Справа № 826/5192/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5192/14

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

23 травня 2014 року

м. Київ

№ 826/5192/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат № 4»

до

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві

про

визнання протиправними та скасування припису та постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Домобудівний комбінат № 4» (далі – ПАТ «Домобудівний комбінат № 4», позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом (з урахуванням заяви, якою збільшено позовні вимоги) про:

- скасування в повному обсязі Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.03.2014 р. Інспекції державного архітектурно-будівельного контрою у м. Києві, як незаконного;

- визнання дій Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві протиправними;

- визнання протиправним та скасування припису Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 26.03.2014 p., яким наказано зупинити виконання робіт до усунення допущених правопорушень і усунути допущені правопорушення містобудівного законодавства відповідно до вимог чинного законодавства, як незаконного;

- визнання протиправною та скасування постанови Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 26.03.2014 р. № 121/14/7/26-22/0104/02/1 про накладення на ПАТ «Домобудівний комбінат №4» штрафних санкцій, передбачених п. 6 ч. 3 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», у сумі 21 924 (двадцять одна тисяча дев'ятсот двадцять чотири) грн., як незаконної;

- визнання протиправною та скасування постанови Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 26.03.2014 р. № 122/14/7/26-21/0104/02/1 про накладення на ПАТ «Домобудівний комбінат №4» штрафних санкцій, передбачених п. 8 ч. 3 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», у сумі 54 810 (п'ятдесят чотири тисячі вісімсот десять) грн., як незаконної.

Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки в розумінні ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, вирішуючи питання про те, чи поширюється компетенція адміністративного суду на даний спір, суд має врахувати правовий характер рішення, що оскаржується позивачем.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права, і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Суд зазначає, що акт перевірки, складений за її результатами є службовим документом, який підтверджує факт проведення такої перевірки, є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства зазначеним суб'єктом та не породжує жодних обов’язків для позивача. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення прийняте на підставі складеного за результатами перевірки протоколу про правопорушення.

В спірних правовідносинах актами, що мають певні правові наслідки, породжують права та обов'язки для позивача (акти індивідуальної дії), є постанови Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 26.03.2014 р. № 121/14/7/26-22/0104/02/1 та № 122/14/7/26-21/0104/02/1 та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.03.2014 p.

Отже, оскаржуваний акт не породжує певних правових наслідків та не застосовує санкцій щодо суб’єкта, щодо якого він складений, в зв’язку з чим вони права позивача порушити не можуть, а відтак він не є рішенням суб’єкта владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, а отже, суд не повинен розглядати справу в тому разі, якщо пред'явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, а отже, суд не повинен розглядати справу в тому разі, якщо пред’явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

Якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування в повному обсязі Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.03.2014 р. Інспекції державного архітектурно-будівельного контрою у м. Києві, як незаконного.

Відповідно до частини другої статті 157 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд зазначає, що оскільки акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.03.2014 р. не породжує прав і обов’язків у Публічного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат № 4», не є юридичною формою рішення відповідача, питання щодо визнання його правомірності, має провадиться за межами будь-якої юрисдикції.

Керуючись ст. 2, ст. 17, ст. 105, ст. 157, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат № 4» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві в частині позовних вимог про скасування в повному обсязі Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.03.2014 р. Інспекції державного архітектурно-будівельного контрою у м. Києві, як незаконного, закрити.

2. Копії ухвали про закриття провадження у справі в частині позовних вимог невідкладно надіслати сторонам.

3. Роз’яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя І.М. Погрібніченко