Справа № 2-а/1620/102/12
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р.
м.Київ
К/800/24707/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді
Логвиненко А.О.,

Маслій В.І.,

секретар судового засідання -
Загородня М.О.,

за участю представника відповідача -
Лисенко Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Миргородської міської ради
Полтавської області на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Миргородської міської ради
Полтавської області, третя особа:
Дорожня профспілкова організація
Південної залізниці, за участю
Миргородської міжрайонної прокуратури
Полтавської області, про скасування
рішень про відмову у затвердженні
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Миргородської міської ради
Полтавської області, третя особа -
Дорожня профспілкова організація
Південної залізниці, в якому просила
визнати протиправним та скасувати
рішення двадцятої сесії шостого
скликання Миргородської міської ради
Полтавської області від 17 травня 2012
року №47 «Про відмову у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування санаторно-оздоровчих
закладів під розміщення комплексу
оздоровлення та відпочинку площею 27666
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1» та №48 «Про
відмову у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування санаторно-оздоровчих
закладів під розміщення профілакторію
на 30 місць площею 9913 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_2»; зобов'язати Миргородську
міську раду Полтавської області
затвердити проекти землеустрою щодо
відведення їй земельних ділянок площею
27666 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та площею
9913 кв.м. за адресою АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила про неправомірність відмови
відповідача у погодженні проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, відсутність у оскаржуваних
рішеннях мотивованих пояснень з
посиланням на відповідні положення
нормативно-правових актів.

Постановою Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 серпня 2012 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване правомірністю рішень
міської ради про відмову у затверджені
проектів землеустрою, оскільки
земельні ділянки, на які претендує
позивачка, перебувають в користуванні
на підставі договору оренди земельної
ділянки від 04 серпня 2006 року №854 у
Дорожньої профспілкової організації
Південної залізниці, яка про
добровільну відмову від права
користування земельними ділянками не
заявляла; судом зазначено про право
позивача на оформлення користування
земельними ділянками, на яких
розміщені належні їй на праві
власності об'єкти та відзначено про
порушення встановленого порядку
погодження питань, пов'язаних з
отриманням особливо цінних земель.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року задоволено частково апеляційну
скаргу ОСОБА_3; скасовано постанову
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 29 серпня 2012
року; прийнято нову постанову, якою
позов задоволено частково; визнано
протиправним та скасовано рішення
двадцятої сесії шостого скликання
Миргородської міської ради
Полтавської області від 17 травня 2012
року №№47 та 48; зобов'язано
Миргородську міську раду Полтавської
області розглянути питання про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
27666 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 9913 кв.м. за
адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_3.

Апеляційний суд зазначив про
необґрунтованість оскаржуваних рішень
ради, оскільки виготовлена на
замовлення позивача та з дозволу
відповідача документація щодо
відведення земельних ділянок
відповідає вимогам законодавства, а
відмова відповідача у затвердженні
проекту не обґрунтована, у рішеннях не
наведені причини та мотиви, на підставі
яких вони прийняті.

Не погоджуючись із рішенням
апеляційного суду, Миргородська міська
рада Полтавської області звернулася до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 квітня 2013 року, залишити в силі
постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 серпня 2012 року.

У касаційній скарзі відповідач
зазначає, що до вирішення питання
припинення права користування
Дорожньої профспілкової організації
Південної залізниці земельними
ділянками, на які претендує ОСОБА_3,
неможливо затвердити проекти щодо
відведення цих земельних ділянок іншій
особі; вказує також про відсутність у
позивача прав на земельні ділянки
площею 2,7666 та 0,9913 га.

Від позивача заперечення на касаційну
скаргу не надходили.

Дорожня профспілкова організація
Південної залізниці зазначила про
здійснення підготовки документів
землеустрою на земельну ділянку площею
179582 кв.м, яка нею орендується.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, на підставі договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі
шляхом викупу від 20 липня 2010 року,
укладеного між Територіальною
громадою в особі Миргородської
міської ради та ОСОБА_3, позивачем
придбано нежитлову будівлю, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 415,9 кв.м., розташовану
на земельній ділянці Миргородської
міської ради площею 0,0561 га.

Також, за договором купівлі-продажу
нежитлової будівлі шляхом викупу від
17 серпня 2010 року, укладеним між
Територіальною громадою в особі
Миргородської міської ради та ОСОБА_3,
позивачем придбано нежитлову будівлю
за адресою АДРЕСА_1, загальною площею
455,1 кв.м., розташовану на земельній
ділянці Миргородської міської ради
площею 707 кв.м.

Рішенням Миргородської міської ради
від 24 вересня 2010 року №57 надано ОСОБА_3
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право користування на земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням від 30
вересня 2011 року №19 Миргородською
міською радою внесено зміни до рішення
від 24 вересня 2010 року №57, надано ОСОБА_3
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, землі
оздоровчого призначення (для
будівництва і обслуговування
санаторно-оздоровчих закладів).

Рішенням Миргородської міської ради
від 19 листопада 2010 року №13 позивачу
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право користування на
земельну ділянку нежитлової будівлі за
адресою:АДРЕСА_2. Рішенням
Миргородської міської ради від 30
вересня 2011 року №18 внесено зміни до
рішення від 19 листопада 2010 року та
надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2,
землі оздоровчого призначення (для
будівництва і обслуговування
санаторно-оздоровчих закладів).

У вказаних рішеннях Миргородської
міської ради не зазначено розмірів
земельних ділянок, на які ОСОБА_3 надано
право виготовити проекти землеустрою,
у рішенні від 19 листопада 2010 року №13
вказано про виготовлення технічної
документації щодо земельної ділянки
нежитлової будівлі.

Позивачем було замовлено та
виготовлено проекти землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
санаторно-оздоровчих закладів під
розміщення комплексу оздоровлення та
відпочинку по АДРЕСА_1 площею 2,7666 га.
та щодо відведення земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
санаторно-оздоровчих закладів під
розміщення профілакторію на 30 місць по
АДРЕСА_2 площею 0,9913 га.

Оскаржуваними рішеннями Миргородської
міської ради від 17 травня 2012 року №№47,
48 відмовлено у затвердженні проектів
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування санаторно-оздоровчих
закладів під розміщення комплексу
оздоровлення та відпочинку площею 27666
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, та під
розміщення профілакторію на 30 місць
площею 9913 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
до виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад відноситься
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, в тому числі, розпорядження
землями територіальних громад; надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу;
організація землеустрою; вирішення
інших питань у галузі земельних
відносин відповідно до закону.

За правилами ч.1 ст.123 Земельного
кодексу України надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування. Рішення зазначених
органів приймається на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок.

Як передбачено ч.ч.2, 3 ст.123 Земельного
кодексу України, особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації. У
клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою. Комісія протягом трьох
тижнів з дня одержання проекту надає
відповідному органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування
свій висновок щодо погодження проекту
або відмови у його погодженні. У разі
якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається Комісією
до відповідного органу земельних
ресурсів для здійснення такої
експертизи відповідно до закону (ч.4
ст.123 Кодексу).

Згідно ч.6 ст.123 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування у двотижневий строк з
дня отримання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про надання
земельної ділянки у користування.

Підставою відмови у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише його
невідповідність вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів (ч.10 ст.123
Земельного кодексу України).

Колегія суддів вважає правильними
висновки суду першої інстанції про
правомірність відмови Миргородською
міською радою у затвердженні проектів
землеустрою з посиланням на
перебування земельних ділянок, на які
претендує позивач, у користуванні
Дорожньої профспілкової організації
Південної залізниці на підставі
договору оренди земельної ділянки від
04 серпня 2006 року №854. При цьому судом
обґрунтовано відзначено, що наявні в
матеріалах проектів землеустрою заяви
Дорожньої профспілкової організації
Південної залізниці про згоду на
вилучення земельних ділянок не можна
розцінити як добровільну відмову від
права користування земельними
ділянками відповідно до ст.141
Земельного кодексу України.

Обставини щодо знаходження частини
земельних ділянок, про відведення яких
просить позивач, у користуванні
третьої особи, наведені у
мотивувальній частині оскаржуваних
рішень відповідача від 17 травня 2012 року
№№47, 48, що спростовує доводи позовної
заяви та висновки суду апеляційної
інстанції про невмотивованість рішень.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що у рішеннях Миргородської
міської ради від 24 вересня 2010 року № 57
та від 19 листопада 2010 року № 13 про
надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
не зазначено орієнтовних розмірів
земельних ділянок, на які позивачу
надано право виготовити проекти
землеустрою.

Виходячи зі змісту вказаних рішень
слідує, що міською радою наданий дозвіл
на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
існуюче у позивача право користування
на земельні ділянки по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, тобто йдеться про земельні
ділянки, на яких розміщені належні
позивачу будівлі, а не земельні ділянки
площею 2,7666 та 0,9913 га.

Відповідач факт надання дозволу на
виготовлення проектної документації
щодо відведення земельних ділянок
площею 2,7666 та 0,9913 га заперечує та
зазначає про неправомірність
визначення позивачем вказаної площі
земельних ділянок на власний розсуд.

Суд першої інстанції вірно дійшов до
висновку, що позивач, придбавши об'єкти
нерухомості в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, у
відповідності до положень ст.377
Цивільного кодексу України, ст.120
Земельного кодексу України, набув
право користування виключно на
земельні ділянки, на яких розміщені ці
об'єкти нерухомості.

Є необґрунтованим посилання позивача
та суду апеляційної інстанції на
укладені між Миргородською міською
радою та ОСОБА_3 29 грудня 2011 року
договори №69 та №70 врегулювання
правовідносин, пов'язаних з тимчасовим
зайняттям земельних ділянок без
правовстановлюючих документів, площею
9913 кв.м по АДРЕСА_2 та площею 27666 кв.м по
АДРЕСА_1, оскільки вказані договори не
свідчать про визначення розмірів
земельних ділянок, щодо яких має
здійснюватися виготовлення технічної
документації, їх укладення не
передбачено встановленим законом
порядком надання земельних ділянок у
користування (оренду), вказані договори
не можуть встановлювати для міської
ради обов'язку щодо передачі у
користування позивачу земельних
ділянок у певному розмірі, оскільки це
буде суперечити принципам місцевого
самоврядування щодо права
самостійного і вільного вирішення
територіальною громадою усіх питань
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

З урахуванням вищезазначеного колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог щодо
скасування рішень Миргородської
міської ради Полтавської області від 17
травня 2012 року №№47, 48 про відмову у
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_3 земельних ділянок
площею 27666 кв.м та 9913 кв.м.

Висновки суду апеляційної інстанції
про незаконність оскаржуваних рішень
Миргородської міської ради не
відповідають фактичним обставинам
справи, спростовуються наявними
доказами, належно, повно та об'єктивно
дослідженими і оціненими судом першої
інстанції.

Відповідно до ст.226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Миргородської
міської ради Полтавської області
задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року скасувати.

Постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 серпня 2012 року залишити в
силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді