Справа № 226/1414/14-а
Суддя: Редько Ж. Є.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
м.Димитров

Суддя Димитровського міського
суду Донецької області Редько Ж.Є.,
розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Димитрові Донецької
області про визнання неправомірним і
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії щодо призначеної
пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідача управління Пенсійного
фонду України в м.Димитрові Донецької
області (далі за текстом Фонд) про
визнання неправомірним і скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії щодо призначеної пенсії, в
обґрунтуванні якого вказала, що вона
перебуває на обліку у відповідача і
отримує пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про державну службу».
До виходу на пенсію 26.04.2011 року вона
працювала на посаді головного
спеціаліста сектору торгівлі,
побутового обслуговування населення
та підприємництва відділу економіки,
аналізу та прогнозування виконавчого
комітету Димитровської міської ради з
09.02.2010 року по 26.04.2011 року. До того
працювала на посадах: державного
провідного інспектора Державної
інспекції з контролю за цінами в
Донецькій області з 04.12.1990 року по 30.08.2000
року, державного провідного інспектора
Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель у
Донецькій області з 07.05.2003 року по 08.02.2010
року, має стаж державної служби 16 років
6 місяців 1 день та стаж посадової особи
в органах місцевого самоврядування 1
рік 2 місяці 16 днів. Для призначення та
розрахунку її пенсії Фондом були
враховані надані нею довідки від 23.03.2011
року № 01-60-1385-08 про складові її
заробітної плати за останні 24 місяці
перед зверненням за період з 01.04.2009 року
по 08.02.2010 року та з 09.02.2010 року по 31.03.2011
року. Дані довідки були складені за
формою, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
14.02.2011 року № 5-1, і в них не були
відображені всі складові її заробітної
плати, на які був нарахований і
сплачений єдиний соціальний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року
- страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Отже, при нарахуванні
розміру її пенсії Фондом не було
враховано всі суми виплат, а саме:
матеріальна допомога на оздоровлення,
допомога для вирішення
соціально-побутових питань, щомісячна
індексація заробітної плати, з яких
справлялися зазначені соціальний та
страхові внески. 30.04.2014 року вона
звернулася до Фонду із заявою про
перерахунок її пенсії, до якої додала
нові довідки від 07.03.2014 року №
31-5-0.10-1372/2-14 та від 26.02.2014 року № 26/02/14/-39 з
урахуванням фактично виплаченої їй сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати. Проте, відповідачем
08.05.2014 року на її заяву винесено рішення
№ 142457 про відмову у перерахунку пенсії
з посиланням на ст.33 Закону України
«Про державну службу», згідно якої
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога та грошові винагороди,
передбачені постановою Кабінету
Міністрів України від 24.02.2003 року № 212,
не належать до інших надбавок, а тому не
можуть бути враховані при обчисленні
пенсії. Вважаючи дії відповідача
такими, що суперечать нормам діючого
законодавства, порушують її права на
отримання пенсії державного службовця,
розрахованої з тих видів оплати праці
та інших виплат, які отримані нею на час
виходу на пенсію відповідно до
законодавства України, позивач просить
суд визнати протиправним та скасувати
рішення Фонду від 08.05.2014 року № 142457 про
відмову у включенні для перерахунку її
пенсії фактично сплачених їй сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати за період з 01.04.2009 року
по 08.02.2010 року та з 09.02.2010 року по 31.03.2011
року; зобов'язати Фонд прийняти нові
довідки від 07.03.2014 року № 31-5-0.10-1372/2-14 та
від 26.02.2014 року № 26/02/14/-39 та здійснити
перерахунок її пенсії з 26.04.2011 року з
урахуванням фактично отриманих нею
виплат, відображених у цих довідках та
з урахуванням 87% від суми заробітку, з
якого сплачувалися страхові внески, а з
01.01.2011 року єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до
ст.37 Закону України «Про державну
службу» в редакції, чинній на час
призначення їй пенсії 26.04.23011 року.

У запереченні проти позову відповідач -
управління Пенсійного фонду України в
м.Димитрові Донецької зазначив, що
позовні вимоги не визнає у повному
обсязі, оскільки пенсія позивачці була
призначена вірно, у відповідності до
Закону України «Про державну службу»,
яким передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплат за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок. До
даного Закону не вносилися зміни щодо
розширення переліку складових
заробітної плати державного службовця.
Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застосовується тільки
для призначення пенсії згідно цього
Закону, а для призначення пенсій згідно
Закону України «Про державну службу»
не застосовується. На даний момент ст.37
Закону України «Про державну службу»
передбачає призначення пенсій
держслужбовцям у розмірі 70% суми їх
заробітної плати, з якої було сплачено
єдиний внесок, а з 01.01.2011 року - страхові
внески, тощо. Зміни до цієї статті
внесені згідно із Законом України № 1166
від 27.03.2014 року. Тому вимоги позивача
про проведення перерахунку її пенсії з
розрахунку 87% від середнього заробітку
за положенням норм, які втратили силу, є
безпідставними.

