Справа № 815/2423/14
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/2423/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко
О.О.

за участю секретаря -
Царькової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Одеського
окружного адміністративного суду
справу за адміністративним позовом
Приватного підприємства «Дисконт» до
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини Одеської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування припису №
05-02/369 від 02 квітня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернулось
Приватне підприємство «Дисконт» (далі -
Позивач, або ПП «Дисконт») з
адміністративним позовом (т.1 а.с.2-6) до
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини Одеської обласної державної
адміністрації (далі - Відповідач) про
визнання протиправним та скасування
припису Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації № 05-02/369 від
02.04.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що 07.04.2014 року ПП «Дисконт»
було отримано припис Управління
охорони об'єктів культурної спадщини
Одеської обласної державної
адміністрації за № 05-02/369 від 02.04.2014
року, яким Позивача зобов'язано
терміново припинити будівельні та
земляні роботи на об'єкті,
розташованого за адресою: вул.
Бєлінського, 16, м. Одеса, до виконання
вимог листа Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації №
01-17/3147 від 25.11.2013 року. При цьому, як
вказав Позивач, вказаний лист
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини Одеської обласної державної
адміністрації № 01-17/3147 від 25.11.2013
року, на який посилається Відповідач в
оскаржуваному приписі, містить
висновок, у відповідності до якого
Відповідач вважає за можливе погодити
проект землеустрою, розроблений КП
«Бюро технічної інвентаризації
Одеської міської ради» щодо відведення
земельної ділянки в оренду ПП
«Дисконт» загальною площею 0,3092 га за
адресою: вул. Бєлінського, 16, м.
Одеса, для проектування, будівництва та
експлуатації житлового будинку з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
громадського призначення та паркінгом,
за умови виконання інвестиційних
зобов'язань згідно з листом
Відповідача № 03/05-03-850 від 14.02.2007 року.
Проте, як зазначає Позивач, вказані
інвестиційні зобов'язання ПП «Дисконт»
виконані в повному обсязі, що
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, а також
аудиторським висновком незалежного
аудитора ОСОБА_1 від 03.07.2007 року. Так,
Позивач зазначив, що 20.07.2007 року між АКБ
«Фінбанк» та ПП «Дисконт» було
укладено договір купівлі-продажу, за
яким Позивачем було придбано нежитлові
будівлі та споруди, розташовані за
адресою: м. Одеса, вул. Бєлінського, 16.
Оскільки зазначений будинок було
включено до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України ПП
«Дисконт» зобов'язувався на протязі
двох років виконати
ремонтно-реставраційні роботи на
будівлі-пам'ятнику по вул. Бєлінського,
16 у м. Одесі, згідно з кошторисною
оцінкою на суму 727793 грн. та протягом
одного місяця з дати укладання цього
договору оформити охоронний договір з
Управлінням охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації, і підписати
план-графік з визначенням видів та
обсягів робіт. На підставі вказаних
вимог договору купівлі-продажу
нежитлових будівель та споруд,
розташованих за адресою: м. Одеса, вул.
Бєлінського, 16, ПП «Дисконт» було
укладено з Відповідачем охоронний
договір на пам'ятку культурної
спадщини № 16-03/Н-1 від 16.03.2007
року. Згідно умов вказаного договору, з
метою збереження пам'ятки та створення
належних умов для її використання, ПП
«Дисконт» взяв на себе зобов'язання
виконати перелік
ремонтно-реставраційних робіт на
об'єкті, розташованого по вул.
Бєлінського, 16 у м. Одесі, визначений
цим договором. Як зазначає Позивач,
ремонтно-реставраційні роботи на
зазначеному об'єкті згідно вказаного
договору здійснювались ПП УБК «Каштан»
у відповідності з проектно-кошторисною
документацією та на підставі
укладеного з ПП «Дисконт» договору
будівельного підряду № 1/6 від 01.06.2007
року. Сума договору складала 727973 грн.
Виконання зазначених робіт
підтверджено первинними
бухгалтерськими документами та
аудиторським висновком незалежного
аудитора ОСОБА_1 від 03.07.2007 року за
матеріалами «Аудиторський висновок ПП
«Дисконт» на інвестування
ремонтно-реставраційних робіт на
будівлі-пам'ятнику по вул. Бєлінського,
16 у м. Одесі». Тобто, станом на 01.07.2007
року, інвестиційні зобов'язання ПП
«Дисконт», виражені у вигляді
ремонтно-реставраційних робіт на суму
727973 грн., з ПДВ, були виконані у повному
обсязі. Відповідач про це повідомлявся
письмово та неодноразово. Враховуючи
вищевикладене, з огляду на виконання ПП
«Дисконт» взятих на себе інвестиційних
зобов'язань щодо виконання
ремонтно-реставраційних робіт на
будівлі-пам'ятнику по вул. Бєлінського,
16 у м. Одесі, Позивач вважає, що припис
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини Одеської обласної державної
адміністрації за № 05-02/369 від 02.04.2014
року, яким Позивача зобов'язано
терміново припинити будівельні та
земляні роботи на об'єкті,
розташованого за адресою: вул.
Бєлінського, 16, м. Одеса, до виконання
вимог листа Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації №
01-17/3147 від 25.11.2013 року, є необґрунтованим
та протиправним, винесений
Відповідачем неправомірно, без
достатнього з'ясування дійсних
обставин та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
Позивача заявлені вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити з підстав, зазначених у
позовній заяві та додаткових письмових
поясненнях (т. 2 а.с.55-59).

