Справа № 807/1876/13-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
Справа №
876/11610/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 17
липня 2013 року у справі за його позовом
до управління Пенсійного фонду України
у Перечинському районі Закарпатської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ :

25 травня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просив визнати
протиправною та скасувати вимогу про
сплату боргу управління Пенсійного
фонду України у Перечинському районі
Закарпатської області (далі - УПФ
України у Перечинському районі) № Ф 130
від 14 травня 2013 року про сплату
недоїмки в розмірі 1194,03 грн.

Оскаржуваною Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 липня 20133
року у справі № 807/1876/13-а у задоволенні
позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
ФОП просить зазначене судове рішення
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що розмір
заборгованості, визначений в
податковій вимозі, нічим не
підтверджений та є безпідставним.
Зазначає, що єдиний внесок
нараховується на суму отриманого
прибутку від здійснення
підприємницької діяльності за
відповідний звітний період. Вважає, що
законодавством не передбачено
обов'язок щомісячної оплати
соціального внеску.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову ФОП,
суд першої інстанції виходив із того,
що відповідно до розрахунку за І
квартал 2013 року позивач був
зобов'язаний сплатити єдиний внесок,
нарахований за відповідний період до 20
квітня 2013 року. Оскільки позивачем
заборгованість не сплачена,
відповідачем винесено та направлено
вимогу про сплату недоїмки з єдиного
соціального внеску в розмірі 1194,03 грн.
Станом на час розгляду справи судом
борг позивача по сплаті єдиного внеску
залишається не сплаченим, а тому вимога
про сплату такого є правомірною.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
нормам матеріального права та є
правильними.

01 січня 2011 року набрав чинності України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464), в преамбулі якого зазначено, що ним
визначено правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено,
що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 4 цього ж Закону визначений
перелік осіб, що є платниками єдиного
внеску.

Пунктом 4 частини першої даної статті
передбачено, що платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною
особою - підприємцем, зареєстрованим в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців 25
жовтня 2004 року, з 01 січня 2012 року є
платником єдиного податку із видом
діяльності - нерегулярний пасажирський
транспорт (а.с. 9, 10).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
№ 2464 платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 цього Закону
передбачено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, а згідно пункту 4 цієї ж статті -
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464
визначено, що єдиний внесок для
платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, нараховується на суми,
що визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу

Відповідно до статті 1 Закону № 2464
мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Пунктом 11 статті 8 цього ж Закону
встановлено, що єдиний внесок для
платників, зазначених у пунктах 4 та 5
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідачем 14 травня 2013 року прийнята
вимога про сплату боргу за № Ф130, а саме
суми недоїмки зі сплати єдиного внеску
в розмірі 1194,03 грн. за І квартал 2013 року.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464
передбачено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

Частиною 12 статті 9 цього Закону
встановлено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону № 2464
у разі виявлення своєчасно не
сплачених сум страхових внесків
платники єдиного внеску зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що
суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Таким чином, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимога відповідача про
сплату недоїмки по сплаті єдиного
внеску є правомірною, а тому позовні
вимоги про її скасування задоволенню
не підлягають.

Доводи апелянта на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року у справі № 807/1876/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук