпортується, за
основним методом, а саме: за ціною
договору (вартість операції).

Для підтвердження митної вартості
товару, позивачем подано відповідачу
наступні документи: 1) накладна УМВС №
41187881 від 24.12.2012; 2) коносамент № MAEU558626189
від 29.10.2012; 3) інвойс № 5095553 від 01.12.2012; 4)
зовнішньоекономічний контракт № 111011-1
від 11.10.2011 та специфікація до нього; 5)
договір про перевезення № 336/12 від
20.03.2012; 6) копія експортної митної
декларації країни відправлення від
26.10.2012; 7) копія контракту від 25.09.2012,
укладеного між контрагентом позивача
та виробником товару, копія інвойсу за
цим контрактом; 8) інформації з центру
про біржові ціни «ASIAN METAL»; 9) висновок ДП
«Держзовнішінформ» № 5384 від 26.12.2012.

Під час митного оформлення товару у
митного органу виникли сумніви
стосовно заявленої митної вартості у
поданій позивачем декларації митної
вартості та було зроблено відмітку про
необхідність надання додаткових
документів, а саме: 1) виписку з
бухгалтерської документації; 2)
прайс-листи, каталоги, специфікація
виробника.

У зв'язку з неможливістю позивача
негайно надати виписку з
бухгалтерської документації,
декларантом надано лише прайс-лист
виробника товару.

Однак, відповідачем було відмовлено в
митному оформленні товарів, про що
свідчить картка відмови в прийнятті
митної декларації від 29 грудня 2012 року
№ 100260000/2012/00027 та прийняте рішення про
коригування митної вартості товарів
від 29 грудня 2012 року № 100260000/2012/212121/2 в
результаті чого митна вартість товарів
була визначена відповідачем за
резервним методом та збільшена до 1,12
дол. США за 1 кг. товару.

Не погоджуючись з визначеною митним
органом за резервним методом митною
вартістю та на підставі ст. 55 Митного
кодексу України, позивач звернувся до
відповідача із заявою про випуск
товарів у вільний обіг за умови надання
гарантій (грошова застава).

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно ст. 49 МК України (далі - МК
України), митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 52 МК України,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Статтею 54 МК України визначено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана;

3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що
декларуються:

- у разі визнання митним органом
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Згідно ст. 55 МК України, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом;

4) обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої
ним особи на випуск у вільний обіг
товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої
ним особи оскаржити рішення про
коригування заявленої митної вартості
у митному органі вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку,
зазначеного у частині дев'ятій цієї
статті, не надає обґрунтованої відмови
у визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Із наданих відповідачем заперечень
вбачається, що додаткові документи на
підставі ч. 3 ст. 53 МК України були
витребувані у зв'язку з тим, що в
наданих позивачем документах
містилися розбіжності, а саме: в
інвойсі від 01.12.2012 № 5095553 не вказані
умови оплати за товар зазначені в
специфікації від 25.09.2012 № 006 до
контракту від 11.10.2011 № 111011-1; в інвойсі
від 01.12.2012 № 5095553 до специфікації від
25.09.2012 № 006 до контракту від 11.10.2011 №
111011-1 вказані умови поставки CIF Одеса,
відповідно до яких товар страхується
та доставляється до порту призначення,
а в пункті 3.2 контракту від 11.10.2011 № 111011-1
зазначено, що вартість за одиницю
товару визначається в специфікації в
доларах США і включає в себе вартість
упаковки, маркування, погрузки,
транспортні витрати, суми митних
платежів та інших експортних
формальностей.

Однак, погодитися з тим, що такі
розбіжності існують і вони не дають
змоги відповідачу визначити митну
вартість за першим методом, колегія
суддів не може з наступних підстав.

Так, в інвойсі від 01.12.2012 № 5095553
зазначено, що він складений у
відповідності до контракту від 11.10.2011 №
111011-1 та специфікації від 25.09.2012 № 006.

В пункті 3.4 контракту вказано, що умови
оплати вказуються в специфікаціях до
контракту. В специфікації визначено
умови сплати, а саме: 100% вартості
товарів сплачуються покупцем за
рахунок продавця через 180 днів після
дати коносаменту, але не пізніше 210
календарних днів після покриття
продавцем акредитиву на фірму
виробника. Датою, з якою сторони
пов'язали обчислення строки оплати за
товар була дата коносаменту.
Коносамент № MAEU558626189 від 29.10.2012
свідчить про те, що перебіг строки
оплати за товар розпочався з 29.10.2012.

При цьому, відповідачем не було
зазначено, яким чином встановлення
дати остаточної оплати за товар в
даному випадку впливає на визначення
вартості оцінюваного товару.

Відтак, колегія суддів не може
погодитися зі встановленою
відповідачем неузгодженістю в даному
випадку.

Щодо другої розбіжності, слід
відмітити наступне.

Відповідно до специфікації від 25.09.2012 №
006 до контракту від 11.10.2011 № 111011-1 товар
надійшов на умовах поставки CIF Одеса.

Згідно з офіційними правилами
тлумачення торгівельних термінів
Міжнародної торгової палати Інкотермс
2010 поставка товару на умовах CIF
(«вартість, страхування, фрахт»)
покладає на продавця обов'язок
оплатити фрахт, необхідний для
доставки товару до названого порту
призначення, витрат за страхування та
забезпечення здійснення митного
оформлення товару при експорті.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України,
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена, або підлягає
сплаті за товари, тобто загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Пунктом 7 ч. 10 ст. 58 МК України
встановлено, що при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари додаються подальші
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
зокрема витрати на страхування
товарів.

Матеріали справи містять страховий
поліс транспортування вантажу від
29.10.2012 № HW38H PYIE00020774, відповідно до
якого страхування імпортованого
товару було здійснено за рахунок фірми
«COUTINHO & FERROSTAAL GmbH», тобто за рахунок
продавця (а.с.153).

Викладене свідчить про те, що поставка
товару відбулась з повним виконанням
умов CIF згідно з Інкотермс 2010.

При цьому, відсутність у контракті
положень щодо включення до ціни товару
витрат на страхування вантажу не
означає, що такі витрати не були
враховані продавцем товарів під час
формування ціни на товар. Страхування
продавцем товару за власний рахунок
без покриття таких витрат під час
продажу було б вчинено продавцем собі у
збиток.

Оскільки, позивач не ніс будь-яких
витрат на страхування ввезеного
товару, відтак підстави для включення
таких витрат до митної вартості
оцінюваних товарів відсутні.

Доводи відповідача про те, що страховий
поліс не надавався під час митного
оформлення товару не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки
вказані витрати не могли вплинути на
митну вартість товару.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не може погодитись з доводами митниці
про неможливість застосування першого
методу визначення митної вартості з
огляду на виявлені невідповідності у
поданих позивачем документах.

Як вірно встановлено судом першої та
підтверджується матеріалами справи,
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені ч. 2 ст.
53 МК. Подані документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, які чітко
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК.

При цьому, відповідачем не доведено
контрактну ціну оцінюваних товарів,
об'єктивну можливість і спроможність
відповідача визначити на підставі
наданих позивачем документів
зазначену ціну товарів, а також рівень
митної вартості товарів за ціною
договору за правилами, визначеними у
ст. 58 МК.

Виходячи з марки товару, на підставі
якого була визнана (визначена) митна
вартість товару розмитненого за МД від
11.10.2012 № 209080204/2012/712 вбачається, що марка
прокату із сталі алюмооцинкованої AZ150.
Останні цифри містять інформацію про
вміст алюмоцинку в сталі. Позивач
поставляв товари з вмістом алюмоцинку
80, що підтверджується специфікацією
25.09.2012 № 006 до зовнішньоекономічного
контракту. Позивач поставляв прокат
товщиною 0,29 мм (100515 кг), 0,34 мм (100370 кг), 0,37
мм (54780), 0,40 (48215), 0,54 мм (103260 кг), а сталь
завезена за МД від 11.10.2012 р. № 209080204/2012/712
має товщину 0,45 (10050 кг). Прокат
поставлений позивачем має ширину 1000 мм,
а сталь завезена за МД від 19.09.2012 №
500040402/2012/2146 має ширину 1250 мм.

В залежності від цих характеристик
визначається призначення вказаної
сталі, а саме: конструкційне
(застосовують для виготовлення деталей
машин, в будівництві); інструментальне
(застосовують для різного інструменту:
різального, для штампів); спеціальне
(застосовують для роботи в агресивних
середовищах, при високих температурах,
ударних навантаженнях тощо.),
відповідно ціна такої сталі різна.

Оскільки, відповідачем не було
спростовано твердження позивача, що
надані в сукупності документи фактично
підтверджують контрактну ціну
імпортованого товару та підтверджують
правильність визначення за вказаною
ціною його митної вартості, підстави
для висновку суду про те, що заявлена
позивачем митна вартість товару за
ціною договору на рівні 0,82 долара США
за 1 кг є заниженою чи необ'єктивною,
відсутні.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем подано
відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
тому заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 МК. Натомість, коригування
відповідачем митної вартості
здійснено неправомірно з порушенням ч.
3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК України та
всупереч правилам, визначеним ст. 58
цього Кодексу, а відтак, заявлені
позивачем вимоги колегія знаходить
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
регіональної митниці на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 04 квітня 2013 року - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 квітня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
М.І. Кобаль І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та
підписано - 13.06.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Кобаль М.І.

Петрик І.Й.