Справа № 2а-64/2011
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
Справа № 9104/67361/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Довгої О.І., Затолочного В.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 27 вересня 2011
року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок і виплату
недоплаченої державної допомоги при
народженні дітей та допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 11.06.2010 року звернулась в суд з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок і виплату
недоплаченої державної допомоги при
народженні дітей та допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Вимоги мотивовані тим, що їй всупереч
вимог ст.ст. 41,43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» виплата допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку та державної допомоги
при народженні дитини була невірно
нарахована та виплачена не в повному
розмірі. Просить визнати дії
неправомірними та зобов'язати провести
перерахунок і виплату недоплаченої
державної допомоги при народженні
дітей та допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
період з 15.01.2008 року по 31 травня 2010 року.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 27 вересня 2011 року в позовні
відмовлено.

Позивач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивачка є
матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується відповідним свідоцтвом
про народження та здійснює догляд за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, а отже має право на отримання
щомісячної грошової допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено річний строк
звернення до суду, передбачений ч. 2 ст.
99 КАС України та не наведено поважних
причин його пропуску.

Так, згідно ч. 1 ст. 99 КАС України (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин),
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із позовом, відсутність поважних
причин для поновлення строку, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в частині позовних вимог позивача за
період з 15.01.2008 року по 11.06.2009 року слід
відмовити.

Що стосується частини позовних вимог
за період з 11.06.2009 року по 31.05.2010 року, то
колегія суддів вважає за необхідне їх
задовольнити з огляду на наступне.

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992
року №2811-XII передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» є спеціальним законом,
що регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Статями 42, 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року №2240-III
передбачено, що право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має застрахована особа
(один із батьків дитини, усиновитель,
баба, дід, інший родич або опікун), яка
фактично здійснює догляд за дитиною,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається: застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

До 01 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога надається застрахованій
особі у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, згідно зі
змінами, внесеними до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», його дію поширено на
застрахованих осіб. Водночас із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40- 44.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 22 травня 2008 року №10-рп/2008
визнав неконституційним зокрема пункт
25розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Отже, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
передбачено, що у 2009 році допомога
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
саме на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 - 2010 року» не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право
на виплату допомоги мають особи,
зазначені в ст. 13 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», яка
на час виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 - 2010 роки» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Таким чином, колегія суддів приходить
до переконання, що суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку,
оскільки для вирішення спору стосовно
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в даному
випадку такою особою є позивач, повинні
застосовуватися норми спеціального
закону (яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»), а
тому, позовні вимоги позивача про
стягнення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, підлягають задоволенню за період
з 11.06.2009 року по 31.05.2010 року.

Доводи відповідача з приводу
відсутності коштів на подібні цілі не
можуть слугувати аргументом у відмові
в позовних вимогах чи підставою для
залишення позову без розгляду, або
закрити справу.

Судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права
та неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, що призвело
до ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає скасуванню з підстав
визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги може своєю
постановою змінити постанову суду
першої інстанції або прийняти нову
постанову, якими суд апеляційної
інстанції задовольняє або не
задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
позивача підлягає частковому
задоволенню, постанова суду першої
інстанції скасуванню та апеляційним
судом приймається нова постанова про
часткове задоволення позовних вимог з
наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 27 вересня 2011 року у
адміністративній справі №2а-64/11 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради щодо відмови
у виплаті недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради здійснити
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 щомісячну державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період 11 червня 2009
року по 31 травня 2010 року в розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, відповідно до
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та з врахуванням
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді О.І. Довга

В.С. Затолочний