Справа № 804/5562/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 р. Справа №804/5562/14 10 год. 55
хвил. Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВерба І.О. при
секретарі судового засіданняЧмоні А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Підприємство
матеріально-технічного забезпечення
«Буд-сервіс» до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкової
вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2014 року Приватне підприємство
«Підприємство матеріально-технічного
забезпечення «Буд-сервіс» звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкової вимоги від 3
березня 2014 року №60-25.

В обґрунтування позову зазначено
наступне:

- оскаржувана податкова вимога
винесена в день відкриття провадження
в адміністративній справі, отже
грошові зобов'язання не були узгоджені,
а податковий борг за ними не виник;

- наявність оскаржуваного рішення
контролюючого органу порушує права
підприємства, зокрема податковим
органом 02.03.2014 року було списано з сум
переплати по податку на додану
вартість на особовому рахунку
підприємства суми донарахованого
податку на додану вартість, але 18.03.2014
року вони були поновлені на особовому
рахунку. Крім того, наявність
податкового боргу дає податковому
органу можливість застосовувати
податкову заставу майна підприємства.

Відповідач проти позову заперечив,
зазначивши письмово, що:

- відповідні податкові
повідомлення-рішення не оскаржувались
в адміністративному порядку, фактично,
останнім днем адміністративного
оскарження слід вважати 02.03.2014 року,
оскільки податкові-повідомлення
рішення були отримані позивачем 20.02.2014
року;

- оскаржувана податкова вимога
Верхньодніпровської ОДПІ винесена
03.03.2014 року, тобто наступним за останнім
днем для адміністративного оскарження:

- оскільки ухвалу про відкриття
провадження та повістку про виклик
було отримано 07.03.2014 року,
Верхньодніпровській ОДПІ на момент
винесення податкової вимоги не було
відомо, що податкові
повідомлення-рішення оскаржуються в
судовому порядку;

- оскаржувану вимогу станом на 12.05.2014
року анульовано, про що свідчить витяг
з бази, який додається.

Судом відмовлено в задоволенні
клопотання позивача про зупинення
провадження у справі до набрання
законної сили судовим рішенням у
справі №804/3196/14 у зв'язку із відсутністю
підстав для зупинення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі акту перевірки від 27.12.2013 року
№718/04-16-22-01-31184098 Верхньодніпровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області 20.01.2014 року винесені податкові
повідомлення-рішення на загальну суму
1432469 грн.:

- №, яким позивачу донараховано
податок на прибуток підприємств в
розмірі 1307218 грн., з них за основним
платежем 1045774 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 261444
грн.;

- №, яким позивачу донараховано
податок на додану вартість на суму 99793
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 24948 грн.;

- №, яким на позивача накладено
адміністративний штраф у розмірі 510
грн.

Вказані податкові
повідомлення-рішення отримані
позивачем поштовим зв'язком 20.02.2014 року
та оскаржені в судовому порядку,
зокрема, 28.02.2014 року до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду подано позовну
заяву.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03.03.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі №804/3196/14 за
позовом Приватного підприємства
«Підприємство матеріально-технічного
забезпечення «Буд-сервіс» до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
20.01.2014 року №, №, №, на
загальну суму 1432469 грн.

03.03.2014 року Верхньодніпровська ОДПІ
винесла оскаржувану податкову вимогу
№60-25 на суму 1404425,48 грн., яка складається
із узгоджених грошових зобов'язань з:

- податку на прибуток підприємств в
розмірі 1403915,48 грн., з них за основним
платежем 1045774 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 261444
грн., та пенею в розмірі 96697,48 грн.;

- адміністративних штрафів та санкцій в
розмірі 510 грн.

В податковій вимозі зазначено, що
починаючи з 03.03.2014 року на будь-яке
майно платника податків, яке перебуває
у його власності (господарському
віданні або оперативному управлінні) і
балансова вартість якого відповідає
сумі податкового боргу, а також на інше
майно, на яке платник податків набуде
прав власності у майбутньому,
розповсюджується право податкової
застави, а на суму податкового боргу
нараховуються пеня та штрафи,
визначені Податковим кодексом України,
також органом державної податкової
служби буде здійснено опис майна у
податкову заставу.

Із зворотного боку інтегрованої картки
платника податку на прибуток
підприємств, наданому відповідачем на
вимогу суду, яка ведеться на виконання
«Порядку ведення органами
Міністерства доходів і зборів України
оперативного обліку податків, зборів,
митних платежів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, інших платежів,
які сплачуються під час митного
оформлення товарів», затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 05.12.2013 року №765,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 4 лютого 2014 року за
№217/24994, вбачається проведення
наступних записів в оперативному
обліку надходжень платежів:

- 28.02.2014 року: рахувалась переплата
в розмірі 0,80 грн.;

- 02.03.2014 року код операції 953: на
підставі акту перевірки від 27.12.2013 року
нараховано платіж в розмірі 522887 грн.;

- 02.03.2014 року: зменшено переплату на
0,80 грн.;

- 02.03.2014 року: збільшено
зобов'язання/нараховано/збільшено
недоїмку на 522886,02 грн.;

- 02.03.2014 року, код операції 953: на
підставі акту перевірки від 27.12.2013 року
нараховано платіж в розмірі 522887 грн.,
збільшено недоїмку до 1045773,20 грн.;

- 02.03.2014 року код операції 300: на
підставі акту перевірки від 27.12.2013 року
нараховано платіж в розмірі 130722 грн.;

- 02.03.2014 року код операції 95Р:
збільшено платіж в розмірі 130722 грн.,
збільшено недоїмку до 1176495,20 грн.;

- 02.03.2014 року код операції 300: на
підставі акту перевірки від 27.12.2013 року
нараховано платіж в розмірі 130722 грн.;

- 02.03.2014 року код операції 95Р:
збільшено платіж в розмірі 130722 грн.,
збільшено недоїмку до 1307217,20 грн.;

- 02.03.2014 року код операції 3L4: на
підставі акту перевірки від 27.12.2013 року
нараховано пеню в розмірі 96698,28 грн. На
думку суду таке нарахування здійснено
на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1
статті 129 Податкового кодексу України,
та збільшено недоїмку до 1403915,48 грн.

