Справа № 1/24
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року м. Київ
К/800/35809/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернівцях
Чернівецької області Державної
податкової служби

на постанову господарського суду
Чернівецької області від 23.04.2013 року

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2013 року

у справі № 1/24

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Чернівцях Чернівецької
області Державної податкової служби
(далі - позивач, ДПІ у м. Чернівцях)

до публічного акціонерного товариства
«Чернівецький хлібокомбінат» (далі -
відповідач-1, ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат»)

та товариства з обмеженою
відповідальністю «ФортАгроБуд» (далі -
відповідач-2, ТОВ «ФортАгроБуд»)

про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ДПІ у м. Чернівцях звернулась у червні
2006 року до суду з позовом про визнання
недійсним укладеного відповідачами
01.09.2005 року договору про надання послуг
по технічному обслуговуванню
автомобільного транспорту та
стягнення з відповідачів в доход
держави по 177 300,00 гривень.

Постановою господарського суду
Чернівецької області від 03.03.2010 року
закрито провадження у справі в частині
позовних вимог Державної податкової
інспекції у м. Чернівці про визнання
недійсним господарського зобов'язання
(договір на надання послуг по
технічному обслуговуванню
автомобільного транспорту від 01.09.2005
року), укладеного між ВАТ «Чернівецький
хлібокомбінат» та ТОВ «ФортАгроБуд».
Роз'яснено позивачеві, що нікчемний
договір не може бути предметом спору,
тобто не може бути визнаний недійсним у
будь-якому судочинстві, в тому числі і в
адміністративному судочинстві. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011 року
апеляційну скаргу ДПІ у м. Чернівці
задоволено частково. Постанову
господарського суду Чернівецької
області від 03.03.2010 року в частині
закриття провадження по справі щодо
позовних вимог про визнання недійсним
господарського зобов'язання (договір
на надання послуг по технічному
обслуговуванню автомобільного
транспорту від 01.09.2005 року), укладеного
між ВАТ «Чернівецький хлібокомбінат»
та ТОВ «ФортАгроБуд» скасовано та
постановлено нову ухвалу про
направлення справи в цій частині для
продовження розгляду. В іншій частині
постанову господарського суду
Чернівецької області від 03.03.2010 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.02.2013 року постанову
господарського суду Чернівецької
області від 03.03.2010 року в не скасованій
частині та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26.05.2011 року залишено без змін.

Постановою господарського суду
Чернівецької області від 23.04.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19.06.2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
господарського суду Чернівецької
області від 23.04.2013 року та ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2013 року,
позивач подав касаційну скаргу, в якій
просить скасувати зазначені судові
рішення та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити. Вважає, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій були прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до
статті 220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.09.2005 року ВАТ
«Чернівецький хлібокомбінат»,
правонаступником якого є ПАТ
«Чернівецький хлібокомбінат», та ТОВ
«ФортАгроБуд» уклали між собою договір
про надання послуг по технічному
обслуговуванню автомобільного
транспорту, відповідно до умов якого
ТОВ «ФортАгроБуд» зобов'язалося в
період з 01.09.2005 року по 30.09.2005 року
провести роботи, пов'язані з
підготовкою автомобільного транспорту
ВАТ «Чернівецький хлібокомбінат» до
осінньо-зимового сезону та передати їх
останньому відповідно до акта
виконаних робіт, що має бути підписаний
сторонами протягом 3-х календарних днів
з моменту закінчення робіт за
договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
податковий орган посилається на те, що
послуг, передбачених умовами
укладеного договору, ТОВ «ФортАгроБуд»
фактично не надало, отже умови договору
не виконані, хоча їх надання було
оплачено ВАТ «Чернівецький
хлібокомбінат».

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи
спір по суті та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

В силу вимог ст. 207 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Недійсною може бути визнано також
нікчемну умову господарського
зобов'язання, яка самостійно або в
поєднанні з іншими умовами
зобов'язання порушує права та законні
інтереси другої сторони або третіх
осіб.

Виконання господарського зобов'язання,
визнаного судом недійсним повністю або
в частині, припиняється повністю або в
частині з дня набрання рішенням суду
законної сили як таке, що вважається
недійсним з моменту його виникнення. У
разі якщо за змістом зобов'язання воно
може бути припинено лише на майбутнє,
таке зобов'язання визнається недійсним
і припиняється на майбутнє.

Статтею 208 ГК України передбачено, що
якщо господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що
наявність у відповідачів умислу на
укладення правочину з метою, що
завідомо суперечить інтересам держави
та суспільства, не може
підтверджуватися виключно рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24.02.2006 року у справі № 2-317/06 про
визнання недійсними установчих
документів ТОВ «ФортАгроБуд» і не
являється підставою для висновку про
наявність у діях ВАТ «Чернівецький
хлібокомбінат» мети, що суперечить
інтересам держави та суспільства. Сам
факт визнання судовим рішенням
недійсними установчих документів
підприємства не тягне за собою
безумовних висновків про недійсність
усіх угод, укладених з моменту його
державної реєстрації. Крім того,
ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 13.06.2006 року назване вище
рішення цього же суду скасовано, і
інших доказів, які б свідчили про те, що
договір сторонами укладений з метою,
яка суперечить інтересам суспільства
та держави, позивачем не надано. Власне
факт невиконання сторонами договору
своїх зобов'язань за ним не може
свідчити про наявність у них умислу на
укладення правочину з метою, що
завідомо суперечить інтересам держави
та суспільства.

Таким чином колегія суддів касаційної
інстанції вважає правильним і
обґрунтованим висновок судів
попередніх інстанцій про те, що
наведені позивачем обставини є
недостатніми для висновку про
наявність підстав для застосування
правових наслідків, передбачених
частиною першою статті 208 ГК України та
задоволення позову.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для відмови в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернівцях Чернівецької
області Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову господарського суду
Чернівецької області від 23.04.2013 року та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2013 року
у справі № 1/24 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
М.І. Костенко

І.В. Приходько