Справа № 2а-4541/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року №
80743/12Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Судової-Хомюк Н.М.

суддів:
Макарика В.Я. та Коваля Р.Й.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області на
постанову Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від
05.08.2011р. у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
стягнення недоплаченого щомісячного
підвищення до пенсії дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

15.06.2011р. позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив визнати дії відповідача
протиправними, зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплатити
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 27.11.2010
року по даний час та проводити дані
виплати і в подальшому. Обґрунтовуючи
свої позовні вимоги, позивач
посилається на те, що у зв'язку з
визнанням Конституційним судом
України такими, що не відповідають
Конституції України відповідних
положень Закону України «Про Державний
бюджет України» на 2007, 2008 роки, якими
була зупинена дія положень чинного
законодавства України, на підставі
якого було нараховано пенсію,
відповідач зобов'язаний був здійснити
перерахування пенсії, тобто привести у
відповідність з рішенням
Конституційного суду України розмір
виплат пенсії з врахуванням права на
надбавку як дитині війни.

Ухвалою від 30.06.2011 року позовну заяву в
частині вимог з 27.11.2010 року по 14.11.2010р.
включно залишено без розгляду,
відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково. Визнано дії
відповідача протиправними.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу з
урахуванням підвищення до пенсії як
дитині війни у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, яка обчислюється
відповідно до абзацу 1 частини 1 статті
28 Закону України Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 15.12.2010року по
18.06.2011року включно, з урахуванням
фактично виплачених коштів. В іншій
частині позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду,
її оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі про відмову в
позові.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що після прийняття
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008р. зміни до Законів
України про Державний бюджет на
відповідні роки не вносилися,
законодавчим органом не приймалися
акти на виконання вимог Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», не
визначено за рахунок яких коштів і
джерел, в якому порядку, яким чином
обчислювати розміри спірного
підвищення до пенсії.

Встановлений ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) мав право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком.

Щодо позовних вимог щодо здійснення
позивачу нарахування та виплати
недоплаченого підвищення до пенсії за
період з 15.12.2010 року колегія суддів
вважає, що такі підлягають задоволенню,
так як Законом України «Про Державний
бюджет на 2010 рік» дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей»
не зупинено. Відповідно до Закону
України «Про Державний бюджет на 2010
рік» розміри державних соціальних
гарантій на 2010 роки, що визначаються
залежно від прожиткового мінімуму,
встановлюються відповідними законами
України, цим Законом, та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Таким чином,
відповідач у 2010 році, повинен діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Відповідно до положень Закону України
«Про державний бюджет України на
2011рік» (на момент виникнення
правовідносин) нарахування та виплата
у 2011 році позивачу підвищення до пенсії
або щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Зокрема суд першої інстанції
зобов'язав відповідача проводити
нарахування та виплат позивачу
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30% мінімальної
пенсії з віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з 15.12.2010 року по 18.06.2011 року
включно, позаяк відповідно до Закону
України Про внесення змін до Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік» від 14.06.2011 року за № 3491-VІ
(Закон опубліковано 18.06.2011 р. і такий
набрав законної сили з 19.06.2011 р.), у 2011
році норми і положення статей ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (2195-15) застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Законом України від 14.06.2011р. «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011рік»
внесено зміни до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» та делеговано КМ
України визначення порядку та розмірів
виплат підвищення до пенсії дітям
війни. Постановою КМ України від
06.07.2011р. № 745 «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23.07.2011р., обмежено
виплату спірного підвищення до пенсії
дітям війни до набрання нею законної
сили.

За таких умов виплата спірного
підвищення за період з 15.12.2010р. по
22.07.2011р. повинна здійснюватися в
розмірах, передбачених ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі відповідача, а
також виходячи з вимог п.15 Положення
про Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМУ № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Покликання апелянта на
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії як на причину невиконання
покладених на нього зобов'язань до
уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки розмір мінімальної пенсії за
віком визначається за правилами лише
цього Закону, чинним законодавством
інший мінімальний розмір пенсії за
віком не визначений, тому слід
застосовувати цей розмір.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

За наведених обставин колегія
суддів приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, при цьому належить
визнати дії відповідача щодо
нездійснення нарахування та виплати
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 15.12.2010 року по 22.07.2011
року включно, із урахуванням вимог ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», протиправними;
зобов'язати відповідача провести
нарахування і виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 15.12.2010 року по 22.07.2011 року
включно, із урахуванням вимог ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених раніше
виплат.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про часткове
задоволення заявленого позову з
вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 195,ч.1 197, п.3 ч.1 ст.198, 202,
ч.2 ст. 205, ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від
05.08.2011 року у справі № 2а-4541/11 скасувати
та прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Городенківському
районі Івано-Франківської області щодо
ненарахування та виплати ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 15.12.2010 року по 22.07.2011 року
включно, із урахуванням вимог ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Городенківському
районі Івано-Франківської області
провести ОСОБА_1 нарахування і виплату
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 15.12.2010 року по 22.07.2011 року
включно, із урахуванням вимог ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених виплат за
вказаний період. В задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : Судова-Хомюк Н.М.
Судді :Макарик В.Я. Коваль Р.Й.