Справа № 2а-1754/11/0208
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-1754/11/0208

Головуючий у 1-й інстанції: Каращук О.Г.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

11 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Калинівської
районної державної адміністрації на
постанову Калинівського районного
суду Вінницької області від 18 серпня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Калинівської районної державної
адміністрації про перерахунок та
виплату недоплаченої грошової
допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю , -

В С Т А Н О В И В :

постановою Калинівського районного
суду Вінницької області позов
задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просить скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені вчасно та належним
чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів,
керуючись положеннями статті 197 КАС
України, вважає, що справу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, без
фіксування судового засідання (частина
1 статті 41 КАС України).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом І інстанції встановлено, що
позивач визнаний інвалідом 1 групи
через захворювання, пов'язаного з
роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС,
віднесений до першої категорії осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до частини першої статті 48
Закону України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»(далі -Закон
№ 796-ХІІ) передбачена одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, яка виплачується в таких
розмірах: інвалідам I групи - 60
мінімальних заробітних плат; інвалідам
II групи - 45 мінімальних заробітних плат;
інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат.

Крім того, ст. 48 вказаного Закону
передбачено, що одноразова
компенсація інвалідам I групи
виплачується у розмірі 6 мінімальних
заробітних плат. Щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами
соціального захисту населення. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Однак, відповідач відмовив у виплаті
одноразової компенсації у
встановленому Законом № 796-ХІІ розмірі,
посилаючись на постанову Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
постанова № 836).

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Вищезазначеною постановою № 836
всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ (який
встановив розмір одноразової
компенсації як величину, кратну
відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом
на час здійснення виплати) для
інвалідів установлено конкретні
розміри такої компенсації в твердій
грошовій сумі: для інвалідів І групи
-379,30 гривень, для інвалідів ІІ групи
-284,40 гривень, для інвалідів ІІІ групи
-189,60 гривень.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягає застосуванню
стаття 48 Закону № 796-ХІІ, а не постанова
КМУ № 836.

Таким чином, суд першої інстанцій
прийшов до правильного і
обґрунтованого висновку про
неправомірність дій відповідача та
задоволення позовних вимог про
зобов`язання відповідача зробити
перерахунок разової грошової
компенсації позивачу у зв`язку із
встановленням йому інвалідності І
групи в розмірі, передбаченому статтею
48 Закону № 796-ХІІ, з розрахунку 60
мінімальних заробітних плат.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірів щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Калинівської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Калинівського
районного суду Вінницької області від
18 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України та підлягає
касаційному оскарженню.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 червня 2014 року .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.