Справа № 104/995/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/800/54109/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Калашнікової О.В.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Білогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від
25.06.2013 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Зуйської селищної ради
Білогірського району Автономної
Республіки Крим, третя особа: ОСОБА_4,
про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з
адміністративним позовом до Зуйської
селищної ради Білогірського району АР
Крим про визнання незаконним та
скасування рішення 35-й сесії 4-го
скликання Зуйської селищної ради
Білогірського району АР Крим від 14.12.2005
року №1012, відповідно до якого ОСОБА_5
дозволена приватизація земельної
ділянки площею 0,12 га АДРЕСА_1 наданого
йому для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, з забудованих земель
громадського призначення житлової
забудівлі смт. Зуя; рішення 03 сесії 05
скликання Зуйської селищної ради
Білогірського району АР Крим від 07.06.2006
року №131, яким затверджена технічна
документація по землевпорядкуванню та
складанню документів, які посвідчують
право на земельну ділянку в АДРЕСА_1 та
переданий у власність ОСОБА_5

Постановою Білогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від
25.06.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2013 року,
позов ОСОБА_3 до Зуйської селищної ради
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_3 подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
та матеріального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Зуйської селищної ради
депутатів працюючих № 91 від 15.03.1957 року
ОСОБА_5 виділена ділянка розміром 0,12 га
в постійне користування з правом
будівництва житлових будинків з
земельного фонду виконавчого комітеті
районної ради.

Рішенням 35-й сесії 4 скликання Зуйської
селищної ради Білогірського району АР
Крим від 14.12.2005 року №1012 ОСОБА_5
дозволена приватизація земельної
ділянки площею 0,12 га у АДРЕСА_1 раніше
наданого йому для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель із забудованих
земель громадського призначення жила
забудівлі у смт. Зуя.

Рішенням 03 сесії 05 скликання Зуйської
селищної ради Білогірського району Я
Крим від 07.06.2006 року №131 затверджена
технічна документація по
землевпорядництву і складанню
документів, посвідчуючи право на
земельну ділянку у АДРЕСА_1, яка
передана у власність ОСОБА_5

Згідно державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№094200 від 22.09.2006 року, який виданий на
підставі вищезазначених рішень
районним відділом земельних ресурсів,
ОСОБА_5 є одноосібним власником
земельної ділянки площею 0,1300 га, і
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з частиною другою статті 2
Земельного кодексу України
передумовою виникнення права на
користування земельною ділянкою,
здійснення інших дій щодо оформлення
цього права згідно з чинним земельним
законодавством України є рішення
органу місцевого самоврядування, як
суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської Ради вирішуються відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин.

Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу
України (в редакції на момент ухвалення
спірного рішення) громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення (ч.7ст.118 ЗК
України).

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність(ч.10ст.118 ЗК України).

Отже, отримання земельної ділянки у
АДРЕСА_1, яка передана у власність
ОСОБА_5 відбувалось з дотриманням
встановленої законом процедури
набуття права власності на цю земельну
ділянку.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_3 не є
спадкоємицею після смерті батька
ОСОБА_5, тому колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що спірні
правовідносини між позивачем та
відповідачем відсутні, оскільки
безпосередньо його права та інтереси
не порушені.

Так, наявність спірних рішень, як і їх
скасування, не може вплинути на права
чи законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій
щодо відмови в позові.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
постанову Білогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від
25.06.2013 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: