Справа № 161/18367/13-а 2-ав/161/1/13
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
Справа № 876/2706/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П.,Онишкевича Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 30 січня 2009 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Піддубцівської
сільської ради Луцького району
Волинської області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив :

ОСОБА_1 звернулась у Луцький
міськрайонний суд з позовом до
Піддубцівської сільської ради
Луцького району Волинської області, в
якому просила скасувати рішення
Піддубцівської сільської ради № 15/6.2-91
від 18.04.2008 року в частині відмови їй у
виділенні земельної ділянки для
індивідуального житлового будівництва
та зобов'язати сільську раду
розглянути її заяву про виділення їй
земельної ділянки для індивідуального
житлового будівництва. В позові
покликалась на те, що 20.03.2008 року вона
звернулась до відповідача із заявою
про отримання дозволу на надання
земельної ділянки для індивідуального
житлового будівництва, однак рішенням
сесії сільської ради від 18.04.2008 року №
15/6.2-91 в задоволенні її заяви було
відмовлено з підстав, що їй невідомі.
Зазначає, що як учасник війни має право
на першочергове відведення земельної
ділянки для індивідуального житлового
будівництва і підстав для відмови їй у
цьому немає. Відтак, вважає вказане
рішення сільської ради таким, що
підлягає скасуванню.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 30 січня 2009
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено. Постанова мотивована тим,
що відповідачем прийняте в межах його
компетенції законне рішення з
врахуванням того, що позивач вже
скористалась правом на отримання
земельної ділянки для індивідуального
житлового будівництва і на даний час
житлом забезпечена, отже, оспорюваним
рішенням права позивача не порушені.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушенням судом першої інстанції
норм матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою її позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що судом першої інстанції при
прийнятті рішення не враховано, що
відповідач при прийнятті рішення діяв
всупереч вимогам Конституції України,
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», а також не
врахував норму статті 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», відповідно до
якої вона, як учасник війни, який
потребує поліпшення житлових умов, має
право на першочергове забезпечення
земельною ділянкою для будівництва та
обслуговування жилого будинку.

Сторони в судове засідання для
розгляду апеляційної скарги не
прибули, належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, а тому відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України суд ухвалив провести
апеляційний розгляд справи без їх
участі.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус учасника війни і
відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни і гарантії
їх соціального захисту» має право на
першочергове забезпечення земельною
ділянкою для будівництва та
обслуговування жилого будинку.

20.03.2008 року позивач звернулась до
Піддубцівської сільської ради
Луцького району Волинської області із
заявою, в якій, покликаючись на ст.14
Конституції України, на ст.ст.12,38,39,40,116
Земельного кодексу України, п.13 статті
14 Закону України «Про статус ветеранів
війни і гарантії їх соціального
захисту», а також зазначаючи, що є
громадянкою України, учасником війни,
на відсутність у її власності
земельної ділянки для будівництва
будинку, наявність такої ділянки у
комунальній власності Піддубцівської
сільської ради та враховуючи подану
нею заяву, просила надати їй у
першочерговому порядку безоплатно у
власність земельну ділянку,
розташовану в межах населеного пункту
Піддубці для будівництва жилого
будинку.

Рішенням Піддубцівської сільської
ради п'ятнадцятої сесії п'ятого
скликання № 15/6.2-91 від 18.04.2008 року
відмовлено ОСОБА_1 у виділенні
земельної ділянки під будівництво
індивідуального житлового будинку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Піддубцівська сільська рада
діяла в межах наданих їй повноважень.
Окрім того, позивач вже скористалась
своїм правом на отримання земельної
ділянки і на даний час житлом
забезпечена, відтак її права та
інтереси порушені не були.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Статтями 12, 40 Земельного кодексу
України передбачено безоплатну
передачу у власність із земель
житлової забудови громадянам
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд у
межах норм, визначених Земельним
кодексом України. Повноваження по
наданню земельних ділянок у власність
відповідно до ст. ст. 12, 116 Земельного
кодексу України належить, зокрема,
сільським радам, а порядок безоплатної
передачі у власність земельних ділянок
встановлений ст. 118 Земельного кодексу
України.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймаються на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради.

