Справа № 803/215/13-а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
Справа №
5226/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Ливак М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ковельської міської ради на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 21.02.2013р. у
справі №803/215/13-а за позовом
Ковельського міжрайонного прокурора
до Ковельської міської ради про
визнання незаконними та скасування
окремих пунктів Положення, -

В С Т А Н О В
И В:

05 лютого 2013 року Ковельський
міжрайонний прокурор звернувся до суду
з позовом до Ковельської міської ради у
якому просив визнати незаконними та
скасувати п.п. 1.1, 2.1, 3.1.4, 3.1.5, 4.3, 4.5, 4.9,
5.5-5.9, 6.1.6, 6.1.7, 7.1, 8.1-8.9 Положення про
надання земельних ділянок із земель
Ковельської міської ради у межах норм
безоплатної приватизації для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель і
споруд, затвердженого рішенням сесії
міської ради №12/31 від 28.07.2011 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 21.02.2013 року
адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції Ковельська міська
рада оскаржила її в апеляційному
порядку та просить скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 21.02.2013 у
справі № 803/215/13-а за позовом
Ковельського міжрайонного прокурора
до Ковельської міської ради про
визнання незаконним та скасування
окремих пунктів Положення «Про надання
земельних ділянок із земель
Ковельської міської ради у межах норм
безоплатної приватизації для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських споруд»,
затвердженого рішенням Ковельської
міської ради № 12/31 від 28.07.2011 року та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
судом не прийнято до уваги той факт, що
оскаржене Положення було погоджено у
Волинському обласному територіальному
відділенні Антимонопольного комітету.
В мотивувальній частині постанови суд
вказав, що Положення прийнято з
урахуванням всіх зауважень і
пропозицій (в т.ч. громадськості), однак
жодних висновків з цього суд не зробив.
Тобто, судом, не враховано при
прийнятті постанови результатів
громадських слухань, а це є
підтвердженням правомірності
прийняття Положення.

Також апелянт зазначає, що дане
Положення є офіційним письмовим
документом, прийнятим у визначеній
законодавством формі і за встановленою
законодавством процедурою,
спрямований на регулювання суспільних
відносин, що містить норми права, які
поширюють свою дію на невизначене коло
осіб, і призначений для неодноразового
застосування, тобто за своїми ознаками
є нормативно-правовим актом.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що рішенням сесії
Ковельської міської ради від 28.07.2011
року №12/31 затверджено Положення «Про
надання земельних ділянок із земель
Ковельської міської ради у межах норм
безоплатної приватизації для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель і
споруд», (далі - Положення). Дане
рішення вступило в дію з 01.09.2011 року.

На вказані рішення Ковельським
міжрайонним прокурором 29.12.2012 року №
92-6781 вих-12 Ковельському міському голові
внесено подання про приведення
Положення у відповідність до вимог
чинного законодавства України.

Рішенням Ковельської міської ради №33/14
від 24.01.2013 року подання прокурора
відхилено.

Відповідно до п.п. 1.1 Положення «Про
надання земельних ділянок із земель
Ковельської міської ради у межах норм
безоплатної приватизації для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель і
споруд», затвердженого рішенням сесії
міської ради №12/31 від 28.07.2011 року
вбачається, що надання громадянам
земельних ділянок із земель
Ковельської міської ради, у
запроектованих нових районах та
кварталах садибної забудови, згідно
затвердженої містобудівної
документації у порядку безоплатної їх
приватизації для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) (далі-земельна
ділянка) на території міста Ковеля
здійснюється у порядку черговості
через постановку відповідних заяв
громадян на облік у відділі земельних
ресурсів та охорони навколишнього
природного середовища (далі-Відділ), за
умови згоди на виконання інвестиційних
зобов'язань згідно з укладеними
договорами про інвестиції на розвиток
інфраструктури міста та/або згоди на
укладання договору про обмеження права
на земельну ділянку відповідно до
статті 111 Земельного Кодексу України.

Пунктом 2.1 Положення передбачено, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
земельної ділянки, подають до
Ковельської міської ради заяву
встановленого зразка.

Судом першої інстанції було
проаналізовано зразок заяви
відповідно до додатку 2 рішення міської
ради №12/31 від 28.07.2011 року з якого
вбачається, що одночасно громадянином
в заяві повинно бути зазначено, що на
укладення в подальшому договору про
обмеження права на земельну ділянку та
договору про інвестиції на розвиток
інфраструктури міста - згідний, чи не
згідний.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Земельного
Кодексу України (далі - ЗК України),
земельні відносини - це суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею.

Згідно ст. 13 Конституції України земля,
її надра, атмосферне повітря, водні та
інші природні ресурси, які знаходяться
в межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Кожний громадянин має право
користуватися природними об'єктами
права власності народу відповідно до
закону.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено,
що громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри.

Вищезазначеною нормою Закону не
передбачено таких умов, як укладення в
подальшому договору про обмеження
права на земельну ділянку та договору
про інвестиції на розвиток
інфраструктури міста.

Врахувавши вищенаведене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
судом першої інстанції, про те, що
пункти 1.1, 2.1 Положення не відповідають
вимогам вищевказаним статтям
Земельного Кодексу України, а отже є
незаконними.

З розділу третього Положення , а саме
п.п. 3.1.4, 3.1.5 вбачається, що Положенням
визначено загальний інвестиційний
список, це список заяв громадян на
відведення земельних ділянок, які
згідні на укладання в подальшому
договору про інвестиції на розвиток
інфраструктури міста та позачерговий
інвестиційний список - список заяв
громадян на відведення земельних
ділянок, які згідні на укладання в
подальшому договору про інвестиції на
розвиток інфраструктури міста.

Пунктами 4.3, 4.5. та 4.9 визначено, що
запрошення громадян відбувається в
порядку черговості та з урахуванням
наступного відсоткового
співвідношення до кількості вільних
земельних ділянок:

- загальний список - 20%

- першочерговий пільговий список - 20%

- позачерговий пільговий список -10%

- загальний інвестиційний список - 50%

До участі в розподілі земельних
ділянок допускаються тільки ті
запрошені громадяни, які дали згоду на
укладання в подальшому договору про
інвестиції на розвиток інфраструктури
міста та/або договору про обмеження
права на земельну ділянку. В проектах
рішень міської ради про надання
дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та про надання земельної
ділянки у власність громадянину
обов'язково зазначається, що
безоплатне надання відповідної
земельної ділянки здійснюється за умов
обов'язкового укладання договору про
інвестиції на розвиток інфраструктури
міста та/або договору про обмеження
права на земельну ділянку між
Ковельською міською радою та
заявником.

Проаналізувавши пункти 5.5-5.9,6.1.6-6.1.7, 8.1-8.9
Положення вбачається, що всі вони
передбачають надання земельних
ділянок громадянам, або зняття
громадян з обліку за умови укладення
договору про інвестиції на розвиток
інфраструктури міста.

Однак, жодним законодавчим актом, в
тому числі Земельним Кодексом України
не визначено поняття та встановлення
(укладення) договорів про інвестиції на
розвиток інфраструктури міста у
зв'язку з безоплатною передачею
земельної ділянки громадянам.

Суд першої інстанції вірно звернув
увагу на те, що п. 7.1 Положення
визначено, що обов'язковою умовою
надання Ковельською міською радою
згоди на безоплатне надання земельної
ділянки у власність та дозволу на
розробку проекту її відведення є згода
громадянина укласти договір про
обмеження права на земельну ділянку
відповідно до статті 111 Земельного
Кодексу України.

Разом з тим, ч. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України встановлено вичерпний
перелік підстав, з яких місцевий орган
державної виконавчої влади чи
місцевого самоврядування може
відмовити у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Підставою для відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Отже п. 7.1 суперечить вимогам ч. 7 ст. 118
Земельного кодексу України
встановлюючи додаткові підстави для
відмови міською радою у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 8 Конституції України
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція має
найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Таким чином, пункти 5.5-5.9,6.1.6-6.1.7,7.1,8.1-8.9
суперечать діючому законодавству
України та вищевказаній статті
Конституції України, а отже їх слід
визнати незаконними

Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу
України (далі - ЗК України), до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: а) розпорядження землями
територіальних громад; б) передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, ст. 198, ст. 200, ст.
205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Ковельської міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 21.02.2013р. у
справі №803/215/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова

Повний текст ухвали складений 10 червня
2014 року.