Справа № К/9991/25770/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/25770/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Антрацитівської
міської ради Луганської області
(далі - Управління) про стягнення
допомоги по догляду за дитиною, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 19 листопада 2010
року і ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року позивач звернулася із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що є особою яка здійснює догляд за
дитиною до трьох років, а відтак має
право на допомогу по її догляду
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, відповідно до статті 15 Закону
України від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», (далі - Закон №2811-ХІІ).

Посилаючись на те, що вимоги Закону
№2811-ХІІ не виконані, а її звернення про
виплату допомоги по догляду за дитиною
до трьох років залишено без
задоволення, просила зобов'язати
відповідача виплатити таку за 2010 рік.

Постановою Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 19 листопада 2010 року,
залишеної без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 березня 2011 року в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати та задовольнити
позов.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для їх
скасування відсутні.

Судами встановлено, що позивач є особою
яка здійснює догляд за дитиною до трьох
років, перебуває на обліку в Управлінні
та отримує допомогу як особа,
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
страхування.

Відмовляючи в задоволенні позову суди,
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що права на спірні виплати у 2010 році
позивач не має.

За приписами статті 15 Закону № 2811-XII (в
редакції спірного періоду) допомога
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

На виконання Закону №2811-XII Кабінет
Міністрів України постановою від 27
грудня 2001 року №1751 затвердив Порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин, далі - Порядок).

Відповідно до пункту 22 Порядку
допомога виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 1 січня 2009 року
75 відсотками, з 1 січня 2010 року 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
як 130 гривень.

Разом з тим згідно з частиною другою
статті 45 Закону України від 27 квітня 2010
року №2154-VI «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» у 2010 році допомога
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Зазначена норма Закону №2154
неконституційною не визнавалась.

Відповідно до статті 51 Бюджетного
кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та провадять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань.
Недотримання учасником бюджетного
процесу встановленого цим Кодексом та
іншими нормативно-правовими актами
порядку виконання бюджету згідно зі
статтею 116 зазначеного Кодексу
визнається правопорушенням.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що виплата
передбаченої статтею 15 Закону №2811-XII
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у 2010
році здійснюється у розмірах і порядку,
визначених Порядком призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року №1751 (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин).

За таких обставин правових підстав для
здійснення нарахування та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми за
правилами статті 15 Закону №2811-ХІІ, з
розрахунку встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, не було.

Застосовуючи Закон №2154-УІ відповідач
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, судовій практиці
Верховного Суду України - постанова
від 19 листопада 2013 року, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, а тому підстав для їх
скасування колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 19 листопада 2010
року і ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало