Справа № 261/568/14-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Іванов В.М.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року
справа №261/568/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Петровської
районної у м. Донецьку ради на
постанову Петровського районного суду
м. Донецька від 11 квітня 2014 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Петровської районної у м. Донецьку ради
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним
позовом, в якому, з урахуванням
уточнення, просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
неправильного нарахування їй
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01.09.2013 р. по 28.02.2014 р. та
зобов'язати відповідача нарахувати та
сплатити на її користь недоплачену
суму заборгованості по допомозі по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 01.09.2013 р. по 28.02.2014 р.,
відповідно до ст.ст. 14,15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, пов'язаними х народженням та
похованням»

Постановою Петровського районного
суду м. Донецька від 11 квітня 2014 року
позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просить постанову суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог. На обґрунтування апеляційної
скарги наголошує на правомірності
своїх дій і зазначає, що соціальна
допомога по догляду за дитиною
позивачу була сплачена у встановлених
чинним законодавством розмірах.

Належним чином повідомлені про дату,
час і місце апеляційного розгляду
сторони до суду не прибули, тому
відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи здійснено у письмовому
провадженні за наявними матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Так, судом установлено і
підтверджується матеріалами справи, що
позивачка є матір'ю дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває
на обліку у відповідача і отримує з
12.04.2013 р. як незастрахована особа
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з
квітня по травень 2013 р. в розмірі 447,61
грн. на місяць, з травня по вересень 2013
р. включно по 706,76 грн., з жовтня по
листопад 2013 р. включно по 742,85 грн., з
грудня по січень 2014 р. включно по 795 грн.

Позивач вважає, що відповідачем не
доплачена державна допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у встановленому
законодавством розмірі, у зв'язку з чим,
звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Так, відповідачем допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку позивачці була
нарахована та виплачена відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1751 "Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми" та
внесених Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" змін до
ст.ст.13,15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18.01.2001
№ 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 15 Закону №
2811-ХІІ встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІІІ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону
№ 107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Проте, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі -
рішення № 10-рп/2008) визнано
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Отже, висновок апелянта, про те, що
положення пункту 23 розділу ІІ Закону №
107-VI, яким внесено зміни до статей 13, 15
Закону № 2811-XII, залишаються чинними, є
неправильним, адже свою дію відновили
редакції цих статей до внесення в них
змін Законом № 107-VI.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивач, як незастрахована особа в
системі соціального
загальнообов'язкового державного
страхування, відповідно до вимог
статті 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми", має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Колегія суддів зазначає, що Рішенням
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року № 3-рп/2012 визначено право Кабінету
Міністрів України встановлювати
розміри соціальних виплат, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України на основі і
на виконання Закону України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, однак, ні Законом
України "Про державний бюджет України
на 2012 рік", ні Законом України "Про
державний бюджет України на 2013 рік", ні
Законом України "Про державний бюджет
України на 2014 рік" не було встановлено,
що положення статті 15 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на
відповідні роки. Так само і Кабінет
Міністрів України відповідних
постанов з цього питання на 2012, 2013 та 2014
роки не приймав.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідач, виплачуючи
позивачці допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, встановленому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1751 "Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми",
діяв неправомірно, і вважає, що судом
першої інстанції справу вирішено
правильно у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,211,212,254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Петровської районної у м. Донецьку ради
на постанову Петровського районного
суду м. Донецька від 11 квітня 2014 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Петровської районної у м. Донецьку ради
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення, а постанову
суду - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
Л.В. Губська

Судді:
Т.Г. Арабей

І.В.
Геращенко