Справа № 825/1696/14
Суддя: Смірнова О.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1696/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді
Смірнової О.Є.,

за участю секретаря
Прокіної А.С.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
про визнання протиправною та
скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

19.05.2014 позивач звернувся з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові (далі - УПФУ в м. Чернігові)
і просить визнати протиправною та
скасувати вимогу про сплату недоїмки
№Ф-2442 від 06.08.2013, прийняту УПФУ в м.
Чернігові.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що при
виході на пенсію позивачу було
зменшено пенсійний вік, встановлений
ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Особи,
зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (ч. 4 ст. 4
даного Закону, набрала чинності 06.08.2011
року). За вказаних обставин позивач як
фізична особа-підприємець, що є
пенсіонером за віком та є платником
єдиного податку, не повинен сплачувати
єдиний внесок з серпня 2011 року.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надіслав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі та заперечення проти
адміністративного позову, в яких
зазначив, що позовні вимоги не визнає у
зв'язку з тим, що відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 №2464-VI платниками єдиного внеску
є фізичні особи-підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та членів сімей цих
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності. Отже,
позивач перебуває на обліку в
управлінні саме як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. Крім
того, фізичні особи-підприємці, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Отже,
відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.
Тобто, критерієм звільнення від сплати
єдиного внеску, є досягнення особою,
яка обрала спрощену систему
оподаткування, певного віку, після
якого вона має право на призначення
відповідної пенсії, а не факт отримання
пенсії, у тому числі пенсії за віком на
пільгових умовах. На час застосування
вимоги позивачу виповнилось 57 років,
тобто, він не досяг віку для отримання
пенсії за умовами ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов належить задовольнити.

Встановлено, що ОСОБА_1 (код НОМЕР_1)
зареєстрований в якості фізичної
особи-підприємця 18.11.2005 Виконавчим
комітетом Чернігівської міської ради,
що підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с.9) та
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
Свідоцтвом серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_4, позивач з 02.12.2008 є
пенсіонером за віком (а.с.11).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_5
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987 році (категорія 2) (а.с.8).

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м.
Чернігові та одержує пенсію за віком,
що підтверджується довідкою №113/07 від
15.04.2014 (а.с.7).

В судовому засіданні встановлено, що
УПФУ в м. Чернігові складено та
направлено фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 вимогу про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску № Ф-2442 від 06.08.2013
(а.с.12). Відповідно до зазначеної вимоги
сума боргу позивача зі сплати єдиного
внеску станом на 31.07.2013 складає 8658,71
грн., в тому числі недоїмка 8658,71 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи зазначені норми Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», суд приходить
до висновку, що за умови, якщо фізична
особа-підприємець, що обрала спрощену
систему оподаткування є пенсіонером за
віком або інвалідом та отримує
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу, то вона
звільняється від сплати єдиного
соціального внеску.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років. До
досягнення віку, встановленого абзацом
першим цієї статті, право на пенсію за
віком мають жінки 1961 року народження і
старші після досягнення ними такого
віку, зокрема, 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року; 57 років - які
народилися з 1 квітня 1958 року по 30
вересня 1958 року.

Статтею 9 вказаного Закону визначено,
що за рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 15 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» умови, норми та
порядок пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

З наведених правових норм вбачається,
що пенсія за віком може бути надана
особі, яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Таким чином, суд вважає, що позивач є
пенсіонером за віком у розумінні
наведених норм права.

Судом не приймаються до уваги
посилання відповідача на те, що до
позивача не може бути застосовано
положення ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в зв'язку з не
досягненням позивачем пенсійного віку
згідно ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки вказана норма
не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком. Також, зазначеною нормою
законодавець не виключив осіб, які є
пенсіонерами, проте отримують пенсію
за віком на вищезазначених умовах.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що особи, яким призначено
пенсію зі зменшенням пенсійного віку
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», є
пенсіонерами за віком, і це відповідає
вимогам Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Таким чином, фізична особа-підприємець,
яка отримує зазначену пенсію і яка
обрала спрощену систему оподаткування,
звільняється від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», проте не
позбавлена права сплачувати цей внесок
на добровільній основі. Отже, позовні
вимоги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про визнання протиправною та
скасування вимоги УПФУ в м. Чернігові
про сплату недоїмки від 06.08.2013 № Ф-2442 є
обґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправною та
скасування вимоги УПФУ в м. Чернігові
про сплату недоїмки від 06.08.2013 № Ф-2442, а
відповідачем не доказана
правомірність своїх дій.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
оскаржувана вимога УПФУ в м. Чернігові
винесена протиправно, з порушенням
вимог чинного законодавства, без
врахування усіх обставин, що мають
значення для її прийняття, а тому
позовні вимоги про визнання
протиправною та скасування вимоги про
стягнення недоїмки з єдиного
соціального внеску з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, з підстав
наведених позивачем у позовній заяві,
належать задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові про сплату
недоїмки від 06.08.2013 № Ф-2442.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.Є. Смірнова