Суд зазначає, що в інтегрованій картці
платника податковим органом 02.03.2014 року
здійснювались записи щодо нарахування
відповідно до податкового
повідомлення-рішення від 20.01.2014 року
№ суми основного зобов'язання з
податку на прибуток підприємств в
розмірі 1307218 грн., із розбивкою платежів
двома рівними частками: основний
платіж 1045774 грн. (два записи по 522887 грн.),
та суми штрафу (фінансових) санкцій
(штрафів) по вказаному податку в
розмірі 261444 грн. (два записи по 522887 грн.).

Таким чином, з наданих матеріалів
вбачається винесення 03.03.2014 року
оскаржуваної податкової вимоги саме у
зв'язку із проведенням 02.03.2014 року
описаних записів в інтегрованій картці
платника на підставі податкових
повідомлень-рішень від 20.01.2014 року
№ та №.

Спір виник відносно того, чи є
узгодженим податковий борг в день
відкриття адміністративної справи
ухвалою адміністративного суду та чи
правомірне винесення в цей день
податкової вимоги.

Задовольняючи адміністративний позов
суд виходить із того, що відповідно до
пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу
України платник податків має право
оскаржити у суді податкове
повідомлення-рішення у будь-який
момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до дня набрання судовим
рішенням законної сили.

З огляду на викладену норму, наявні
підстави вважати вищевказані
податкові повідомлення-рішення
неузгодженими саме з 03.03.2014 року.

Поряд з цим, згідно із пунктом 59.1 статті
59 Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законом строки, орган
державної податкової служби надсилає
(вручає) йому податкову вимогу в
порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у
зв'язку із неузгодженістю податкових
зобов'язань, визначених у податкових
повідомленнях-рішеннях від 20.01.2014 року
№ та №, відсутністю підстав
нарахування пені на підставі підпункту
129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового
кодексу України, у податкового органу
не було підстав виносити прийняття та
надіслання податкової вимоги від 03.03.14
№ 60-25.

Надаючи оцінку діям відповідача,
згідно яких 18.03.2014 року в інтегрованій
картці платника з податку на прибуток
зменшено борг/виключено з обліку на
спірні суми (у тому числі на підставі
ухвали суду від 03.03.2014 року №804/3196/14), у
зв'язку із чим недоїмка/заборгованість
стала дорівнювати нулю, та надання
відповідачем екранної копії бази даних
оперативного обліку платежів, в якій
наявна інформація на робочу дату 12.05.2014
року про причину анулювання податкової
вимоги від 03.03.14 №60-25 - «погашено нед»,
суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України не містить
умов або порядку анулювання податкової
вимоги.

Поряд з цим, статтею 60 вказаного
Кодексу визначені умови відкликання
податкової вимоги. Так, згідно вказаної
норми, податкова вимога вважається
відкликаною, якщо:

60.1.1. сума податкового боргу самостійно
погашається платником податків або
органом стягнення;

60.1.2. контролюючий орган скасовує
раніше прийняте податкове
повідомлення-рішення про нарахування
суми грошового зобов'язання або
податкову вимогу;

60.1.3. контролюючий орган зменшує
нараховану суму грошового зобов'язання
раніше прийнятого податкового
повідомлення-рішення або суму
податкового боргу, визначену в
податковій вимозі;

60.1.4. рішенням суду, що набрало законної
сили, скасовується
повідомлення-рішення контролюючого
органу або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі;

60.1.5. рішенням суду, що набрало законної
сили, зменшується сума грошового
зобов'язання, визначена у податковому
повідомленні-рішенні контролюючого
органу, або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі.

Згідно із пунктом 60.2 статті 60
Податкового кодексу України, у
випадках, визначених підпунктом 60.1.1
пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога
вважається відкликаною у день,
протягом якого відбулося погашення
суми податкового боргу в повному
обсязі.

Таким чином, в підпункті 60.1.1 пункту 60 та
пункті 60.2 статті 60 Податкового кодексу
України йдеться про погашення
податкового боргу - зменшення
абсолютного значення суми такого
боргу, підтверджене відповідним
документом (підпункт 14.1.152 пункту 14.1
статті 14), платником або контролюючим
органом, наприклад, при надходженні
кошів від платника або при зарахуванні
переплати чи направленні отриманих
платежів на погашення наявного
податкового боргу, проте, в цих нормах
права не йдеться про
скасування/анулювання податкового
боргу.

Крім того, відкликання податкової
вимоги здійснюється на майбутнє та
пов'язується з наявністю відповідного
документу, що підтверджує погашення
податкового боргу.

З огляду на викладене, суд зазначає, що
відсутні підстави вважати спірну
податкову вимогу відкликаною, та за
встановлення судом вищевикладених
обставин справи, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного
підприємства «Підприємство
матеріально-технічного забезпечення
«Буд-сервіс» до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкової
вимоги - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу від 3 березня 2014 року
№60-25, прийняту Верхньодніпровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 3
червня 2014 року.

Суддя
І.О. Верба