Справа № 351/3205/13а, 2а/351/11/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа № 876/3294/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 05
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Снятинської
районної державної адміністрації про
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати неправомірними
дії Управління соціального захисту
населення (УПСЗН) Снятинської районної
державної адміністрації щодо відмови у
виплаті їй одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю та
зобов'язати відповідача виплатити
одноразову компенсацію за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 45
мінімальних заробітних плат, з
врахуванням розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої Законом
України ,,Про Державний бюджет" на
момент проведення виплати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до ст. 48 Закону України ,,Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивач
наділений правом на отримання
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат. Згідно ч. 7 ст. 48 Закону
України ,,Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 05
лютого 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
Законом України від 14.06.2011 року ,,Про
внесення змін до Закону України ,,Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
передбачено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України ,,Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку і розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи із наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. В
той же час, виплата одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
передбачена ст. 48 Закону України ,,Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, апеляційний суд вважає
можливим проведення розгляду справи в
порядку письмового провадження, за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга належить до задоволення
частково з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
згідно посвідчення серії НОМЕР_1
позивач відноситься до 1-ої категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Позивачу
встановлено ІІ групу інвалідності,
захворювання пов'язане з наслідками
аварії на ЧАЕС.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач зверталась до Управління
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації із заявою про виплату
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю внаслідок
встановлення інвалідності другої
групи, передбаченої ст. 48 Закону
України ,,Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Листом від 21.11.2013р. № М/375-20 їй
відмовлено у виплаті вказаної
компенсації, оскільки відповідно до
положення" вона не має на неї права. (а.с.
9)

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до прикінцевих
положень Закону України ,,Про Державний
бюджет на 2012 рік", Закону України ,,Про
Державний бюджет на 2013 рік" у 2012-2013
роках положення ст. ст. 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України ,,Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на відповідні роки.

Тому, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що одноразова
компенсація позивачу повинна
виплачуватися в розмірах, передбачених
постановою Кабінету Міністрів України.

Апеляційний суд не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає їх помилковими.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України ,,Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України
,,Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції,
яка діяла на день встановлення
позивачу інвалідності) встановлено, що
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується, зокрема
інвалідам II групи у розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Вказаною нормою встановлено суб'єктний
склад осіб, які мають право на
отримання компенсації. Так, суб'єктами,
які мають право на отримання вказаної
компенсації є:

- учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи;

- сім'ї, які втратили годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

Відповідно до статті 9 Закону України
,,Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської
катастрофи - громадяни, включаючи
дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до Вкладки № 625482 с до
посвідчення громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи, позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, а не
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС. (а.с. 6)

Враховуючи, що позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, а не
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, апеляційний суд
вважає обґрунтованою відмову УПСЗН
Снятинської районної державної
адміністрації щодо виплати ОСОБА_1
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбаченої ст. 48 Закону
України ,,Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок чорнобильської катастрофи",
а відтак, приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

З огляду на викладене, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції
правильно по суті відмовив у
задоволенні позову, однак, при цьому
допустився помилки в застосуванні норм
матеріального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу п.1 ч.1 ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції прийняв
правильне по суті рішення щодо
відсутності підстав для виплати
позивачу одноразової компенсації,
однак допустився помилки в частині
застосування норм матеріального права,
колегія суддів визнає правильним
змінити постанову суду першої
інстанції в частині мотивів відмови у
задоволенні позовних вимог. Мотиви
відмови у задоволенні позовних вимог
викладенні в мотивувальній частині
цього рішення.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 2 ч. 1 ст.198, п.1 ч.1
ст. 201, ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 05
лютого 2014 року у справі № 351/3205/13-а
змінити в частині мотивів відмови у
задоволенні позовних вимог.

В решті постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим