Справа № 9101/156025/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" травня 2014 р. справа № 2а-5488/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.
(доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Бобринецькому районі Кіровоградської
області

на постанову Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 05 січня 2012 р., прийняту у
порядку скороченого провадження,

у справі № 2а-5488/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду
України в Бобринецькому районі
Кіровоградської області

про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановив:

Постановою Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 05 січня 2012 року позов
позивача задоволено частково, а саме:
визнано дії відповідача щодо
своєчасного перерахунку та виплати
підвищення до пенсії позивачу в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
у відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
починаючи з 28.05.2011 року по 22.07.2011 року -
незаконними; зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу починаючи з 28.05.2011 року по
22.07.2011 року з урахуванням підвищення в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
та раніше виплаченої різниці, згідно
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
починаючи з 23.07.2011 року і в подальшому
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" безстроково, з
урахуванням змін в законодавстві про
соціальний захист дітей війни. В
частині зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії з
урахуванням підвищення в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" з 22.07.2011 року -
відмовлено. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь позивача 3,40
грн. судових витрат.

Рішення суду вмотивовано тим, що
відповідачем було порушено вимоги ст. 6
Закону України від 18.11.2004 р. № 2195-ІV "Про
соціальний захист дітей війни" (далі -
Закон № 2195-ІV) щодо нарахування та
сплати позивачу підвищення до пенсії.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, посилаючись на
порушенням судом норм матеріального
права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду у
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус дитини війни і в
силу ст. 6 Закону № 2195-ІV має
право на підвищення до пенсії у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком.

Упродовж спірного періоду відповідач
виплачував позивачу підвищення до
пенсії у меншому розмірі, ніж
передбачено ст. 6 Закону № 2195-ІV, тому
суд погоджується з висновками суду
першої інстанції про задоволення вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести відповідний перерахунок
підвищення до пенсії згідно з вимогами
ст. 6 Закону № 2195-ІV у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням фактично отриманих сум
підвищення.

При цьому, ураховуючи пріоритет закону
над підзаконним нормативно-правовим
актом, суд першої інстанції правомірно
не взяв до уваги Постанову Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008р. № 530, якою
встановлені менші розміри підвищення
до пенсії дітям війни, ніж передбачені
ст. 6 Закону № 2195-ІV.

Вихідним критерієм розрахунку
підвищення до пенсії дітям війни
виступає мінімальна пенсія за віком,
визначена ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Положення ч.3 ст.28
зазначеного Закону щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ч.1 цієї статті тільки
стосовно визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом, не
може бути перешкодою для застосування
даної величини (мінімального розміру
пенсії за віком) для розрахунку інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Доводи відповідача про
відсутність коштів і порядку
розрахунку підвищення до пенсії не є
підставою для скасування правильного
по суті судового рішення, оскільки це
не звільняє його від виконання
покладених законом обов'язків.

Таким чином, з'ясувавши у
достатньо повному обсязі права та
обов'язки сторін, обставини справи,
перевіривши доводи сторін та давши їм
правову оцінку, суд першої інстанції
ухвалив постанову, яка відповідає
вимогам закону, тому суд не знаходить
підстав для зміни або скасування
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Бобринецькому районі Кіровоградської
області залишити без задоволення.

Постанову Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 05
січня 2012 року у справі № 2а-5488/11
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун