Справа № 805/4119/14
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко М.І.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року
справа №805/4119/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Совєтському районі м. Макіївки
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року в адміністративній справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Совєтському районі м.
Макіївки Донецької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області
про стягнення витрат щодо сплати
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, УПФУ в Совєтському районі м.
Макіївки Донецької області, звернувся
до суду з даним позовом, в якому просив
стягнути з відповідача витрати щодо
сплати пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання по 65 особам
за період з жовтня 2013 року по січень 2014
року в розмірі 35529,59 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просить постанову суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі. На обґрунтування апеляційної
скарги наголошує на правомірності
своїх вимог і зазначає, що відповідачем
безпідставно не прийнятті до заліку
спірні суми, чим порушені права
управління Пенсійного фонду на
відшкодування зазначених пенсійних
виплат. Крім того, зауважує на тому, що
на час смерті годувальника ці особи не
були непрацездатними, але, ставши
такими в подальшому, вони отримали
право на призначення пенсії у зв'язку
із втратою годувальника, обов»язок
відшкодування якої, в свою чергу,
лежить на відповідачеві.

Належним чином повідомлені про дату,
час і місце апеляційного розгляду
сторони до суду не прибули, тому,
відповідно до ч.1 ст.197 КАС України,
справу розглянуто у письмовому
провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом установлено і підтверджується
матеріалами справи, що управлінням
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області
була сплачена пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з жовтня 2013
року по січень 2014 року в сумі 35529,59 грн. 65
особам, що зазначено у розрахунку,
наданому позивачем, проте, відповідач
відмовився прийняти до відшкодування
зазначені суми пенсії, що, на погляд
позивача, є протиправним.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві,
визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон №1105).

Разом з тим, згідно ст. 10 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" - пенсійне
забезпечення громадян здійснюється
органами Пенсійного фонду України, а
ст. 81 цього ж Закону передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Статтею 7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на
виробництві до 1 квітня 2001 року, з того
часу, коли відповідні підприємства
передали в установленому порядку Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відповідно до ст. 33 Закону № 1105, у разі
смерті померлого годувальника, право
на одержання щомісячних страхових
виплат мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання. Такими
непрацездатними особами, зокрема, є
жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють. Право на одержання страхових
виплат у разі смерті потерпілого мають
також дружина (чоловік) або один з
батьків померлого чи інший член сім'ї,
якщо він не працює та доглядає дітей,
братів, сестер або онуків потерпілого,
які не досягли 8-річного віку.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції, що, оскільки, на день
смерті годувальника 63 особам, вказаним
в розрахунку, не виповнилося 55 років,
тобто, вони були працездатними та не
знаходились на утриманні померлих
годувальників, відсутні підстави для
зобов'язання відповідача відшкодувати
позивачеві суми призначених пенсій.

Також відсутні підстави для
відшкодування пенсій по особовим
справам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які, хоча й
досягли пенсійного віку, проте
працювали, тобто були працездатними
особами в розумінні статті 33 Закону
№1105.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи і судове рішення ухвалено у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,211,212,254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року в адміністративній справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Совєтському районі м.
Макіївки Донецької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області
про стягнення витрат щодо сплати
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника - залишити без
задоволення, а постанову суду -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
Л.В. Губська

Судді:
Т.Г. Арабей

І.В.
Геращенко