Справа № 2а-304/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року м.
Львів
Справа № 9104/124413/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Личаківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 21 травня 2012 року по
справі № 2-а/1312/304/12 за позовом ОСОБА_1 до
Личаківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити дії, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - Міністерство соціальної
політики України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Личаківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради, в
якому просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
недонарахування та недоплати йому
коштів на компенсацію 25 % вартості
продуктів харчування за нормами,
встановленими Міністерством охорони
здоров'я України у повному обсязі,
зобов'язати відповідача здійснити йому
перерахунок та виплату компенсації 25 %
вартості продуктів харчування за
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України за період з
жовтня 2011 року по грудень 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовував
посиланням на норми статті 21 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 21 травня 2012 року
позов задоволено, визнано
протиправними дії відповідача в
частині відмови в проведенні
перерахунку, недонарахування та
невиплати позивачу коштів на
компенсацію 25 % вартості продуктів
харчування за нормами, встановленими
Міністерством охорони здоров'я України
відповідно до пункту 6 статті 21 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з жовтня по грудень 2011
року. Зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити позивачу кошти
на компенсацію 25 % вартості продуктів
харчування за нормами, встановленими
Міністерством охорони здоров'я України
відповідно до пункту 6 статті 21 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з жовтня по грудень 2011 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що суд першої
інстанції не врахував, що фінансування
виплат, передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
здійснюється з Державного бюджету
України, а відповідно до частини 3
статті 143 Конституції України, орган
соціального захисту здійснює лише
перерахування коштів, шляхом
реалізації делегованих державою
повноважень і не може відповідати за
встановлення розмірів допомог та
компенсацій, самостійно визначати їх
збільшення або зменшення. Таким чином,
відповідачем правомірно здійснено
виплати, передбачені Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у порядку,
розмірі та у спосіб, визначені діючим
на момент відповідних виплат
законодавством України.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
другої категорії.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до пункту 6 статті 21 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
постраждалим від наслідків
Чорнобильської катастрофи ІІ
категорії передбачено гарантоване
державою забезпечення продуктами
харчування за фізіологічними нормами з
обов'язковим прикріпленням до
відповідних магазинів за місцем
проживання. Зазначеним особам
компенсується 25 процентів вартості
продуктів харчування за
фізіологічними нормами,
встановлюваними Міністерством охорони
здоров'я України.

Фізіологічні (медичні) норми
забезпечення продуктами харчування
розроблені Міністерством охорони
здоров'я України згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 21
травня 1992 року № 258 «Про норми
харчування та часткову компенсацію
вартості продуктів для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

20 вересня 2005 року була прийнята
постанова Кабінету Міністрів України
№ 936 «Про затвердження порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», згідно з
пунктом 9 якої, сума коштів на
забезпечення продуктами харчування,
встановлюється
облдержадміністраціями, а з 2007 року -
Міністерством праці та соціальної
політики (постанова Кабінету Міністрів
України від 14 лютого 2007 року N 211).

Згідно з даними Державного комітету
статистики (Головного управління
статистики у Львівській області) про
середні споживчі ціни на продовольчі
товари у торгівельній мережі
Львівської області, позивачем на
підставі Додатку № 4 до постанови
Кабінету Міністрів України від 21
травня 1992 року № 258 «Про норми
харчування та часткову компенсацію
вартості продуктів для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» проведено розрахунок, з
якого видно, що різниця у виплаченій
компенсації 25 % вартості продуктів
харчування за медичними нормами,
встановленими Міністерством охорони
здоров'я України за жовтень - грудень 2011
року становить 314.31 грн.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створення
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Порядок використання коштів,
передбачених у державному бюджеті для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 16 вересня 2005 року
N 931, а також врегульований положеннями
Порядку зарахування збору до Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення і
використання його коштів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 березня 1998 року
№ 396.

Вказаними нормативно-правовими актами
не передбачено обмежень щодо
здійснення відповідними органами
виплат компенсації вартості продуктів
харчування, визначеної на рівні закону.

Частиною 3 статті 22 Конституції України
встановлено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
всупереч зазначеним вимогам закону та
підзаконних нормативно-правових актів
вказану виплату відповідач в повному
обсязі не здійснював, а відтак, його дії
в частині недонарахування та недоплати
позивачу коштів на компенсацію 25 %
вартості продуктів харчування за
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України, у період з
жовтня 2011 року по грудень 2011 року є
протиправними.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
частини 1 статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 207,
254, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Личаківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради залишити без
задоволення, а постанову Личаківського
районного суду м. Львова від 21 травня 2012
року по справі № 2-а/1312/304/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський