Справа № 487/5294/14-а
Суддя: Разумовська О. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-а/487/201/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.06.2014
Заводський районний суд м. Миколаєва в
складі

головуючого судді
Разумовської О.Г.,

при секретарі
Прокопенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в
Миколаївській області про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

27. 05. 2014 ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УДАІ УМВС
України в Миколаївській області про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення від 20.
05. 2014 ПС1 № 640993, якою позивача визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП та накладено штраф у розмірі 255, 00
грн. З даною постановою позивач не
згоден, посилаючись на те, що обставини
викладені в постанові неповно та
необ'єктивно. Вважає, що ПДР не
порушував, і в його діях не має події
правопорушення, просить скасувати
постанову, як винесену неправомірно.

Позивач до судового засідання не
з'явився, суду надав заяву, в якій
позовні вимоги підтримав, обставини,
викладені в позові, підтвердив, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, про час та місце
судового розгляду був повідомлений
вчасно та належним чином, заяву про
розгляд справи за його відсутності та
свої заперечення на позов не надавав.
Відповідно до ст. 128 КАС України, справу
було розглянуто за відсутності
представника відповідача.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, 20. 05. 2014 відносно
ОСОБА_1 винесено постанову по справі
про адміністративне правопорушення за
ч. 1 ст. 122 КУпАП ПС1 № 640993, з тих підстав,
що він 20. 05. 2014 о 13:14 год., керуючи
транспортним засобом «ВАЗ 2107», д/н
НОМЕР_1, рухався по вул. Веселинівській
в м. Миколаєві зі швидкістю 93 км/год,
перевищивши встановленовлену
швидкість на 33 км/год. Швидкість
вимірювалася приладом «Візир».

Відповідно до п. 12.4. Правил дорожнього
руху у населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється із
швидкістю не більше 60 км/год.

Відподповідно до вимог ст. 122 КУпАП
допускається перевищення водіями
транспортних засобів встановлених
обмежень швидкості руху транспортних
засобів не більш як на двадцять
кілометрів на годину.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адмiнiстративнi правопорушення є:
своєчасне, всебiчне, повне i об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирiшення її в точнiй вiдповiдностi з
законом.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
встановлено, що зміст постанови має
відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283 і 284 КпАП України. У ній,
зокрема, потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. ст. 10-15 Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» на
вимірювання у сфері, в якій результат
може бути використаний в якості доказу
по справі, розповсюджується державний
метрологічний нагляд. За таких умов
кожен засіб вимірювальної техніки має
бути укомплектований документами про
допуск типу засобів вимірювальної
техніки для використання в Україні та
про періодичну перевірку кожного
конкретного примірника засобу
вимірювальної техніки.

Позивач в позові стверджував, що
рухався зі швидкістю, яка є дозволеною
для руху на даній ділянці автодороги,
та не забороненою ПДР.

Протокол не містить зазначення свідків
правопорушення, показання технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото - і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото - і
кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
противоправність рішень, дій суб'єкта
владних повноважень обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, дії покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що
інспектором ДПС при винесенні
постанови про адміністративне
правопорушення не з'ясовано всі
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, свідчать
про наявність чи відсутність вини
позивача. Не надано доказів,
передбачених ст. 251 КУпАП, що мають
значення для правильного вирiшення
справи інспектором та доводять факт
перевищення позивачем допустимої
швидкості. Як на докази, що свідчать про
перевищення максимальної швидкості
руху інспектором зазначено про
фіксування правопорушення приладом
«Візир». В той же час результатів фото-
чи відеофіксування, фото таблиці тощо
інспектором не додано. В протоколі про
адміністративне правопорушення
позивач зазначив, що не згодний з ним,
оскільки вказані в протоколі обставини
на його думку не відповідали дійсності,
однак свідків при цьому інспектором не
залучено. Будь-яких інших доказів,
передбачених ст. 251 КУпАП, що мають
значення для правильного вирiшення
справи інспектором не зібрано,
фотоматеріалів не додано, показів
свідків не зібрано. В постанові в
порушення процесуального порядку
оформлення правопорушень не зазначено
пункт ПДР, який порушено позивачем.

Приймаючи до уваги викладене, суд
вважає, що прийти до висновку про
наявність у діях позивача складу
адміністративного правопорушення
неможливо, оскільки інспектором ДПС не
було надано жодних доказів на його
підтвердження.

Отже, постанова винесена без достатніх
підстав, що вказують на наявність у
діях позивача складу
адміністративного правопорушення та
без встановлення дійсних обставин
справи, що виключає її законність.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
їх правомірності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Проте,
належних та допустимих доказів, які б
спростовували твердження позивача та
доводили законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови, суду не надано.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна дія чи бездіяльність, яка посягає
на громадський порядок, власність,
права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління, а ст.
ст. 245, 280 КУпАП зазначають, що
провадження у справах про
адміністративні правопорушення має
забезпечувати повне, всебічне і
об'єктивне зясування всіх обставин
справи, що сприяє постановленню
законного і обґрунтованого рішення,
яке виключало б його двозначне
тлумачення і сумніви щодо доведеності
вини певної особи у вчиненні
адміністративного правопорушення.

Під час судового розгляду не знайшов
своє підтвердження той факт, що позивач
порушував ПДР, що дає підстави
стверджувати про відсутність події та
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП.

Інспектором ДПС у порушення вимог ст.
245 КУпАП односторонньо та поверхово
досліджено обставини справи, не
підтверджено правомірності своїх дій
щодо складання відносно позивача
протоколу про адміністративне
порушення та винесення постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності.

За такого, позовні вимоги підлягають
задоволенню, а винесена інспектором
постанова від 20. 05. 2014 ПС1 № 640993 підлягає
скасуванню.

Також, відповідно до ст. 94 КАС України
судові витрати віднести за рахунок
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, п. 3 ч.1
ст. 293 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УДАІ
УМВС України в Миколаївській області
про скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення
задовольнити.

Постанову від 20. 05. 2014 ПС1 № 640993 про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 255 грн. за
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя
О.Г. Разумовська