Справа № 2а-8247/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа № 73160/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Улицького В.З.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Ужгороді Закарпатської
області на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 20 вересня 2010 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Ужгороді Закарпатської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
підвищення до пенсії та стягнення
недоплаченої щомісячної соціальної
допомоги,-

В С Т А Н О
В И Л А:

Позивач 02.09.2010 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
підвищення до пенсії та стягнення
недоплаченої щомісячної соціальної
допомоги.

Вимоги мотивовані тим, що він наділений
правовим статусом дитини війни, а тому
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
користується правом на одержання
щомісячної державної соціальної
допомоги у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком. Просить визнати дій
протиправними, зобов'язати здійснити
підвищення до пенсії та стягнути
недоплачену щомісячну соціальну
допомогу за віком за 2007 - 2009 роки.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 20 вересня 2010 року позов
задоволено частково. Визнано дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді Закарпатської області
неправомірними. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячне
підвищення до пенсії як дитині війни у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року з врахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Суд виходив з того, що з огляду на
Рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22.05.2008
року №10-рп/2008 позивачу повинна була
нараховуватись доплата до пенсії,
однак безпідставно із-за відсутності
належного фінансового забезпечення
державних соціальних гарантій, цього
відповідачем зроблено не було, хоча
подібне не доведено останнім, а також
невиконання чи неналежне виконання
законів про виплати через відсутність
грошей не є підставою для виправдання
дискримінуючої недоплати державної
соціальної підтримки дітям війни.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Покликання маються на те, що
встановлений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивачка є
дитиною війни, у відповідності до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що вбачається з відмітки
в пенсійному посвідченні.

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 №6-рп/2007 та від 22.05.2008 року
№10-рп/2008 положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік» визнано
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним судом України цих
рішень. При цьому згідно п.п. 5, 6
резолютивної частини такого це рішення
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей законів, що визнанні
неконституційними та є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч. 2 ст. 99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст. 100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із позовом, відсутність поважних
причин для поновлення строку, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про визнання
незаконними дії відповідача щодо
обмеження виплати державної
соціальної допомоги як дитині війни;
зобов'язання пенсійний орган провести
нарахування та виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року - залишити без
розгляду.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, через що постанова
суду підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про залишення позовної
заяви без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 195, 197, 198 п. 4,
203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області задовольнити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 20 вересня 2010 року по
адміністративній справі №2а-8247/10 -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді Закарпатської області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити підвищення до
пенсії та стягнення недоплаченої
щомісячної соціальної допомоги за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року - залишити без
розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

В.З. Улицький