Справа № 2а-7968/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/1244/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Рибченка
А.О., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.08.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.12.2010 у справі № 2а-7968/10/2670

за позовом Дочірньої компанії
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України"

до Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року Дочірньою компанією до
суду заявлений позов, з урахування
уточнень, про визнання протиправними
дії щодо розподілу сплаченої суми за
платіжними дорученнями від 10.03.2010 № 665
та від 19.05.2010 № 1048 в рахунок погашення
податкового боргу та пені; зобов'язати
відповідача внести зміни до картки
особового рахунку платника податку по
рентній платі за природний газ шляхом
відображення платежів, сплачених за
платіжними дорученнями № 665, № 1048,
відповідно до їх призначення,
визначеними цими платіжними
дорученнями.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправними дії щодо розподілу
сплачених сум за платіжними
дорученнями від 10.03.2010 № 665 та від
19.05.2010 № 1048 в рахунок погашення
податкового боргу - пені; зобов'язано
контролюючий орган внести зміни до
картки особового рахунку платника
податку - Дочірньої компанії
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України" по рентній платі за природний
газ шляхом відображення платежу,
сплаченого за платіжним дорученням від
19.05.2010 № 1048, відповідно до його
призначення, в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями,
відповідач до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким повністю
відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до вимог ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допустив заміну відповідача у
справі - Лозівську об'єднану державну
податкову інспекцію Харківської
області на його правонаступника -
Лозівську об'єднану державну податкову
інспекцію Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України дійшов висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивачем були
перераховані кошти в рахунок сплати
податкових зобов'язань, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями, а саме:
від 10.03.2010 № 665 з призначенням платежу -
рентна плата за природний газ згідно
рішення № 168/ХО/2010 ДПА України від
21.12.2009, та від 19.05.2010 №1048 з призначенням
платежу - збір за забруднення
навколишнього середовища за І квартал
2010 року.

Відповідач повідомленнями від 12.03.2010
та від 20.05.2010 довів до відома позивача
про здійснення розподілу сплачених сум
за вищезазначеними платіжними
дорученнями в рахунок погашення пені.

В основу висновків судів про часткове
задоволення позову було покладено
висновок, що зміна призначення платежу,
сплаченого платником податку у рахунок
податкового боргу або тих податкових
зобов'язань, які не вказані в
призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Водночас, судами не було враховано, що
згідно ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути таким, що
ухвалене відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Принцип всебічного, повного та
об'єктивного дослідження доказів судом
при розгляді адміністративної справи
закріплений ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Зазначений принцип
передбачає, зокрема, всебічну
перевірку доводів сторін, на які вони
посилаються в підтвердження своїх
позовних вимог чи заперечень на позов.

Статтею 69 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції, як і рішення суду першої
інстанції, вказаним вимогам не
відповідає.

Як вбачається з заперечень на
адміністративний позов, апеляційної та
касаційної скарг, податковою
інспекцією 12.03.2010 у відповідності до
вимог Закону України від 21.12.2000 № 2181-III
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (далі -
Закон № 2181-ІІІ) щодо сплаченої
позивачем суми згідно платіжного
доручення від 10.03.2010 № 665 на загальну
суму 2 205 252,00 грн. з призначенням
платежу "сплата розстроченої рентної
плати за природній газ" було здійснено
розподіл та кошти в сумі 23 339,32 грн.
спрямовано в рахунок погашення пені.
Проте, в подальшому рішенням
відповідача від 30.03.2010 № 1 пеню у сумі 23
339,32 грн. було скасовано та до картки
особового рахунку позивача внесені
відповідні дані.

Судами попередніх інстанцій вказані
обставини та наявні у матеріалах
справи, що підтверджують зазначене
вище документи (рішення про скасування
пені та автоматично нарахованих
санкцій за несвоєчасну сплату
податкового зобов'язання, зворотній
бік облікової картки позивача), не було
досліджено та не надали їм правової
оцінки.

Також, як вбачається з апеляційної
скарги, позивачем було надано
уточнюючий розрахунок від 07.04.2010 по
збору за забруднення навколишнього
середовища за 2009 рік, яким зменшено
податкові зобов'язання з зазначеного
збору. На вказану суму зменшених
податкових зобов'язань контролюючим
органом було нараховано пеню у сумі 59,66
грн., а в подальшому здійснено розподіл
сплаченої позивачем суми згідно
платіжного доручення від 19.05.2010 № 1048 на
погашення вказаної пені.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
за необхідне зазначити, що специфіка
нарахування пені, полягає в тому, що
вона нараховуються органом державної
податкової служби на погашену суму
податкового боргу залежно від
кількості днів, наступних за останнім
днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання.

Таким чином, при поданні уточнюючого
розрахунку відсутній об'єкт
застосування пені, передбаченої
Законом № 2181-III, оскільки подання
уточнюючого розрахунку не є сплатою
узгодженої суми податкового
зобов'язання, у той час як нарахування
пені залежить від суми погашеного
податкового боргу та кількості днів
затримки сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання.

Зазначивши, що у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
п. 7.7 ст. 7 Закону, податковий орган не
наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків, суди
попередніх інстанцій в той же час не
врахували, що фактично позивачем не
відбувалось погашення податкового
боргу та не дослідили питання
правомірності нарахування пені, щодо
якої в подальшому відбувся такий
розподіл коштів.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду та
вирішення спору по суті і, в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.08.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.12.2010 у
справі № 2а-7968/10/2670 скасувати, а
матеріали справи направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
А.О. Рибченко

Ю.І Цвіркун