Справа № 805/4581/14
Суддя: Ткаченко Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/4581/14

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 р. Справа № 805/4581/14

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ткаченко Т.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Новоазовської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар’єр» про стягнення коштів з рахунків у банківських установах, обслуговуючих платника податків, в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 663 561,30 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Новоазовська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області звернулися до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар’єр» про стягнення коштів з рахунків у банківських установах, обслуговуючих платника податків, в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 755350,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у відповідача виникла загальна заборгованість у розмірі 755350,68 грн., яка утворилася внаслідок нездійснення своєчасної сплати відповідачем суми самостійно визначених зобов’язань з орендної плати з юридичних осіб, земельного податку з юридичних осіб та з плати за користування надрами для видобування корисних копалин. Оскільки відповідачем самостійно суму податкового боргу до бюджету не сплачено, посилаюсь на норми Податкового кодексу України, Новоазовська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області просили суд стягнути зазначену суму боргу у судовому порядку.

12.05.2014 р. у судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги. Так, контролюючий орган просить суд стягнути з Товариства Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар’єр» заборгованість з орендної плати з юридичних осіб, земельного податку з юридичних осіб та з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у загальному розмірі 663 561,30 грн., вказавши що станом на час розгляду справи податковий борг зменшився у зв’язку з частковою сплатою податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб.

Враховуючи ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приймає уточнення позивачем своїх вимог та розглядає адміністративну справу за уточненою позовною заявою.

Представник Новоазовської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі, з урахуванням уточнень позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві.

У судове засідання представник відповідача не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином, з дотриманням вимог ст. ст. 33-36 Кодексу адміністративного судочинства України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду із підписом уповноваженої особи про його отримання.

Заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи у відсутності представника відповідача до суду не надходило. Також суду не було надано заперечень проти позову або заяви про визнання позову.

Приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, та ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом, а також ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних в ній доказів.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством «Тельманівський кар’єр» подано до Новоазовської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області наступні податкові декларації:

- податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, згідно якої відповідачем задекларовані зобов’язання з податку за землю у сумі 106733,52 гривень на рік (Гранитненська с/р);

- податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, згідно якої відповідачем задекларовані зобов’язання з земельного податку у сумі 106733,52 гривень на рік (Гранитненська с/р);

Також, підприємством не сплачені суми земельного податку з юридичних осіб (Новоселівська с/р), у зв’язку з чим 30.11.2013 р. виникла заборгованість, яка станом на 07.03.2014 р. складає 9234,09 грн., про що свідчить картка облікового рахунку, яка міститься в матеріалах справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за Публічним акціонерним товариством «Тельманівський кар’єр» обліковується заборгованість перед бюджетом у розмірі 324 781,22 грн. з орендної плати з юридичних осіб, яка утворилася внаслідок нездійснення своєчасної сплати платником податків суми самостійно визначених податкових зобов'язань згідно податкової декларації з орендної плати з юридичних осіб за 2014 р., про що свідчить картка облікового рахунку, яка міститься в матеріалах справи.

Також, як вбачається з матеріалів справи, за Публічним акціонерним товариством «Тельманівський кар’єр» рахується податковий борг зі сплати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Втім, підприємством податкове зобов’язання зі сплати за користування надрами для видобування корисних копалин не сплачено, у зв’язку з чим, 31.10.2013 р. виникла заборгованість у розмірі 288001,43 грн. Крім того, Новоазовською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області за несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов’язання підприємству було нараховано пеню у розмірі 3731,43 грн., про що свідчить картка облікового рахунку, яка міститься в матеріалах справи.

Відтак, сума заборгованості Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар’єр» з плати за користування надрами для видобування корисних копалин перед бюджетом складає (288001,43 грн. + 3731,43 грн.) 291 732,86 грн.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України. Зокрема, кодекс визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено обов'язок платників податків, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Таким чином, у разі подання декларації з визначенням відповідних сум до сплати до бюджету, у платника податків виникає обов'язок сплатити цю суму до відповідного бюджету у встановлений законом строк.

В порушення вищенаведених вимог Податкового кодексу України відповідач, у строки визначені законодавством, не сплатив в повному обсязі суму податкових зобов'язань з земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб.

Так, підпунктом 263.11.1 пункту 263.11. статті 263 Податкового кодексу України передбачено, що платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного розділом II цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до статті 46 цього Кодексу, подають за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини, що дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу:

- за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;

- за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Як передбачено підпунктом 49.18.2 пунктом 49.18 статті 49 розділу ІІ Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до вимог пункту 263.12 статті 263 Податкового кодексу України платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов'язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу:

- за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;

- за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

В порушення вищенаведених правових норм, самостійно задекларовані податкові зобов’язання зі сплати за користування надрами для видобування корисних копалин у встановлений законодавством термін відповідачем до бюджету сплачено не було.

Згідно з п. 111.1. ст. 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності, зокрема, фінансова.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (111.2. ст. 111 Податкового кодексу України).

В силу пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено податкові вимоги:

- перша податкова вимога форми «Ю1» від 03.02.2009 р. № 1/14 на суму 64 986,47 грн.;

- друга податкова вимога форми «Ю2» від 10.03.2009 р. № 2/27 на суму 558 044,83 грн.

Дані вимоги отримано відповідачем, про що свідчать підписи повноважного представника на корінцях вказаних вимог.

Відомостей щодо оскарження податкових вимог матеріали справи не містять.

Отже, заходи, прийняті контролюючим органом щодо стягнення податкової заборгованості, не призвели до її погашення.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.1, п. 87.2 ст. 87 ПК України).

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 95.1. ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95.2. ст. 95 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 95.3. ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб, земельного податку з юридичних осіб та з плати за користування надрами для видобування корисних копалин в загальному розмірі 663 561,30 грн.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2-11, 69-71, 94, 98, 137, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Донецький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Новоазовської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар’єр» про стягнення коштів з рахунків у банківських установах, обслуговуючих платника податків, в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 663 561,30 грн. – задовольнити.

Постанова прийнята, складена і підписана у нарадчій кімнаті 12 травня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд у порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ткаченко Т.С.