Справа № 814/926/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

21 травня 2014 року
Справа № 814/926/14

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Марич Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва, вул. Робоча, 2-а, м. Миколаїв,
54029

доВідділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Заводському районі м. Миколаєва, вул.
Декабристів, 41, к. 23а, м. Миколаїв, 54020

прозобов'язання вчинити певні дії, В С Т
А Н О В И В:

Позивач, управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва звернулось до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Заводському
районі м. Миколаєва, про зобов'язання
прийняти до заліку та включити в акт
звірки суму витрат за по особовим
справам потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 3936,42 грн. за
період з червня 2013 року по лютий 2014
року, та витрати на виплату допомоги на
поховання померлого ОСОБА_1 в сумі 302,37
грн. за червень 2013 року.

Від позивача до суду надійшло
клопотання про слухання справи за
відсутністю представника позивача.

Відповідач позов не визнав, надав свої
заперечення на адміністративний позов,
просив слухати справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них фактичні дані,
суд прийшов до висновку про
безпідставність заявлених вимог,
виходячи з наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що в порушення
порядку, який передбачає механізм
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України витрат, пов'язаних
з виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відповідачем не було
прийнято до заліку для відшкодування
витрати по особовим справам
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 3936,42 грн. та
витрати на виплату допомоги на
поховання в сумі 302,37 грн., а тому
позивач вважає, що зазначена сума
повинна бути включена до акту звірки та
прийнята відповідачем до заліку для
відшкодування.

Щодо вимог про зобов'язання прийняти до
заліку та включити в акт звірки суму
витрат за період з червня 2013 року по
лютий 2014 року по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 3936,42 грн. суд
зазначає.

Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок ушкодження його
здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій
по інвалідності в зв'язку із втратою
годувальника покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до п. 4 "Порядку
відшкодування Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних із виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання",
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів.

Причиною не прийняття відповідачем до
заліку 3936,42 грн. стало понесення витрат
на виплату пенсій громадянам держав -
учасників СНД, які отримали каліцтво в
державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну, оскільки за
таких громадян не сплачувались внески
до Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань України, а
тому вони не є застрахованими особами
відповідача.

Національним законодавством питання
відшкодування Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій вказаній категорії громадян не
передбачено.

Міністерством юстиції України 16.05.2003
зареєстрована постанова правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4, якою затверджений
"Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання".

Згідно п. 2 вказаного Порядку останній
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду витрат,
пов'язаних з виплатою відповідних
пенсій.

У разі незгоди Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
прийняття до відшкодування витрат, які
зазначені в актах щомісячної звірки, в
судах адміністративної юрисдикції
мають вирішуватись вимоги про
стягнення витрат, а не вимоги про
зобов'язання відповідача прийняти
витрати до відшкодування, оскільки
встановлений порядок прийняття до
відшкодування витрат розрахований на
відсутність спору між Відділеннями
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України та
органами Пенсійного фонду України.

Зважаючи на викладене суд вважає, що
управлінням Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва
обраний невірний спосіб захисту прав, у
зв'язку з чим позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача зобов'язання про
прийняття до заліку та включити в акт
звірки суму витрат на виплату допомоги
на поховання за червень 2013 року в
розмірі 302,37 грн. Постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 № 826
передбачено, що витрати на поховання
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України.

Згідно п.9 ст.34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України" передбачено, що
причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я має підтвердитися
висновками відповідних медичних
закладів.

Таким чином, стаття 21 Закону "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" пов'язує виникнення
такого обов'язку у Фонду відповідача зі
смертю працівника, а не з отриманням
померлим пенсії по інвалідності від
нещасного випадку на виробництві.

Тобто, допомога на поховання
відшкодовується Фондом, тільки якщо
смерть настала за наслідками
отриманого нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, що підтверджується
висновками спеціальних медичних
закладів.

Враховуючи викладене, обов'язковою
умовою здійснення відповідачем
відшкодування шкоди утриманцям
працівника (годувальника) у разі його
смерті, повинен бути підтверджений
висновками відповідних медичних
закладів причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я. Аналогічне
положення закріплено п.1 Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням або
трудовим каліцтвом (затверджена
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15.11.2005 № 606) - Законами
України "Про охорону праці", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України" передбачено
відшкодування шкоди утриманцям
працівника (годувальника) у разі його
смерті, якщо визначено причинний
зв'язок смерті з професійним
захворюванням або трудовим каліцтвом".

Оскільки позивачем не доведено факт
смерті ОСОБА_1 внаслідок раніше
отриманого трудового каліцтва та не
наданий висновок медичного закладу про
причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, позовні вимоги в
частині відшкодування витрат на
виплату допомоги на поховання ОСОБА_1 в
сумі 302,37 грн. є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, в задоволенні
позову про зобов'язання прийняти до
заліку та включити в акт звірки суму
витрат за період з січня по травень 2013
року по особовим справам потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
нещасного випадку на виробництві у
розмірі 2 186 грн. 90 коп. та витрати на
виплату допомоги на поховання в сумі 302
грн. 37 коп. - належить відмовити.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 128, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови
суду.

Суддя
Є. В. Марич