Вимогами частини 11 статті 123 Земельного
кодексу України встановлено, що
рішення про відмову в наданні
земельної ділянки має містити
мотивовані пояснення з посиланням на
відповідні положення
нормативно-правових актів,
затвердженої містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
розсудливо та пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія).

Як вбачається з рішення, сільська рада
обговорювала заяву ОСОБА_1 та винесла
рішення, керуючись ст.ст.12,118 Земельного
кодексу України та врахувавши
пропозиції постійної комісії з питань
економіки, земельної реформи та
розвитку підприємництва, що оформлені
протоколом засідання постійної
комісії №10 від 12 травня 2006 року та
рішення сесії №15/4 від 18 квітня 2008 року .

Відповідач - Піддубцівська сільська
рада, яка є суб'єктом владних
повноважень і на яку статтею 71 КАС
України покладений обов'язок доведення
правомірності прийнятого нею рішення,
не надала суду першої інстанції
належних доказів для оцінки судом
обставин правомірності та
підставності прийнятою нею рішення (
пропозицій постійної комісії,
протоколів її засідання тощо ). Такі
докази не витребовувались і Луцьким
міськрайонним судом, який при розгляді
даного спору неправильно визначив
предмет доказування та обсяг доказів :
в постанові суду спростовуються
жодними доказами не підтверджені
власні тлумачення представника
відповідача щодо мотивів винесення
такого рішення, зокрема, щодо
відсутності у межах населеного пункту
вільних земельних ділянок, що
відносяться до земель житлової та
громадської забудови, а також щодо
того, що позивачем ОСОБА_1 вже
використане право на безоплатну
передачу у власність земельної
ділянки.

Таким чином, з рішення Піддубцівської
сільської ради Луцького району
Волинської області від 18.04.2008 року не
можна встановити, з яких саме підстав
виходила рада, ухвалюючи оспорюване
рішення, тому апеляційний суд не має
можливості оцінити обставини, які
слугували підставою для його винесення
і приходить до висновку, що таке
рішення прийняте, хоч і в межах
компетенції сільської ради, але
необґрунтовано та нерозсудливо.

Аналізуючи положення ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не довів
правомірності прийнятого ним рішення.

Разом з тим, вирішуючи даний спір,
апеляційний суд виходить із змісту та
обсягу пред'явлених позовних вимог і
тих повноважень, якими наділений суд
при вирішенні справи статтею 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до якої суд може
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії. В даному
випадку обсяг прав позивача і
відповідно обсяг обов'язків
відповідача є предметом спору, а
обраний спосіб захисту порушеного
права позивача повинен бути
реалізований зобов'язання вчинити
певні дії для захисту порушеного права.

Тому оспорюване рішення підлягає
скасуванню, а порушені права позивача
на обґрунтоване, розсудливе та
належним чином мотивоване рішення
підлягають поновленню шляхом
зобов'язання сільської ради належним
чином розглянути заяву про виділення,
як учаснику війни, земельної ділянки
під будівництво будинку та винести
рішення з мотивованим поясненням та з
посиланням на відповідні положення
нормативно-правових актів, затверджену
містобудівну документацію та
документацію із землеустрою.

Враховуючи, що обставини справи судом
першої інстанції з'ясовані неповно,
висновки суду не відповідають
встановленим обставинам, колегія
суддів вважає, що відповідно до статті
202 КАС України постанову суду першої
інстанції слід скасувати та ухвалити
нову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 31 січня 2009
року у справі № 161/18367/13-а скасувати та
прийняти нову, якою позов ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Піддубцівської сільської ради
Луцького району Волинської області від
18 квітня 2008 року № 15/6.2-91 «Про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку» щодо відмови ОСОБА_1 у
виділенні земельної ділянки під
будівництво індивідуального житлового
будинку скасувати.

Зобов'язати Піддубцівську сільську
раду Луцького району Волинської
області розглянути заяву ОСОБА_1 про
відведення їй земельної ділянки для
індивідуального житлового будівництва
з врахуванням вимог п.13 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич