Справа № 826/1441/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1441/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,
Петрика І.Й. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 лютого 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Києві про визнання дій та
бездіяльності протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва із позовом до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м. Києві в
якому з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог просив
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо розгляду його скарги
та зобов'язати відповідача розглянути
його скаргу в порядку, визначеному
Законом України «Про захист прав
споживачів» та здійснити перевірку
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» стосовно
нарахування плати за централізоване
опалення, холодне та гаряче
водопостачання нежитлового приміщення
№ 1, 2 групи приміщень АДРЕСА_2

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
лютого 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач звернувся до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Києві зі скаргою від 02 серпня 2012 року
стосовно необгрунтованого нарахування
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Шевченківської районної в м. Києві ради
оплати за послуги з опалення та
гарячого водопостачання в нежитловому
приміщенні № 1, 2 групи приміщень
АДРЕСА_2 яке належить позивачу на праві
власності.

Листом від 07.08.2012 № 1514/Т-1514-12 відповідач,
керуючись статтею 7 Закону України «Про
звернення громадян», направив вказану
скаргу позивача за належністю до
управління житлового господарства м.
Києва, про що односано повідомив
позивача за адресою, зазначеною в
скарзі.

Однак, вказаний лист позивачем не
отримано. Наведене пояснюється
допущеною ним при оформленні скарги
опискою в частині зазначення його
поштової адреси, зокрема, замість
«АДРЕСА_1» помилково зазначено
«АДРЕСА_3.

На звернення представника позивача про
надання інформації про результати
розгляду згаданої скарги відповідач
листом від 23 листопада 2012 року №
10-14-05/2050 повідомив його про направлення
скарги ОСОБА_5 до управління житлового
господарства міста Києва.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів
регулює Закон України «Про звернення
громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі -
Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96-ВР,
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 Закону № 393/96-ВР, скарга -
звернення з вимогою про поновлення
прав і захист законних інтересів
громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

Статтею 16 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено, що
скарга на дії чи рішення органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Згідно ст. 19 Закону № 393/96-ВР, органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані,
зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;
забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР,
якщо питання, порушені в одержаному
органом державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Згідно статті 2 Закону України «Про
захист прав споживачів», законодавство
про захист прав споживачів складається
з цього Закону, Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та інших нормативно-правових
актів, що містять положення про захист
прав споживачів.

Статтею 27 цього ж Закону визначено, що
інші органи виконавчої влади
здійснюють державний захист прав
споживачів у межах своєї компетенції,
визначеної законодавством.

Положеннями статті 7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
визначено, що до повноважень органів
місцевого самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг, поміж
іншого, віднесено здійснення контролю
за дотриманням законодавства щодо
захисту прав споживачів у сфері
житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 4 Типового
положення про управління
житлово-комунального господарства
Київської та Севастопольської міської
державної адміністрації,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 16 червня 2004 року
№ 777 «Про затвердження типових
положень про управління (відділ)
житлово-комунального господарства
обласної, Київської та
Севастопольської міської, районної,
районної у мм. Києві та Севастополі
державної адміністрації», чинного на
час виникнення спірних правовідносин,
до завдань названих управлінь
віднесено, зокрема:

- забезпечення контролю за виконанням
рішень центральних і місцевих органів
виконавчої влади з питань, що
стосуються житлово-комунального
господарства (підпункт 9);

- здійснення контролю за додержанням
вимог нормативно-правових актів у
сфері житлово-комунального
господарства та станом експлуатації і
утримання житлового фонду, об'єктів
комунального господарства (підпункт 10);

- розгляд у межах своєї компетенції
звернень громадян, підприємств,
установ і організацій, здійснює прийом
громадян та вживає відповідних заходів
для вирішення порушених ними питань
(підпункт 30).

За змістом пункту 5 згаданого Типового
положення, управління
житлово-комунального господарства
уповноважені здійснювати контроль за
додержанням підприємствами,
установами та організаціями, а також
громадянами вимог законодавства та
нормативних актів з
житлово-комунальних питань.

Таким чином, Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у м. Києві
розглянуто скаргу позивача від 02.08.2012
та у зв'язку з відсутністю повноважень
здійснювати перевірки обгрунтованості
нарахування Комунальним підприємством
утримання житлового господарства
Шевченківської районної в м. Києві ради
оплати за опалення, гаряче
водопостачання та теплову енергію,
направлено її за належністю для
розгляду до Управління житлового
господарства м. Києва та одночасно
повідомлено про це позивача.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25 лютого 2013 року - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 лютого 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
В.Ю. Ключкович І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та
підписано - 16.06.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.