Справа № 145/152/13-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/152/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ліщишина
М.Ю.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

04 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Тиврівської
районної державної адміністрації на
постанову Тиврівського районного
суду Вінницької області від 21 лютого
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Тиврівської районної державної
адміністрації про стягнення допомоги
на оздоровлення , -

В С Т А Н О В И В :

в січні 2013 року позивач звернувся до
Тиврівського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Тиврівської районної державної
адміністрації про визнання дій
відповідача неправомірними;
зобов'язання відповідача нарахувати
та виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення за 2012 рік в розмірі 4446 грн.
00 коп.

Постановою Тиврівського районного
суду Вінницької області від 21 лютого 2013
року позовні вимоги задоволено у
повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою в задоволені позовних вимог
відмовити.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити повністю, а
постанову Тиврівського районного суду
Вінницької області від 21 лютого 2013 року
- скасувати з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно з частиною 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№796-ХІІ від 28.02.1991 р .

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, інвалід ІІІ групи (а.с.6).

В грудні позивач звернувся до
управління праці та соціального
захисту населення Тиврівської
районної державної адміністрації із
заявою про виплату щорічної допомоги
на оздоровлення за 2012 рік у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат
згідно статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

На момент звернення відповідач
виплачував позивачу суму компенсації
на оздоровлення за 2012 рік в розмірі 90
грн., керуючись постановою Кабінету
Міністрів України № 562.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалідам ІІІ групи у розмірі 4
мінімальних заробітних плат.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік" встановлено, що у 2012 році
норми і положення статтей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено конкретні розміри такої
допомоги в твердій грошовій сумі й,
зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, інвалідам ІІІ групи у
розмірі 90 грн.

Вищезазначені положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік", прийняті пізніше, ніж Закон
№ 796-ХІІ, неконституційними не
визнавалися, внаслідок чого положення
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" на момент
звернення позивача до суду є чинними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про правомірність
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562.

Таким чином, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що суд
першої інстанції порушив норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим оскаржуване рішення
підлягає скасуванню.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Отже, беручи до уваги положення статті
195 КАС України, яким суду апеляційної
інстанції надано право перегляду
рішень суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Тиврівської районної державної
адміністрації задовольнити повністю .

Постанову Тиврівського районного суду
Вінницької області від 21 лютого 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Тиврівської районної державної
адміністрації про стягнення допомоги
на оздоровлення, - скасувати .

Прийняти нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.