Представники Відповідача заперечував
проти задоволення позову в повному
обсязі з підстав, зазначених у
письмових запереченнях на
адміністративний позов (т.2 а.с.2-7) та
додаткових письмових поясненнях (т. 2
а.с.70-73). В судовому засіданні
представники Відповідача зазначили, що
наказом Міністерства культури і
туризму України № 728/0/16-08 від 20.06.2008 року
затверджено науково-проектну
документацію «Історико-архітектурний
опорний план. Проект зон охорони.
Визначення меж історичних ареалів м.
Одеса». В розділах III, V, VI вказаного
документу визначено межі та режими
використання територій зон охорони
пам'яток та межі та режими використання
історичних ареалів м. Одеса. Так, згідно
п. 1 розділу III вказаного наказу, межа
комплексної охоронної зони
історичного центру в м. Одесі проходить
по вул. Приморській,
Старопортофранківській, Богдана
Хмельницького, Мечникова,
Пантелеймонівській, Бєлінського,
Лідерсовському бульвару до вул.
Приморської. За результатами
проведення інспекційного огляду
спеціалістом Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації
вказаної комплексної охоронної зони
історичного центру м. Одеси було
встановлено, що в межах комплексної
охоронної зони історичного центру та
центрального історичного ареалу, а
саме за адресою: м. Одеса, вул.
Бєлінського, 16, проводяться будівельні
та земляні роботи без дозволу
відповідного органу охорони
культурної спадщини, що є порушенням
припису ч.3 ст.32 Закону України «Про
охорону культурної спадщини» та вимог
зазначеного «Історико-архітектурного
опорного плану. Проекту зон охорони.
Визначення меж історичних ареалів м.
Одеса». На підставі наведеного,
керуючись вимогами ч.1 ст.30 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини», Управлінням охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації був
виданий припис № 05-02/369 від 02.04.2014 року,
яким ПП «Дисконт» зобов'язано
терміново припинити будівельні та
земляні роботи на вказаному об'єкті. З
огляду на викладене, Відповідач вважає,
що Управлінням охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації, на підставі
та в межах повноважень, які закріплені
за ним вищенаведеними нормами чинного
законодавства, правомірно був виданий
ПП «Дисконт» оскаржуваний припис. Крім
того, Відповідач зазначив, що Позивач
безпідставно посилається на виконання
взятих на себе інвестиційних
зобов'язань щодо виконання
ремонтно-реставраційних робіт на
будівлі-пам'ятнику по вул. Бєлінського,
16 у м. Одесі, оскільки в ході
інспекційної перевірки та вивчення
наявної документації спеціалістами
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини Одеської обласної державної
адміністрації було встановлено, що
інвестиційні зобов'язання власником у
повному обсязі не виконані. Так, як
зазначив Відповідач, надані до
Управлінням охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації, зокрема,
висновок НВЦ «Екострой», висновок
незалежного аудитора ОСОБА_1, актів
виконаних робіт, не підтверджують
виконання робіт по підсиленню
фундаментів та реставрації фасадів.
Враховуюче викладене, Відповідач
вважає, що вимоги Позивача про
скасування припису Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації №
05-02/369 від 02.04.2014 року є безпідставними
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та проаналізувавши
надані докази у їх сукупності, судом
встановлено наступне.

02.04.2014 року посадовою особою Управління
охорони об'єктів культурної спадщини
Одеської обласної державної
адміністрації проведено інспекційний
огляд земельної ділянки, що
знаходиться в межах комплексної
охоронної зони історичного центру та
центрального історичного ареалу м.
Одеси, а саме розташованої за адресою:
м. Одеса, вул. Бєлінського, 16.

За результатами проведення вказаного
інспекційного огляду Відповідачем
встановлено, що за вказаною адресою
проводяться будівельні та земляні
роботи без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини, а саме: за
адресою м. Одеса, вул. Бєлінського, 16,
провідним спеціалістом інспекційного
відділу Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації встановлено,
що доступ на вказану територію, що
оточена огорожею, обмежений, на
зазначеній території проводяться
будівельні та земляні роботи, працює
важка техніка (крани, вантажні машини
та екскаватори), будівлю за зазначеною
адресою знесено майже до фундаменту.

Зазначені обставини зафіксовані у акті
від 02.04.2014 року (т.2 а.с.22), складеним
провідним спеціалістом інспекційного
відділу Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації за
результатами проведення вказаного
інспекційного огляду, а також
посадовою особою Відповідача
здійснено фотофіксацію зазначеного
об'єкта за адресою: м. Одеса, вул.
Бєлінського, 16 з оглядових точок (т.2
а.с.23-25).

З огляду на встановлення Відповідачем,
що за адресою: вул. Бєлінського, 16, м.
Одеса, в межах комплексної охоронної
зони історичного центру та
центрального історичного ареалу м.
Одеси, проводяться будівельні та
земляні роботи без дозволу
відповідного органу охорони
культурної спадщини, керуючись
вимогами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
охорону культурної спадщини»,
Відповідачем був виданий припис №
05-02/369 від 02.04.2014 року, яким ПП «Дисконт»
зобов'язано терміново припинити
будівельні та земляні роботи на
об'єкті, розташованого за адресою:
вул. Бєлінського, 16, м. Одеса, до
виконання вимог листа Управління
охорони об'єктів культурної спадщини
Одеської обласної державної
адміністрації від 25.11.2013 року № 01-17/3147
(т.1 а.с.20).

Не погоджуючись з вказаним приписом
Позивач звернувся до суду про визнання
його протиправним та скасування.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення сторін, оцінивши докази по
справі у їх сукупності, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст.54 Конституції
України культурна спадщина
охороняється законом.

Держава забезпечує збереження
історичних пам'яток та інших об'єктів,
що становлять культурну цінність,
вживає заходів для повернення в
Україну культурних цінностей народу,
які знаходяться за її межами.

Приписами ст.66 Конституції України
визначено, що кожен зобов'язаний не
заподіювати шкоду природі, культурній
спадщині, відшкодовувати завдані ним
збитки.

Закон, що регулює правові,
організаційні, соціальні та економічні
відносини у сфері охорони культурної
спадщини з метою її збереження,
використання об'єктів культурної
спадщини у суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
поколінь є Закон України «Про охорону
культурної спадщини».

Відповідно до преамбули вказаного
Закону об'єкти культурної спадщини, які
знаходяться на території України,
охороняються державою.

Охорона об'єктів культурної спадщини є
одним із пріоритетних завдань органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про
охорону культурної спадщини»
закріплено, що державне управління у
сфері охорони об'єктів культурної
спадщини покладено на Кабінет
Міністрів України, Спеціально
уповноважені органи охорони об'єктів
культурної спадщини. До спеціально
уповноважених органів охорони об'єктів
культурної спадщини належать:
центральні органи виконавчої влади, що
забезпечують формування та реалізують
державну політику у сфері охорони
культурної спадщини; орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим;
обласні, районні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації; виконавчий орган
сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до Положення про управління
охорони об'єктів культурної спадщини
Одеської обласної державної
адміністрації, яке затверджено
розпорядженням голови обласної
державної адміністрації № 720/А-2011 від
06.09.2011 року, Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації є спеціально
уповноваженим органом охорони
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації.

Згідно з п.п. 1, 10, 13, 14 ст.6 вказаного
Закону України «Про охорону культурної
спадщини» та п.п. 4.1, 4.10, 4.13, 4.15, 4.33
зазначеного Положення про управління
охорони об'єктів культурної спадщини
Одеської обласної державної
адміністрації до повноважень
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини Одеської обласної державної
адміністрації, зокрема, відноситься:
здійснення контролю за виконанням
Закону України «Про охорону культурної
спадщини», інших нормативно-правових
актів про охорону культурної спадщини;
погодження проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
відповідно до Земельного кодексу
України; надання дозволів на
проведення робіт на пам'ятках
місцевого значення (крім пам'яток
археології), їхніх територіях та в
зонах охорони, на щойно виявлених
об'єктах культурної спадщини;
реєстрація дозволів на проведення
археологічних розвідок, розкопок;
видання розпоряджень та приписів щодо
охорони пам'яток місцевого значення;
припинення робіт на пам'ятках, їхніх
територіях та в зонах охорони, якщо ці
роботи проводяться за відсутності
затверджених або погоджених з
відповідним органом охорони
культурної спадщини програм та
проектів, передбачених цим Законом
дозволів або з відхиленням від них;
здійснення інспекційної діяльності
щодо дотримання фізичними та
юридичними особами норм законодавства
у сфері охорони культурної спадщини.

Частиною 3 ст.32 Закону України «Про
охорону культурної спадщини»
встановлено, що на охоронюваних
археологічних територіях, у межах зон
охорони пам'яток, історичних ареалів
населених місць, занесених до Списку
історичних населених місць України,
забороняються містобудівні,
архітектурні чи ландшафтні
перетворення, будівельні,
меліоративні, шляхові, земляні роботи
без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини.

З наведених положень Закону України
«Про охорону культурної спадщини»
вбачається, що проведення
містобудівних, архітектурних чи
ландшафтних перетворень, будівельних,
меліоративних, шляхових, земляних
робіт на охоронюваних археологічних
територіях, у межах зон охорони
пам'яток, історичних ареалів населених
місць, занесених до Списку історичних
населених місць України здійснюється
лише після отримання дозволу
відповідного органу охорони
культурної спадщини.

При цьому, контроль щодо дотримання
вказаних норм, в тому числі, суб'єктами
господарювання, покладено на
Спеціально уповноважені органи
охорони об'єктів культурної спадщини,
яким у спірних правовідносинах
виступає Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом Міністерства культури і
туризму України № 728/0/16-08 від
20.06.2008 року затверджено
науково-проектну документацію
«Історико-архітектурний опорний план.
Проект зон охорони. Визначення меж
історичних ареалів м. Одеса». В
розділах III, V, VI вказаного наказу,
зокрема, визначено межі та режими
використання територій зон охорони
пам'яток та межі та режими використання
історичних ареалів м. Одеса. Так, згідно
п. 1 розділу III зазначеного наказу, межа
комплексної охоронної зони
історичного центру в м. Одесі проходить
по вул. Приморській,
Старопортофранківській, Богдана
Хмельницького, Мечникова,
Пантелеймонівській, Бєлінського,
Лідерсовському бульвару до вул.
Приморської.

Тобто, земельна ділянка, розташована за
адресою: м. Одеса, вул. Бєлінського, 16 та
на якій Позивачем здійснювались
будівельні та земляні роботи,
знаходиться в межах комплексної
охоронної зони історичного центру та
центрального історичного ареалу м.
Одеси, а тому проведення містобудівних,
архітектурних чи ландшафтних
перетворень, будівельних,
меліоративних, шляхових, земляних
робіт на такій території згідно вимог
п.9 ст.6, ч.3 ст.32 Закону України «Про
охорону культурної спадщини»
забороняється без дозволу
відповідного органу охорони
культурної спадщини.

Як встановлено Відповідачем в ході
проведення інспектування та не
заперечується Позивачем, ПП
«Дисконт» здійснювалось проведення
будівельних робіт за адресою: м. Одеса,
вул. Бєлінського, 16, в межах комплексної
охоронної зони історичного центру та
центрального історичного ареалу
м. Одеси, без дозволу відповідного
органу охорони культурної спадщини.

В обґрунтування підстав для скасування
припису Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації про
зобов'язання Позивача терміново
припинити будівельні та земляні роботи
на вказаному об'єкті, Позивач послався
на те, що вказаним приписом ПП
«Дисконт» зобов'язано терміново
припинити будівельні та земляні роботи
на об'єкті, розташованого за адресою:
вул. Бєлінського, 16, м. Одеса, до
виконання вимог листа Управління
охорони об'єктів культурної спадщини
Одеської обласної державної
адміністрації № 01-17/3147 від 25.11.2013 року.
При цьому, як вказав Позивач, вказаний
лист Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації № 01-17/3147 від
25.11.2013 року, на який посилається
Відповідач в оскаржуваному приписі,
містить висновок, у відповідності до
якого Відповідач вважає за можливе
погодити проект землеустрою,
розроблений КП «Бюро технічної
інвентаризації Одеської міської ради»
щодо відведення земельної ділянки в
оренду ПП «Дисконт» загальною площею
0,3092 га за адресою: вул. Бєлінського, 16, м.
Одеса, для проектування, будівництва та
експлуатації житлового будинку з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
громадського призначення та паркінгом,
за умови виконання інвестиційних
зобов'язань згідно з листом
Відповідача № 03/05-03-850 від 14.02.2007 року. Як
зазначає Позивач, вказані інвестиційні
зобов'язання ПП «Дисконт» виконані в
повному обсязі, що підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами, а також аудиторським
висновком незалежного аудитора ОСОБА_1
від 03.07.2007 року.

Суд вважає безпідставними зазначені
доводи Позивача, оскільки оскаржуваний
ним припис винесено Відповідачем саме
за проведення ПП «Дисконт» земляних та
будівельних робіт на об'єкті за
адресою: вул. Бєлінського, 16, м. Одеса, що
розташований в межі комплексної
охоронної зони історичного центру та
центрального історичного ареалу м.
Одеси, за відсутності дозволу
відповідного органу охорони об'єктів
культурної спадщини на проведення
таких робіт, а не за невиконання ПП
«Дисконт» взятих на себе інвестиційних
зобов'язань щодо виконання
ремонтно-реставраційних робіт на
будівлі-пам'ятнику по вул. Бєлінського,
16 у м. Одесі, проте в позовній заяві
Позивачем обґрунтовується лише
виконання інвестиційних зобов'язань та
жодним чином не зазначається на
підставі яких документів, тобто яких
дозволів, ним було здійснено знесення
об'єкту, який був розташований на
земельній ділянці, яка віднесена до
історичного ареалу м. Одеси та
відповідно до яких дозволів
здійснюється земляні та будівельні
роботи на даній земельній ділянці.
Позивачем не надано жодних доказів
щодо наявності у нього відповідного
дозволу органу охорони об'єктів
культурної спадщини на проведення
земляних та будівельних робіт на
спірному об'єкті.

В матеріалах справи наявний висновок
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини № 01-17/3147 від
25.11.2013 року (т.1 а.с.21), проте з нього
вбачається, що Позивачу даним
висновком погоджений проект
землеустрою щодо відведення спірної
земельної ділянки в оренду, при цьому,
за умови виконання інвестиційних
зобов'язань, а також у вказаному
висновку чітко вказано, що він не дає
право на проведення будівельних робіт
на вказаній земельній ділянці.

Також, суд вважає безпідставними
доводи Позивача, що у ПП «Дисконт» не
було підстав для отримання дозволу
відповідного органу охорони об'єктів
культурної спадщини на проведення
земляних та будівельних робіт на
спірному об'єкті з огляду на отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
у Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю з
наступних підстав.

Так, суд зазначає, що правові та
організаційні засади функціонування
дозвільної системи у сфері
господарської діяльності визначає
Закон України «Про дозвільну систему у
сфері господарської діяльності» № 2806-IV
від 06.09.2005 року .

Зокрема, відповідно до вимог статті 4
вказаного Закону, виключно законами,
які регулюють відносини, пов'язані з
одержанням документів дозвільного
характеру, встановлюється перелік
документів дозвільного характеру у
сфері господарської діяльності.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
Перелік документів дозвільного
характеру у сфері господарської
діяльності» № 3392-VI від 19.05.2011 року
забороняється вимагати від суб'єктів
господарювання отримання документів
дозвільного характеру, необхідність
отримання яких не передбачена законом
та які не внесені до Переліку,
затвердженого цим Законом.

