Справа № 806/1/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"04" червня 2014 р.
Справа № 806/1/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу
Житомирської міської ради на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "25" березня
2014 р. у справі за позовом Прокурора
м.Житомира до до Житомирської
міської ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача: фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 про визнання
протиправним та скасування в частині
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Житомира звернувся до суду
з позовом, в якому просив визнати
протиправним та скасувати рішення 24-ї
сесії 6-го скликання Житомирської
міської ради №580 від 11.07.2013 року "Про
надання дозволу на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та технічної документації із
землеустрою юридичним і фізичним
особам" в частині надання фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_4 дозволу на
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок площею
0,002 га (кожна) для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі по
АДРЕСА_1.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 25.03.2014р.
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано рішення Житомирської
міської ради №580 від 11.07.2013р. "Про
надання дозволу на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та технічної документації із
землеустрою юридичним і фізичним
особам" в частині надання фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_4 дозволу на
складання 2 проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок площею
0.002га (кожна) для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі по
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даною постановою
Житомирська міська рада звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою в позові відмовити .

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 21 січня 2013 року
між громадянами України ОСОБА_5
(продавець) та ОСОБА_4 (покупець)
укладено два договори купівлі - продажу
кіосків продовольчих товарів НОМЕР_1 і
НОМЕР_2. За умовами цих договорів
продавець продає (передає у власність),
а покупець купує (приймає у власність):
кіоски продовольчих товарів НОМЕР_1 та
НОМЕР_2, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 та належать продавцю на праві
приватної власності.

Пунктом 4.1.1 цих договорів продавець
засвідчив, що у нього відсутнє будь-яке
право (власності чи користування тощо)
на земельну ділянку, на якій
розташовані кіоски.

Як вбачається з рішень виконавчого
комітету міської ради, копії яких
наявні у матеріалах справи, приватному
підприємцю ОСОБА_5 неодноразово
надавався дозвіл на розміщення кіосків
за адресою: АДРЕСА_1. Зокрема, рішенням
від 28 вересня 2006 року № 717 виконавчий
комітет Житомирської міської ради
надав дозвіл приватному підприємцю
ОСОБА_5 на розміщення кіоску
продовольчих товарів за адресою:
АДРЕСА_1. Термін дії вказаного рішення
становив 2 роки.

26 червня 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 звернулася до
міського голови Житомирської міської
ради із заявами про видачу рішення про
надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,002 га (кожна) для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1.
У вказаних заявах фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 зазначила, що на цих
земельних ділянках розміщені кіоски
продовольчих товарів площею 7,2 кв.м. і
9,36 кв.м. відповідно.

11 липня 2013 року на 24-й сесії 6-го
скликання Житомирської міської ради
прийнято рішення № 580 "Про надання
дозволу на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та технічної документації із
землеустрою юридичним і фізичним
особам".

Підпунктом 1.1. пункту 1 зазначеного
рішення надано дозвіл, зокрема,
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 на
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі, а саме кіосків
продовольчих товарі № 2358 і № 1272, площею
0,002 га (кожна) по АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
підстави, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 134 ЗК
України, які б звільняли від обов'язку
проведення аукціону, під час прийняття
відповідачем оспорюваного рішення № 580
від 11.07.2013 року в частині надання
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4
дозволу на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок площею 0,002 га (кожна) для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі по АДРЕСА_1, для
подальшого оформлення права
користування, без проведення земельних
торгів були відсутні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Повноваження міських рад у галузі
земельних відносин визначені у статті
12 Земельного кодексу України від 25.10.2001
року №2768-III, у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин.

За приписами наведеної статті
Земельного кодексу України, до
повноважень міських рад у галузі
земельних відносин на території міст
належить, зокрема, розпорядження
землями територіальних громад; надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу.

Зазначена норма Земельного кодексу
України кореспондується із
положеннями статті 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), відповідно до пункту 34
частини 1 якої, виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються питання
регулювання земельних відносин.

У частині 1 статті 122 Земельного кодексу
України визначено, що сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Згідно із ч. 2 ст. 93 Земельного кодексу
України, земельні ділянки можуть
передаватися в оренду громадянам та
юридичним особам України, іноземцям і
особам без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
об'єднанням і організаціям, а також
іноземним державам.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування (ч. 2 ст. 116 Земельного
кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 124 Земельного
кодексу України, передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу
України передбачено, що особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки. У клопотанні
зазначаються орієнтовний розмір
земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу
України, земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
(оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому
числі з розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті Земельного
кодексу України визначено, що не
підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них у разі,
зокрема: розташування на земельних
ділянках об'єктів нерухомого майна
(будівель, споруд), що перебувають у
власності фізичних або юридичних осіб.

Земельні торги не проводяться при
наданні (передачі) земельних ділянок
громадянам у випадках, передбачених
статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а
також передачі земель загального
користування садівницькому товариству
та дачному кооперативу (ч. 3 ст. 134 ЗК
України).

До нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість), відповідно до ч. 1 ст. 181
Цивільного кодексу України (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Об'єктами будівництва, в розумінні абз.
3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
від 17.02.2011 року № 3038-VI, у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, є будинки, будівлі,
споруди будь-якого призначення, їх
комплекси, лінійні об'єкти
інженерно-транспортної
інфраструктури.

В силу приписів ч. 2 ст. 28 згаданого
Закону, тимчасова споруда
торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення
підприємницької діяльності може мати
закрите приміщення для тимчасового
перебування людей (павільйон площею не
більше 30 квадратних метрів по
зовнішньому контуру) або не мати такого
приміщення.

Аналогічне визначення тимчасової
споруди торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності наведено в
Порядку розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності, затвердженому наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21.10.2011 року №
244.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що кіоски продовольчих
товарів, які розміщені на земельних
ділянках по АДРЕСА_1, є тимчасовими
спорудами для здійснення
підприємницької діяльності.

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
(у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирська міська
рада залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "25" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Прокурор м.Житомира
вул.Черняхівського,2,м.Житомир,10014

3- відповідачу Житомирська міська рада
майдан ім.С.П. Корольова,
4/2,м.Житомир,Житомирська область,10014

4 - прокуратура Житомирської області,
вул. 1 Травня, 11, м. Житомир

5 - фізична особа - підприємець ОСОБА_4,
АДРЕСА_1 - ,