Справа № 813/2848/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/2848/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фермерського господарства
«Бурка В.В.» про визнання протиправною
бездіяльності, скасування постанови,
зобов'язання вчинити дії Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Державна
екологічна інспекція у Львівській
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернулося
Фермерське господарство «Бурка В.В.»
(далі - позивач, ФГ "Бурка В.В.") з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області (далі - відповідач,
УДВС ГУЮ у Львівській області), третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Державна екологічна
інспекція у Львівській області, в якому
- визнати протиправним
бездіяльність УДВС ГУЮ у Львівській
області при виконанні виконавчого
листа № 2а-2357/11/1370 виданого 08.12.2011 року
Львівським окружним адміністративним
судом;
- скасувати постанову ВП № 33138603
про закінчення виконаного провадження
винесену 27.03.2014 року державним
виконавцем Романом Назаром Олеговичем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області як незаконну;
- зобов'язати УДВС ГУЮ у Львівській
області здійснити всіх заходів для
виконання виконавчого листа №
2а-2357/11/1370 виданого 08.12.2011 року
Львівським окружним адміністративним
судом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
приймаючи постанову ВП № 33138603 від
27.03.2014 року про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець ВПВР
УДВС ГУЮ у Львівській області не
мотивував її належним чином; не
переконався, що рішення суду виконане
належним чином, а боржником за
виконавчим листом надано повну та
вичерпну відповідь; не звернувся до
суду з заявою про роз'яснення судового
рішення. Такими діями, на думку
позивача, порушено його права
гарантовані ст.ст. 40,55,129 Конституції
України, а відтак, слід визнати
протиправними дії державного
виконавця та визнати незаконною і
скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, подав клопотання
в якому адміністративний позов
підтримав та просив розглянути справу
за його відсутності /а.с.20/.

Представник відповідача проти позову
заперечив повністю з підстав
викладених у письмовому запереченні,
вважає, що державним виконавцем
вчинено всі дії з виконання
виконавчого листа правильно,
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження", а постанову про
закінчення виконавчого провадження
прийнято підставно, після отримання
доказів виконання рішення суду від
Державної екологічної інспекції у
Львівській області. Просив у
задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи проти позову
заперечив повністю, підтвердив
вчинення Державною екологічною
інспекцією у Львівській області всіх
дій з виконання виконавчого листа №
2а-2357/11/1370 виданого 08.12.2011 року та
повідомлення про це державного
виконавця. Просив у задоволенні позову
відмовити.

Суд заслухав пояснення представника
відповідача, третьої особи, з'ясував
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги і заперечення, а також
ті, які мають інше значення для
вирішення справи, повно, всебічно та
об'єктивно дослідив докази у справі, та
-

в с т а н о в и в :

Постановою державного виконавця ВПВР
УДВС ГУЮ у Львівській області ВП № 33138603
від 27.03.2014 року закінчено виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а-2357/11/1370 виданого 08.12.2011 року
Львівським окружним адміністративним
судом про зобов'язання Державну
екологічну інспекцію у Львівській
області надати повну та вичерпну
відповідь на звернення ФГ "Бурка В.В."
від 21.01.2011 року за вих. № 35 відповідно до
вимог Закону України "Про звернення
громадян" та Закону України "Про
інформацію" /а.с.8/.

Не погоджуючись з такими діями
державного виконавця та постановою про
закінчення виконавчого провадження ФГ
"Бурка В.В." звернулося до суду з
відповідним позовом.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби
передбачені ст. 181 КАС України, згідно з
ч. 1 якої учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюються Законом України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №
606-XIV (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
(далі - Закон № 606-XIV).

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб), згідно зі ст. 1
Закону № 606-XIV - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону № 606-XIV
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

За правилами ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV
одною з підстав закінчення виконавчого
провадження є фактичне виконання в
повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Згідно з ч. 3 цієї ж статті про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Предметом доказування відповідно до ч.
1 ст. 138 КАС України є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку звернення до
адміністративного суду тощо) та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Судом з матеріалів справи встановлено,
що 20.06.2012 року державним виконавцем
ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №
2а-2357/11/1370 виданого 08.12.2011 року
Львівським окружним адміністративним
судом про зобов'язання Державну
екологічну інспекцію у Львівській
області надати повну та вичерпну
відповідь на звернення ФГ "Бурка В.В."
від 21.01.2011 року за вих. № 35 відповідно до
вимог Закону України "Про звернення
громадян" та Закону України "Про
інформацію", про що повідомлено
стягувача /а.с.31-32/.

Також, Державною екологічною
інспекцією у Львівській області
надіслано листа вих. № 03-6260 від 16.12.2011
року ФГ "Бурка В.В.", яким надано
відповідь на звернення № 35 від 21.01.2011
року /а.с.44-49/ та листом № 09-10205 від 04.12.2013
року повідомили про це державного
виконавця /а.с.43/.

Крім того, 28.02.2014 року державним
виконавцем надіслано вимогу за вих. №
09.01-45/В-8/2363, якою зобов'язано начальника
Державної екологічної інспекції у
Львівській області в строк до 14.03.2014
року надати відповідь на звернення
заявника відповідно до вимог
виконавчого документу /а.с.50/.

Державною екологічною інспекцією у
Львівській області листом за вих. №
09-1204 від 27.03.2014 року повідомлено
начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області про те, що відповідь ФГ "Бурка
В.В." була надана листом вих. № 03-6260 від
16.12.2011 року про що ВПВР УДВС ГУЮ у
Львівській області було повідомлено
листом № 09-10205 від 04.12.2013 року /а.с.53/.

З цих підстав державним виконавцем
винесено постанову ВП № 33138603 від 27.03.2014
року про закінчення виконавчого
провадження.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зважає на покликання позивача на
те, що державний виконавець приймаючи
постанову ВП № 33138603 від 27.03.2014 року про
закінчення виконавчого провадження не
переконався в отриманні позивачем
відповіді від Державної екологічної
інспекції у Львівській області на
звернення від № 35 від 21.01.2011 року, однак
звертає увагу позивача на те, що
підставою для прийняття цієї постанови
було повідомлення державного
виконавця про виконання виконавчого
листа у повному обсязі Державною
екологічною інспекцію у Львівській
області.

Представник ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області у судовому засіданні пояснив,
що у державного виконавця не було
підстав сумніватися у виконанні
рішення суду та переконуватися у його
виконанні іншим чином.

Суд звертає увагу на те, що Законом
України "Про виконавче провадження" не
встановлено обов'язку державного
виконавця отримувати інформацію у
кредитора щодо виконання рішення суду,
зокрема беручи до уваги той факт, що
боржник - суб'єкт владних повноважень -
повідомив ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області про виконання рішення суду
/а.с.53/.

Також слід зазначити, що у
мотивувальній частині постанови ВП №
33138603 від 27.03.2014 року зазначено, що
підставою для закінчення виконавчого
провадження стало повідомлення
боржника за вих. № 09-1204 від 27.03.2014 року
про надання відповіді на звернення ФГ
"Бурка В.В."/а.с.8/. Відтак, суд не бере до
уваги покликання позивача на те, що
постанова про закінчення виконавчого
провадження є невмотивованою.

Суд зважає на покликання позивача на
те, що державний виконавець не
переконався у наданні боржником повної
та вичерпною відповіді на його
звернення, однак звертає увагу, що
згідно з Законом України "Про виконавче
провадження" у державного виконавця
немає повноважень оцінювати повноту та
вичерпність наданої боржником
відповіді. Суд погоджується з позицією
державного виконавця щодо того, що
фактичне виконання рішення у повному
обсязі, як підстава для закінчення
виконавчого провадження передбачена п.
8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче
провадження", означає факт надання
такої відповіді. Якщо ж стягувач
вважає, що відповідь на його звернення
є неповною та невичерпною, а отже
порушує його законні права чи інтереси,
він має право звернутися до суду за їх
захистом. У такому випадку оцінювати
повноту та вичерпність відповіді буде
суд, оскільки державному виконавцю
таке право законодавством не надано.

Щодо покликання позивача на те, що
державний виконавець не звернувся до
суду з заявою про роз'яснення судового
рішення у процесі виконання
виконавчого листа № 2а-2357/2011 виданого
Львівським окружним адміністративним
судом 08.12.2011 року слід зауважити, що
звернення до суду з заявою про
роз'яснення судового рішення згідно з
ч. 1 ст. 170 КАС України є правом а не
обов'язком державного виконавця. Крім
того, представник відповідача пояснив,
що рішення суду йому зрозуміле та
потреби у зверненні до суду за його
роз'ясненням не було.

Таким чином, судом не встановлено у
діях державного виконавця ознак
протиправності, а отже у задоволенні
позовної вимоги про визнання
протиправними дій державного
виконавця слід відмовити.

Однак, суд звертає увагу на те, що ні
державним виконавцем ні третьою особою
суду не надано доказів того, що
стягувач отримав від Державної
екологічної інспекції у Львівській
області відповідь на своє звернення.

З врахуванням того, що суттю (метою)
виконання рішення суду є захист чи
відновлення порушених прав або
інтересів особи, суд дійшов висновку,
що за відсутності доказів отримання
стягувачем відповіді на звернення та
твердження стягувача про неотримання
ним відповіді на його звернення,
рішення суду не можна вважати
виконаним.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено обов'язок органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оскільки рішення суб'єкта владних
повноважень не відповідає критеріям
визначеним ч. 2 ст. 3 КАС України,
зокрема, прийнято необґрунтовано,
тобто без урахування усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), внаслідок чого рішення
суду не виконано, постанову про
закінчення виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа №
2а-2357/11/1370 виданого 08.12.2011 року
Львівським окружним адміністративним
судом слід визнати протиправною та
скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
УДВС ГУЮ у Львівській області
здійснити всіх заходів для виконання
виконавчого листа № 2а-2357/11/1370 виданого
08.12.2011 року Львівським окружним
адміністративним судом, суд звертає
увагу позивача, що згідно з ч. 1 ст. 6
Закону України "Про виконавче
провадження" це є прямим обов'язком
державного виконавця, а наслідком
скасування судом постанови про
закінчення виконавчого провадження
повинна бути постанова державного
виконавця про відновлення виконавчого
провадження, згідно зі ст. 51 Закону
України "Про виконавче провадження".
Крім того, 29.08.2012 року постановою
Львівського окружного
адміністративного суду у справі №
2а-6888/12/1370 вже зобов'язано ВПВР УДВС ГУЮ
у Львівській області здійснити всіх
заходів з виконання виконавчого листа
№ 2а-2357/11/1370 виданого 08.12.2011 року
Львівським окружним адміністративним
судом. Відтак, у задоволенні цієї
позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача в
частині визнання протиправною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження є
обгрунтованими та слід задовольнити, в
задоволенні решти позовних вимог слід
відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та
скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області ВП № 33138603 від 27.03.2014 року.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Фермерського
господарства «Бурка В.В.» судові
витрати пропорційно до задоволених
позовних вимог в сумі 24,36 грн.

Постанову може бути оскаржено, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено
та підписано о 17.30 год. 16.06.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.