Справа № 483/807/13 (2а/483/40/13)
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/800/35451/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Кочана В.М.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Очакові та Очаківському районі
Миколаївської області на постанову
Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 17 квітня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України
в м. Очакові та Очаківському районі
Миколаївської області (далі -
Управління) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив: визнати неправомірними
дії Управління щодо відмови в
призначені пенсії за віком, згідно з
частиною 2 статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV
(далі - Закон №1058-IV); визнати
неправомірним розпорядження
відповідача №114185 від 12 березня 2013 року
в частині відмови призначення пенсії
за віком; зобов'язати Управління
призначити пенсію за віком з 15 лютого
2013 року відповідно до частини 2 статті 40
Закону №1058-IV із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України за три останні роки,
що передують року звернення із заявою
про призначення пенсії; зобов'язати
відповідача виплатити різницю між
фактично отриманою та призначеною
пенсією за віком з 15 лютого 2013
року.

Позов обґрунтовував тим, що після
досягнення 60 років він набув право на
отримання пенсії згідно із Законом
№1058-IV та звернувся до Управління із
заявою про призначення пенсії за віком.
Проте, при призначенні пенсії,
відповідачем було використано схему
нарахування, яка застосовується при
перерахунку раніше призначеної пенсії
з посиланням на те, що позивач
отримував до часу звернення пенсію, яку
йому було призначено відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII (далі -
Закон №2262-XII). Крім того, відповідачем
при призначені пенсії за віком було
застосовано показник середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях України за 2007 рік, що суттєво
зменшує розмір пенсії.

Постановою Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 17 квітня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2013 року, позов задоволено.
Визнано неправомірним розпорядження
Управління №114185 від 12 березня 2013 року в
частині відмови в призначенні ОСОБА_2
пенсії за віком відповідно до частини 2
статті 40 Закону №1058-IV. Зобов'язано
Управління призначити ОСОБА_2 пенсію за
віком з 15 лютого 2013 року відповідно до
частини 2 статті 40 Закону №1058-IV із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за три
останні роки, що передують року
звернення із заявою про призначення
пенсії. Зобов'язано Управління
виплатити різницю між фактично
отриманою та призначеною пенсією за
віком з 15 лютого 2013 року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

В силу пункту 2 частини 1 статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд справи проводиться в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, у
зв`язку із неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, належним чином повідомлених
про дату, час і місце судового
засідання.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1989 року перебував на
обліку в Головному управлінні
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області та отримував
пенсію за вислугу років відповідно до
Закону №2262-XII.

12 лютого 2013 року за заявою позивача
виплату пенсії було припинено у зв'язку
з переходом на пенсію за іншим законом,
що підтверджується атестатом №81 про
зняття з обліку Головним управлінням
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області. ОСОБА_2 було
знято з обліку, а пенсійну справу
передано до архіву.

15 лютого 2013 року ОСОБА_2 подав до
Управління заяву про переведення його
з одного виду пенсії на інший.

Відповідачем задоволено вказану заяву
та переведено позивача на пенсію
відповідно до Закону №1058-IV.

5 березня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив не
переводити його з одного виду пенсії на
інший, а призначити йому вперше пенсію
відповідно до Закону №1058-IV із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за три
останні роки, що передують року
звернення із заявою про призначення
пенсії.

12 березня 2013 року відповідачем надано
позивачу роз'яснення, в якому
зазначалося, що розглядати як первинне
призначення пенсії підстав немає, так
як позивачу вже була призначена пенсія
за вислугу років відповідно до Закону
№2262-XII про, що свідчить атестат про
зняття з обліку від 12 лютого 2013 року №81.
При переведенні особи з пенсії за
вислугу років, призначену відповідно
до Закону №2262-XII, на пенсію за
віком відповідно до Закону №1058-IV,
застосовується показник середньої
заробітної плати, що враховується для
обчислення пенсій відповідно до Закону
№1058-IV в році, в якому особа вперше
звернулася за призначенням пенсії,
тобто в даному випадку перше
призначення пенсії у позивача було в 1989
році, а тому, враховуючи вимоги
постанови Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту населення» від 3 квітня 2012 року
№327, застосовується середня заробітна
плата у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески за 2007
рік.

Згідно з розпорядженням №114185 від 12
березня 2013 року, позивачу було
призначено пенсію за віком в розмірі 2600
грн 41 коп. Вказана пенсія була
розрахована при страховому стажі 35
років 3 місяці 27 днів, середньомісячний
заробіток з 1 травня 2012 року склав 5464
грн 43 коп., індивідуальний коефіцієнт
середньої заробітної плати 4,26615 із
застосуванням показника середньої
заробітної платні у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачені страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
розрахунку пенсії за 2007 рік в розмірі
1197 грн 91 коп.

Після нарахування пенсії відповідач
повідомив позивача, що з 15 лютого
2013 року йому призначено (перераховано)
пенсію за віком відповідно до Закону
№1058-IV. Пенсія розрахована при
страховому стажі 35 років 4 місяці 27 дні
та розмір пенсії становить 2611 грн 4 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що перерахунок відповідачем
проведений неправомірно, оскільки
позивач не звертався до відповідача з
заявою про переведення з одного виду
пенсії на іншій, а просив призначити
йому іншу пенсію за іншим законом. В
частині третій статті 45 Закону №1058-IV
мова йде про переведення з одного виду
пенсії на інший вид пенсії по
матеріалам пенсійної справи, що в
даному випадку відсутнє, так як мало
місце призначення іншої пенсії за
іншим законом, а не переведення з
одного на інший вид пенсії в межах
одного Закону.

Відповідно до статті 7 Закону №2262-XII
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором. У разі якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до цього
Закону та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», призначається одна
пенсія за її вибором. При цьому різниця
між розміром пенсії, на який особа має
право відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», і розміром пенсії
із солідарної системи відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка визначається в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, фінансується за
рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV
передбачено, що переведення з одного
виду пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі документів
про страховий стаж, заробітну плату
(дохід) та інших документів, що
знаходяться на час переведення з
одного виду пенсії на інший в пенсійній
справі, а також додаткових документів,
одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на
інший за бажанням особи може
враховуватися заробітна плата (дохід)
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії.

Згідно з пунктом 15 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Пенсійного фонду від 25
листопада 2005 року №22-1 поновлення
виплати раніше призначеної пенсії
здійснюється за документами, що є у
пенсійній справі та відповідають
вимогам законодавства, що діяло на
момент призначення цього виду пенсії. У
цьому разі заробітна плата для
обчислення пенсії визначається з
урахуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України за календарний рік,
який враховувався при призначенні
(перерахунку) пенсії, виплата якої
відновлюється. У такому самому порядку
за бажанням пенсіонера здійснюється
переведення з одного виду пенсії на
інший.

З аналізу наведених норм вбачається, що
переведення з одного виду пенсії на
інший є зміна виду пенсії. При цьому,
пенсійне законодавство не містить
застереження щодо переведення з одного
на інший вид пенсії лише в межах одного
закону.

Отже, висновок судів попередніх
інстанцій, про те, що в даному випадку
відсутнє переведення з одного виду
пенсії на інший вид, оскільки мало
місце призначення іншої пенсії за
іншим законом, є помилковим.

Що стосується показника заробітної
плати при переході з одного виду пенсії
на інший, то, враховуючи правила пункту
3 статті 45 Закону №1058-IV та постанови
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення рівня соціального захисту
населення» від 3 квітня 2012 року №327
відповідачем правомірно застосована
середня заробітна плата у середньому
на одну застраховану особу в цілому про
Україні, з якої сплачено страхові
внески за 2007 рік, оскільки первинне
призначення пенсії позивачу відбулося
у 1989 році.

Враховуючи викладене, рішення судів
першої та апеляційної інстанції не
можна визнати законними, тому вони
підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 221, 223, 229, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Очакові та Очаківському районі
Миколаївської області задовольнити.

Постанову Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 17 квітня 2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2013
року у даній справі скасувати. Ухвалити
нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити.

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі та може бути переглянута з
підстав, встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.М. Кочан

Ю.К. Черпак