Оцінивши повідомлені сторонами
обставини, вважаю, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у
Фонді з 27.04.2011 року та отримує пенсію за
віком, призначену згідно із Законом
України «Про державну службу».

26.04.2011 року ОСОБА_1 звільнилася з роботи
за власним бажанням згідно за ст.38 КЗпП
України, ст.ст.20, 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» у зв'язку з
досягненням граничного віку
проходження служби в органах місцевого
самоврядування. За станом на 26.04.2011 року
її загальний страховий стаж склав 34
роки 02 місяці 08 днів, з яких стаж на
посаді держслужбовця - 16 років 6 місяців
1 день, в органах місцевого
самоврядування - 1 рік 2 місяці 16 днів,
про що свідчать записи з її трудової
книжки, інформація Фонду (а.с.16-35).

30.04.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Фонду
із заявою про перерахунок пенсії по
заробітній платі згідно Закону України
«Про державну службу» з урахуванням
сум матеріальної допомоги та
індексації заробітної плати.

До заяви позивачем було надано дві
довідки про заробітну плату від 07.03.2014
року № 31-5-0.10-1372/2-14 та від 26.02.2014 року №
26/02/14/-39 про отримання нею за період з
01.04.2009 року по 08.02.2010 року та з 09.02.2010 року
по 31.03.2011 року сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, з яких справлялися
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до
01.01.2011 року страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підтверджується
наведеними довідками (а.с.41-42, 43-44, 45).

Рішенням від 08.05.2014 року № 142457
відповідач відмовив в перерахунку
пенсії позивача по заробітній платі,
так як матеріальна допомога на
оздоровлення та індексація заробітної
плати не належать до інших надбавок, а
тому не можуть бути враховані при
обчисленні пенсії (а.с.49).

Згідно за ч.7 ст.21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування», пенсійне
забезпечення посадових осіб місцевого
самоврядування, які мають стаж служби в
органах місцевого самоврядування
та/або державної служби не менше 10
років, здійснюється у порядку,
визначеному законодавством України
про державну службу.

Згідно за ст.37 Закону України «Про
державну службу» від 16 грудня 1993 року №
3723-ХП в редакції, що діяла на час
призначення позивачу пенсії, на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, що досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявністю
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, що мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорії посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається у
розмірі 80% від суми їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
за загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80% заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. За кожний
повний рік роботи понад 10 років на
державній службі пенсія збільшується
на 1% заробітку, але не більше 90%
заробітної плати.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» від 16 грудня 1993 року №
3723-ХП (далі - Закон № 3723-ХП) пенсія
державним службовцям призначається
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від
24.03.1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці»
(далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №
3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

04.02.2003 року набув чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про державну службу» від
16.01.2003 року № 432-ІУ, яким внесено зміни
до зазначеного закону та доповнено
його статтею 37-1, якою визначено порядок
і умови перерахунку пенсії державним
службовцям. Зокрема, у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
із набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
05.11.1991 року № 1788-ХП «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХП)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09.07.2003 року
№ 105 8-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-ІУ) визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

На суми виплаченої позивачу
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань і індексацію нараховані і
сплачені єдиний внесок, а з 01.01.2011 року
- страхові внески на обов'язкове
державне пенсійне страхування, що
відображено у наданих позивачу
головним управлінням Держземагенства
у Донецькій області та виконавчим
комітетом Димитровської міської ради
07.03.2014 року та 26.02.2014 року довідках.

Таким чином, суд вважає, що матеріальна
допомога та індексація грошових
коштів, на які нараховувалися страхові
внески або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, повинні
включатися до складу заробітної плати
державного службовця та враховуватися
при обчисленні розміру пенсії,
оскільки перевага має надаватись не
положенням законів № 3723-ХІІ та №
108/95-ВР, які щодо спірних відносин є
загальними, а спеціальним нормам, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, за наведених
обставин - ст.41 Закону № 1058-ІУ та ст.66
Закону № 1788-ХП.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена в постанові від
20.02.2012 року у справі № 21-430а11.