Зміни до Переліку вносяться одночасно
(разом) з внесенням змін до законів
України, що регулюють відносини у цій
сфері.

Пунктом 58 Переліку документів
дозвільного характеру у сфері
господарської діяльності, що є
додатком до зазначеного Закону,
передбачено дозвіл на проведення робіт
на пам'ятках національного значення,
їхніх територіях та в зонах охорони, на
охоронюваних археологічних
територіях, в історичних ареалах
населених пунктів, який видається на
підставі Закону України «Про охорону
культурної спадщини».

З огляду на викладене, твердження
Позивача про те, що дозвіл на виконання
будівельних робіт, виданий Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю, є єдиним документом,
необхідність отримання якого
передбачена чинним законодавством
України, є безпідставними.

Також, суд звертає увагу, що між
дозволами на виконання будівельних
робіт, що видаються інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю, та дозволами на проведення
робіт в історичних ареалах населених
місць, занесених до Списку історичних
населених місць України, які видаються
відповідними органами виконавчої
влади у сфері охорони культурної
спадщини існують суттєві відмінності.

Так, суд зазначає, що дозвіл на
виконання будівельних робіт засвідчує
право забудовника та підрядника на
виконання будівельних робіт,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд, видачу
ордерів на проведення земляних робіт,
який надається управлінням державного
архітектурно-будівельного контролю,
тобто вирішує технічні питання
будівництва.

В свою чергу, дозвіл на проведення
робіт в історичних ареалах населених
місць, занесених до Списку історичних
населених місць України, вирішує
питання принципової можливості
будівництва на зазначених територіях з
урахуванням необхідності збереження
об'єктів культурної спадщини, у тому
числі тих, що можуть бути виявлені в
ході таких робіт, традиційного
характеру середовища окремих об'єктів
культурної спадщини та історичного
ареалу в цілому, а також умов
проведення таких робіт, зокрема,
необхідність проведення будівельних
земляних робіт після завершення
археологічних досліджень відповідної
території.

Крім цього, суд зазначає, що, Законом
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»,
встановлено правові та організаційні
основи містобудівної діяльності і
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів, на відміну від Закону
України «Про охорону культурної
спадщини», який регулює правові,
організаційні, соціальні та економічні
відносини у сфері охорони культурної
спадщини з метою її збереження,
використання об'єктів культурної
спадщини у суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
поколінь. Різні по своїй суті зазначені
Закони регулюють різні правовідносини,
учасники яких наділяються певними
правами та обов'язками, останні з яких
мають виконуватися. Регулюючи певну
сферу більш конкретних правовідносин
вимагається отримання дозволів на
виконання (проведення) тих чи інших
робіт, які (дозволи) по своїй суті є
різними та не можуть підміняти один
одного. Таке розмежування
встановлюється на законодавчому рівні,
а тому, доводи Позивача щодо того, що за
наявності одного дозволу, отримання
інших дозволів не вимагається, є
безпідставними. Також, суд зазначає, що
Закон України «Про охорону культурної
спадщини» ніяким чином не суперечить
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», оскільки
обидва вони направлені на врегулювання
різних сфер суспільних відносин.

Таким чином, оскільки Відповідачем
встановлено, що ПП «Дисконт»
проводяться земляні та будівельні
роботи на об'єкті за адресою: вул.
Бєлінського, 16, м. Одеса, що
розташований в межі комплексної
охоронної зони історичного центру та
центрального історичного ареалу м.
Одеси, без дозволу відповідного органу
охорони об'єктів культурної спадщини
на проведення таких робіт, що не
заперечується самим Позивачем та, що є
порушенням ч. 3 ст. 32 Закону України «Про
охорону культурної спадщини», суд
вважає, що Відповідачем правомірно
винесено оскаржуваний припис та
зобов'язано Позивача зупинити
проведення вказаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з ч.2 ст.71 цього КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що Відповідачем надано
достатні аргументи та доводи, які
свідчать, що останній діяв в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, обґрунтовано та правомірно, у
зв'язку з чим, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ПП «Дисконт».

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Приватного підприємства
«Дисконт» до Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації про
визнання протиправним та скасування
припису Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації № 05-02/369 від 02
квітня 2014 року - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом частини
третьої ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Стеценко О.О.

10 червня 2014 року.