Справа № 805/5195/14
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 р.
Справа № 805/5195/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Постановлено у нарадчій кімнаті.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Троянової О.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом:

Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

до

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості зі сплати
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 1020 грн., -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2014 року Маріупольська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області звернулась до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі
сплати податку на доходи фізичних осіб
у розмірі 1020 грн.

Правовою підставою стягнення коштів
позивач вважає приписи ст.ст. 19, 87
Податкового кодексу України. Зазначає,
що податковий борг у відповідача виник
відповідно до податкового
повідомлення-рішення № від 15.03.2013
року на підставі акту перевірки №
149/17-1/НОМЕР_2 від 15.03.2013 року за
несвоєчасне надання податкової
декларації про майновий стан і доходи
за 2012 рік.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про дату, час і місце
судового розгляду справи належним
чином повідомлені, представник
позивача через відділ діловодства та
документообігу Донецького окружного
адміністративного суду надав заяву у
якій просив розглянути
адміністративну справу без його участі
у письмовому провадженні, відповідач
про причини неявки суд не повідомив,
заяви про розгляд справи без його
участі суду не надав.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо
можливості розгляду даної справи у
письмовому провадженні на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд встановив
наступне.

Позивач - Маріупольська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області є органом виконавчої
влади, який у правовідносинах з
юридичними особами, в тому числі
пов'язаними із контролем за повнотою
нарахування та сплати податків,
обов'язкових платежів, реалізують
владні управлінські функції, через що
належить до суб'єктів владних
повноважень в розумінні п.п. 7 п. 1 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства.

Відповідач - ОСОБА_1 зареєстрований в
якості фізичної особи - підприємця
Виконавчим комітетом Маріупольської
міської ради 28.10.2008 року,
ідентифікаційним номером фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів № НОМЕР_2, взятий
на облік в ДПІ у Іллічівському районі м.
Маріуполя 29.10.2008 року (арк. справи 9, 11).

Підпунктом 191.1.2 п. 191.1 ст. 191 Податкового
кодексу України, передбачено, що
податкові органи контролюють
своєчасність подання платниками
податків та платниками єдиного внеску
передбаченої законом звітності
(декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів),
своєчасність, достовірність, повноту
нарахування та сплати податків, зборів,
платежів.

Згідно із пп. 191.1.22 п. 191.1. ст. 191
Податкового кодексу України,
контролюючі органи здійснюють
погашення податкового боргу, стягнення
своєчасно ненарахованих та/або
несплачених сум єдиного внеску та
інших платежів.

Відповідно пп. 191.1.34 п. 191.1 ст. 191
Податкового кодексу України,
контролюючі органи забезпечують
визначення в установлених цим
Кодексом, іншими законами України
випадках сум податкових та грошових
зобов'язань платників податків,
застосування і своєчасне стягнення сум
передбачених законом штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) за
порушення податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Відповідно до вимог п. 63.5. ст. 63
Податкового кодексу України, всі
фізичні особи - платники податків та
зборів реєструються у контролюючих
органах шляхом включення відомостей
про них до Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків у порядку,
визначеному цим Кодексом. Фізичні
особи - підприємці та особи, які мають
намір провадити незалежну професійну
діяльність, підлягають взяттю на облік
як самозайняті особи у контролюючих
органах згідно з цим Кодексом.

При цьому відповідно до п. 87.11 ст. 87
Податкового кодексу України орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення заборгованості за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Фізичні особи згідно із нормами п. 15.1
ст. 15 цього Кодексу є платниками
податків (резиденти і нерезиденти
України), які мають, одержують
(передають) об'єкти оподаткування або
провадять діяльність (операції), що є
об'єктом оподаткування згідно з цим
Кодексом або податковими законами, і на
яких покладено обов'язок із сплати
податків та зборів згідно з цим
Кодексом.

З наведених норм вбачається, що їх
приписи не відокремлюють поняття
"фізичної особи - підприємця" і поняття
"фізичної особи" з огляду на статус
платника податків, тому, суд приходить
до висновку, що орган державної
податкової служби має право на
підставі п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України звертатися до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу з фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Статтею 49 Податкового кодексу України
встановлено, що податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Пунктом 120.1 ст. 120 Податкового кодексу
України встановлено, що неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання. Ті самі дії,
вчинені платником податків, до якого
протягом року було застосовано штраф
за таке порушення, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 1020 гривень
за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 Податкового
кодексу України, у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

За відповідачем обліковується
податкова заборгованості зі сплати
податку на доходи фізичних осіб на
загальну суму 1020 грн., який виник
відповідно до податкового
повідомлення-рішення № від 15.03.2013
року на підставі Акту про результати
камеральної перевірки податкової
звітності від 15.03.2013 року № 149/17-1/НОМЕР_2
(арк. справи 14-16).

Матеріали перевірки отримані
відповідачем особисто, про що свідчить
його підпис на акті перевірки та
податковому повідомленні-рішенні. В
адміністративному або судовому
порядку доказів оскарження вказаного
податкового повідомлення-рішення
відповідачем не надано.

Актом про результати камеральної
перевірки податкової звітності від
15.03.2013 року № 149/17-1/НОМЕР_2 щодо
несвоєчасного подання податкової
звітності, встановлено, що податкову
декларацію про майновий стан і доходи
фізичної особи-підприємця за 2012 року,
гранічний термін надання 09.02.2013 року,
фактично надано 15.03.2013 року (а.с. 14-15).

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 Кодексу
встановлено, що суми грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання вважаються податковим
боргом.

09.01.2014 року податковим органом
сформовано податкову вимогу № 1-17, якою
зазначено, що загальна сума
податкового боргу платника податків за
узгодженим грошовими зобов'язаннями
станом на 08.01.2014 року за відповідачем
становить 1020 грн. Зазначену вимогу
відповідач отримав особисто 17.01.2014
року, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
17-18).

На порушення вказаних пунктів та
згідно з пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України відповідач, у строки
визначені законодавством, не сплатив в
повному обсязі узгоджену суму
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб.

Пунктом 38.1. ст. 38. Податкового кодексу
України встановлено, що виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Заходи, вжиті податковим органом не
привели до погашення податкового боргу
і станом на 19.05.2014 року податковий борг
в сумі 1020 грн. залишається не сплаченим.

Доказів оскарження податкової вимоги
та доказів сплати заборгованості
відповідач суду не надав.

Наявність заборгованості на час
розгляду справи підтверджена
податковим органом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
податкового органу підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86,
87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості з податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 1020 грн. -
задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету
Іллічівського району м. Маріуполя
заборгованості з податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 1020 (одна тисяча
двадцять) грн.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті
26 травня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Троянова О.В.