Частиною першою ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду заяв
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За правилами п.1 ч.1 ст.45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-ІУ) пенсія призначається з дня
звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку, зокрема, пенсія
за віком призначається з дня, що настає
за днем досягнення пенсійного віку,
якщо звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Строки проведення перерахунку вже
призначеної пенсії регламентуються
частиною четвертою наведеної статті, а
саме: у разі виникнення права на
підвищення пенсії - з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону № 1058-ІУ
документи про призначення
(перерахунок) пенсії розглядає
територіальний орган Пенсійного фонду
та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про
призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

Позивачем оскаржується саме рішення
Фонду про відмову у перерахунку
пенсії, а не рішення Фонду про
призначення пенсії, тому, враховуючи
вимоги абз.2 ч.4 ст.45 Закону № 1058-ІУ, суд
приходить до висновку, що оскільки
позивач звернулася з заявою про
перерахунок пенсії 30.04.2014 року, то
перерахунок пенсії повинен бути
проведений з першого числа наступного
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, тобто з 01.05.2014
року, а не з 26.04.2011 року, як просить
позивач.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року № 3668-VІ внесено зміни до ст.37
Закону України «Про державну службу»,
відповідно до яких пенсія державним
службовцям призначається у розмірі 80%
від суми заробітної плати.

Згідно за п.2 Прикінцевих та перехідних
положень цього Закону України
обмеження пенсії максимальним
розміром, встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія призначена до набрання чинності
цим Законом.

Законом України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні» від 27.03.2014 року № 1166 знову
внесено зміни до ст.37 Закону України
«Про державну службу», відповідно до
яких пенсія державним службовцям
призначається у розмірі 70% від суми
заробітної плати, ця норма набула
чинності з 01.05.2014 року.

Як встановлено вище, пенсія позивачу
була призначена у квітні 2011 року, тобто
до внесення наведених змін до ст.37
Закону України «Про державну службу», у
розмірі 87% від суми її заробітної плати
(а.с.47).

Задовольняючи вимоги позивача, суд тим
самим відновлює порушене відповідачем
право пенсіонера на пенсію в більшому
розмірі ніж призначена. Тому посилання
відповідача на те, що перерахунок
пенсії, розрахованої у розмірі 87% від
заробітної плати позивача, є
безпідставним, а у розмірі 70%
обумовлений положеннями Закону
України від 27.03.2014 року № 1166, яким
внесено відповідні зміни до ст.37 Закону
України «Про державну службу», є
необґрунтованими.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблеми,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист та неприпустимість
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень
і сформулював правову позицію, згідно
якої Конституція України та закони
України відокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни,
яким пенсія призначена за спеціальними
законами (в тому числі і Законом
України «Про державну службу»). Тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України - не допускається.

Таким чином до спірних правовідносин
підлягають застосуванню саме норми
Закону, які обмежень максимального
розміру пенсії, призначеної відповідно
до Закону України «Про державну
службу», в редакції, що діяла на момент
призначення пенсії, не встановлюють.
Тобто розмір вже призначеної позивачу
пенсії у квітні 2011 року із розрахунку 87%
від її заробітної плати не може бути
зменшений.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі Конституції України,
законів України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», «Про
державну службу», «Про оплату праці»,
«Про пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», постанови ВСУ від 20.02.2012
року, керуючись ст.ст.11, 17-18, 99-100, 107, 158-163,
1832, 185-186, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.Димитров
Донецької області про визнання
неправомірним і скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
призначеної пенсії задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в м.Димитрові Донецької
області від 08 травня 2014 року № 142457 про
відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії по
заробітній платі з урахуванням
фактично отриманих нею сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати за період
з 01.04.2009 року до 08.02.2010 року та за період
з 09.02.2010 року по 31.03.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Димитрові Донецької
області здійснити з 01 травня 2014 року
перерахунок пенсії ОСОБА_1, виходячи із
розміру заробітної плати з урахуванням
фактично отриманих нею сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати за період
з 01.04.2009 року до 08.02.2010 року та за період
з 09.02.2010 року по 31.03.2011 року,
відображених у довідках від 07.03.2014 року
№ 31-5-0.10-1372/2-14 та від 26.02.2014 року №
26/02/14/-39, виданих головним управлінням
Держземагенства у Донецькій області та
виконавчим комітетом Димитровської
міської ради, які враховуються при
обчисленні пенсії та з яких сплачено
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, та з
урахуванням загального проценту
розрахунку пенсії 87% від суми
заробітної плати відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу» в
редакції, чинній на час призначення
пенсії 27.04.2011 року.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Димитровський міський суд Донецької
області протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 КАС України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Ж.Є.Редько