Справа № К/9991/33735/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/33735/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управляння праці та соціального
захисту населення Ялтинської міської
ради Автономної Республіки Крим
(далі - Управління) про стягнення
допомоги по догляду за дитиною, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 6 грудня 2010 року і
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивач звернулася
із зазначеним позовом посилаючись на
те, що є особою яка здійснює догляд за
дитиною до трьох років, а відтак має
право на допомогу по її догляду
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, відповідно до статті 15 Закону
України від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», (далі - Закон №2811-ХІІ).

Посилаючись на те, що вимоги Закону
№2811-ХІІ не виконані, а її звернення про
виплату допомоги по догляду за дитиною
до трьох років залишено без
задоволення, просила зобов'язати
відповідача виплатити таку за 2010 рік.

Постановою Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим від
6 грудня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2011 року в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати та задовольнити
позов.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для їх
скасування відсутні.

Судами встановлено, що позивач є особою
яка здійснює догляд за дитиною до трьох
років, перебуває на обліку в Управлінні
та отримує допомогу як особа,
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
страхування.

Відмовляючи в задоволенні позову суди,
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що права на спірні виплати у 2010 році
позивач не має.

За приписами статті 15 Закону № 2811-XII (в
редакції спірного періоду) допомога
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

На виконання Закону №2811-XII Кабінет
Міністрів України постановою від 27
грудня 2001 року №1751 затвердив Порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин, далі - Порядок).

Відповідно до пункту 22 Порядку
допомога виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 1 січня 2009 року
75 відсотками, з 1 січня 2010 року 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
як 130 гривень.

Разом з тим згідно з частиною другою
статті 45 Закону України від 27 квітня 2010
року №2154-VI «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» у 2010 році допомога
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Зазначена норма Закону №2154
неконституційною не визнавалась.

Відповідно до статті 51 Бюджетного
кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та провадять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань.
Недотримання учасником бюджетного
процесу встановленого цим Кодексом та
іншими нормативно-правовими актами
порядку виконання бюджету згідно зі
статтею 116 зазначеного Кодексу
визнається правопорушенням.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що виплата
передбаченої статтею 15 Закону №2811-XII
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у 2010
році здійснюється у розмірах і порядку,
визначених Порядком призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року №1751 (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин).

За таких обставин правових підстав для
здійснення нарахування та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми за
правилами статті 15 Закону №2811-ХІІ, з
розрахунку встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, не було.

Застосовуючи Закон №2154-УІ відповідач
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, судовій практиці
Верховного Суду України - постанова
від 19 листопада 2013 року, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, а тому підстав для їх
скасування колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 6 грудня 2010 року і ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало