Справа № 813/2924/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа №
7947/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача -
Скоробогатова О.А.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13.05.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Львові про
зобов'язання прийняти до заліку суми
виплаченої щомісячної державної
адресної допомоги та витрати на її
доставку, -

В С Т А Н О В И Л А:

16.04.2013р. позивач Управління Пенсійного
фонду /ПФ/ України в Галицькому районі
м.Львова звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив зобов'язати відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Львові
включити до акту звірки за період з
вересня 2012 року по грудень 2012 року суми,
виплачені на загальну суму 183824 грн. 24
коп., не прийняті до відшкодування
(а.с.3-4).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13.05.2013р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.28-31).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач Управління ПФ України в
Галицькому районі м.Львова, який
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду та
винести нове рішення, яким заявлений
позов задоволити (а.с.33-35).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що у розглядуваному випадку
позивачем вірно сформульовані позовні
вимоги, які також узгоджуються з
нормами ст.105 КАС України; порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України ПФ України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджено постановою
Правління ПФ України та Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань від 04.03.2003р. №
5-4/4; оскільки відшкодування коштів
позивачу проводиться на
централізованому рівні, відповідач
повинен підписати відповідні акти
звірок з позивачем.

При цьому, судом не з'ясовані правові
відносини сторін та не врахована
неможливість стягнення на
централізованому рівні сум, які не
включені в щомісячні акти звірок.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідач у встановлені строки не
прийняв до відшкодування витрати на
щомісячну державну адресну допомогу та
витрати на її доставку, відмовився їх
включити до актів щомісячної звірки
витрат особових справ потерпілих, яким
виплачені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з 01.09.2012р. по
31.12.2012р., на суму 183824 грн. 24 коп. (а.с.5-13).

Відмова відповідача від виконання
вищевказаних дій зумовлена тим, що
згідно чинного законодавства
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії не підлягає відшкодуванню зі
сторони Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України на
користь ПФ України (а.с.19-21).

Відмовляючи у задоволенні заявленого
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що згідно чинного законодавства
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії не підлягає відшкодуванню зі
сторони Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України на
користь Пенсійного фонду України.

Також позивачем обраний невірний
спосіб захисту своїх прав та інтересів,
оскільки у розглядуваному випадку
повинні вирішуватися вимоги про
стягнення спірних сум, а не про
підписання актів звірок.

Колегія суддів вважає наведені
висновки такими, що відповідають
фактичним обставинам справи та нормам
чинного законодавства.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначені як об'єкти,
що підлягають виплаті застрахованим
особам Фондом, так і об'єкти, які
підлягають відшкодуванню Фондом у разі
виплати таких сум іншими страховиками.
До зазначених витрат не належать
будь-які додаткові види соціальної
допомоги, які не включені до ст.ст.21, 22, 24
вказаного Закону.

Виплата пенсій відповідно до ст.8
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» здійснюється з коштів
Пенсійного фонду України, який
формується за рахунок коштів, що
відраховуються підприємствами і
організаціями (в тому числі й тими, що
використовують працю громадян за
угодами цивільно-правового характеру)
на заходи соціального страхування за
тарифами, диференційованими залежно
від небезпечності, шкідливості,
тяжкості робіт та стану інших умов
праці, страхових внесків громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, обов'язкових страхових
внесків громадян, а також коштів
державного бюджету України.

Статтею 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що
непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат,
зазначених у частині першій цієї
статті, разом з пенсійними виплатами із
системи пенсійного забезпечення та
іншими доходами не досягають розміру
прожиткового мінімуму, визначеного
законом для непрацездатних громадян,
такі громадяни мають право на
отримання державної соціальної
допомоги в порядку, розмірах та за
рахунок коштів, визначених законом.

Згідно п.2 постанови КМ України № 265 від
26.03.2008р. «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, яка
виплачується Пенсійним фондом України
замість відповідача, призначається
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

До страхових виплат, передбачених
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», адресна допомога,
визначена постановою КМ України № 265
від 26.03.2008р. «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» не включається.

Таким чином, дія вказаної вище
постанови КМ України не поширюється на
відповідача та на правовідносини між
органами Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
частині відшкодування витрат з виплати
адресної допомоги, оскільки такі
додаткові державні гарантії
громадянам передбачені лише Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
визначає обов'язки саме органів
Пенсійного фонду України.

Законодавцем розрізняються основи та
принципи діяльності органів
Пенсійного фонду України та органів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, які
перетинаються лише в частині
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України витрат на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання виключно за
рахунок сум, що одержані ним від
страхувальників.

Згідно п.4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійним фондом
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання суми, що підлягають
відшкодуванню Фондом - суми, що
виплачуються відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

Державна адресна допомога до пенсії,
призначена і виплачена управлінням
Пенсійного фонду України відповідно до
постанови КМ України «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» не є
сумою, що підлягає виплаті згідно ст.21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

До основного розміру пенсії адресна
допомога не включається, оскільки
відповідно до вищевказаної постанови
КМ України є додатковою допомогою до
пенсії.

Отже, щомісячна державна адресна
допомога є самостійним видом пенсійних
виплат та виплачується пенсіонеру,
крім інших видів виплат, у тому числі
цільової допомоги на прожиття, з
урахуванням приписів зазначеної
постанови.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
правові підстави для відшкодування
виплаченої позивачем адресної
допомоги, що передбачена постановою КМ
України № 265 від 26.03.2008р., є відсутніми.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що
обраний позивачем у цій справі спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
не відповідає змісту прав Управління
ПФ України в Галицькому районі м.Львова
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затв. постановою
Правління ПФ України та Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань від 04.03.2003р. №
5-4/4, не врегульовує спірних відносин,
які виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірок розрахунків розраховане
на відсутність спору.

У разі незгоди щодо підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірок.

Також оскільки вищевказаним Порядком
передбачено здійснення відповідних
розрахунків на централізованому рівні,
тому сторонами у такому спорі можуть
бути ПФ України та Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Таким чином, судом першої
інстанції зроблено правильний
висновок про безпідставність і
необґрунтованість заявленого позову,
через що заявлені позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 13.05.2013р. в
адміністративній справі № 813/2924/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

С.М.Кузьмич