Справа № 2а-1125/11/1970
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 р.
Справа № 47558/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди
О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 04
травня 2011 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2011 року Управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області звернулось
до суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання відповідача вчинити дії
по підписанню актів щомісячної звірки
витрат по особовій справі потерпілого -
ОСОБА_1, за період з 01.10.2010 року по 28.02.2011
року, якому виплачено пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 04
травня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання не передбачений такий
захист прав органів Пенсійного фонду
України, як зобов'язання органів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України підписати акт
звірки за особовими справами
потерпілих, яким виплачені пенсії по
інвалідності наслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Управління Пенсійного
фонду України в Городенківському
районі Івано-Франківської області
подало апеляційну скаргу в якій
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову якою позов
задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що оскаржувана постанова є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд першої інстанції порушив
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1 № 2 від
20.02.1993 року, затвердженим 22.02.1993
року(а.с.11-12), ОСОБА_1, працюючи
сторожем-кочегаром Миколаївському ЛЗУ
Акціонерного товариства закритого
типу із заготівлі та переробки
деревини «Німакс», внаслідок нещасного
випадку на виробництві отримав трудове
каліцтво та за результатами МСЕК від
28.06.1993 року вказана особа визнана
інвалідом І групи, що підтверджується
належним чином завіреною копією
виписки з акту МСЕК(а.с.15).

З наявного в матеріалах справи
належним чином завіреного протоколу
Тайшетським відділом соціального
захисту Іркутської області № 2/226 від
02.09.1993 року вбачається, що ОСОБА_1
призначено пенсію по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобовязані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст.9 Конституції України
чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Станом на 04.05.2011 року є чинною Угода про
взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам
каліцтвом, професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров'я, які
повязані з виконанням ними трудових
обовязків, що була підписана 09.09.1994 року
державами колишнього СРСР, в тому числі
і Україною.

У відповідності до ч.1 ст.2 цієї Угоди
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я (в тому числі під
час втрати працездатності внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
повязаного з виконанням працівником
трудових обовязків), після переїзду
потерпілого на територію іншої
Сторони, смерті, проводяться
роботодавцем Сторони законодавство
якої поширюється на працівника під час
отримання каліцтва, іншого ушкодження
здоров'я, смерті. Такий роботодавець
проводить відшкодування відповідно до
свого законодавства.

З вищенаведеного вбачається, що пенсія
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання громадян
держав-учасниць СНД здійснюється за
законодавством держави, на території
якої він проживає.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі -Основ)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, в Україні
залежно від страхового випадку є:
пенсійне страхування, страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
медичне страхування, страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності,
страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (Стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства), пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті, медичні
профілактично-реабілітаційні заходи,
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 ст. 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням, відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого, допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому, неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст. 25
Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві
положення) Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
01 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і фондом у
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомога чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

Статтею 21 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
визначено соціальні послуги та
виплати, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. У разі настання
страхового випадку він, у
встановленому законом порядку, повинен
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в розі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

У відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.24
цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів. Якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку регулюється
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4.

Як встановлено судом першої інстанції
відповідачем не призначалась
матеріальна допомога та не надавались
соціальні послуги ОСОБА_1, оскільки він
не є застрахованою особою згідно
законодавства України і за нього не
сплачувалися страхові внески до Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Страхове
забезпечення ОСОБА_1, як особі, що
постраждала в результаті нещасного
випадку на виробництві, здійснює Фонд
соціального страхування Російської
Федерації на виконання ст.3 Угоди про
взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам
каліцтвом, професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров'я, які
повязані з виконанням ними трудових
обовязків, що була підписана 09.09.1994 року
державами колишнього СРСР, в тому числі
і Україною, що підтверджується наявною
в матеріалах справи копією листа
філіалу № 45 Московського обласного
регіонального відділення Фонду
соціального страхування Російської
Федерації за № 04-12/45/294 від 10.02.2011
року(а.с.70).

Відповідачем проведено з позивачем
звірки за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за результатами яких
складені акти щомісячних звірок за
період з 01.10.2010 року по 28.02.2011
року(а.с.17,19,21,23,25).

Пунктом 5 згаданого Порядку
передбачено тільки обов'язок органів
Пенсійного фонду провести з
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань звірку витрат по особових
справах потерпілих, і скласти на її
підставі акт та подати його відповідно
головним управлінням Пенсійного фонду
і управлінням виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань. Оскільки
такий обов'язок відповідачем виконано,
позивач не може вимагати здійснення
дій в іншому порядку.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Городенківському районі та виконавчою
дирекцією Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Городенківському районі, керуючись
спільним листом Пенсійного фонду
України № 16842/04-30 від 23.10.2007 року та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України №
183-08-4 від 19.10.2007 року та спільним листом
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Івано-Франківській області та
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
від 25.07.2007 року, складені та підписані
за період з з 01.10.2010 року по 28.02.2011 року
таблиці розбіжностей(а.с.18,20,22,24,26).

Відповідно до пункту 7 Порядку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на централізованому рівні
перераховує витрати пов'язані з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання Пенсійному фонду України.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що підписання актів
звірки розрахунків, який передбачений
вищевказаним Порядком, можливо при
відсутності спору щодо сум виплат, а
витрати, понесені Пенсійним фондом
України підлягають відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві на
централізованому рівні.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 04 травня 2011
року у справі № 2а-1125/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін