Справа № 2-а-252/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-252/14
Головуючий у 1-й інстанції: Українець В.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Беспалова
О.О., суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва на постанову Солом'янського
районного суду м. Києва від 22 квітня 2014
р. у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 22 квітня 2014 р.позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову суду першої
інстанції та постановити нову.

У відповідності до ст. 197 КАС України
справа розглядається у порядку
письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду
частковому скасуванню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач отримує пенсію за
віком державного службовця з 28.01.2008 р.

Як вбачається з листа відповідача від
19.03.2014 р. № 4151/06 пенсія позивача
обчислюється з окладу, надбавки за
ранг, відкоригованої суми премій,
відкоригованої суми надбавок (а. с. 6-7).

Натомість, позивач вважає, що оскільки
до складу заробітної плати позивача
включалася матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби, пенсія має
обчислюватись з врахуванням цих сум.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ, на
підставі якого позивачу була
призначена пенсія, передбачено, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, без
обмеження граничного розміру пенсії, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Статтею 37-1 вказаного Закону
передбачено, що у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
із набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 33 Закону № 3723-ХІІ
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Саме на Кабінет
Міністрів України покладається
регулювання питань оплати праці
державних службовців, встановлення
розмірів посадових окладів, надбавок,
доплат, матеріальної допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати
для перерахунку пенсії державного
службовця встановлено постановами
Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року
№ 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року № 865 (із
змінами і доповненнями) передбачено, що
особи, які вийшли на пенсію згідно
Закону № 3723-ХІІ мають право на
перерахунок пенсій, але лише за умови
підвищення заробітної плати державним
службовцям після набрання чинності
Законом України від 16 січня 2003 року №
432-ІV «Про внесення змін до Закону №
3723-ХІІ» (далі - Закон № 432-ІV).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 квітня 2003 року № 581 встановлено,
що у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям відповідно до рішень
Кабінету Міністрів України після
набрання чинності Законом України від
16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення
змін до Закону № 3723-ХІІ» заробітна
плата для перерахунку пенсії
пенсіонерам, яким пенсія призначена з
дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ,
визначається в такому порядку: 1)
пенсіонерам, які на момент перерахунку
пенсії продовжують працювати на
посаді, з якої призначено пенсію, - на
підставі поданої довідки про
одержувану заробітну плату на момент
перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на
підставі документів, поданих на час
перерахунку, виходячи із сум
заробітної плати, яку одержує
працюючий державний службовець на
відповідній посаді, з якої призначено
(перераховано) пенсію, на момент
виникнення права на перерахунок. При
цьому, премія та інші надбавки
враховуються в середніх розмірах
стосовно визначених законодавством
таких виплат у відповідному державному
органі, з якого особа вийшла на пенсію,
на момент виникнення права на
перерахунок, якщо вони були фактично їй
встановлені.

Стаття 33 Закону № 3723-ХІІ визначає умови
оплати праці державних службовців, а не
умови їх пенсійного забезпечення, а
тому, якщо державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував грошову винагороду, то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Задовольняючи позов в частині
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок призначеної позивачу
пенсії з урахуванням матеріальної
допомоги, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наступного.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24
березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату
праці» визначено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного
законодавства дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення, допомога для вирішення
соціально-побутових питань входили до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66
вказаного Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Натомість, як вбачається з матеріалів
справи, позовні вимоги позивача, що
були задоволені, охоплюють період з
21.09.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулася до відповідача з
заявою 12.03.2014 р.

Частиною четвертою статті 45 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що перерахунок
призначеної пенсії провадиться в такі
строки:

- у разі виникнення права на підвищення
пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть
за собою зменшення пенсії, - з першого
числа місяця, в якому настали ці
обставини, якщо вони мали місце до 15
числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо вони мали місце
після 15 числа.

З огляду на дану норму, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
підставою для перерахунку пенсії
позивачу, є подання до органу
Пенсійного фонду України відповідної
заяви з усіма необхідними документами.

Зважаючи на те, що заява до відповідача
подана позивачем 12.03.2014 р., пенсія
позивача підлягає перерахунку з 01.03.2014
р.

З огляду на це, позовні вимоги ОСОБА_2 за
період з 21.09.2013 р. по 28.02.2014 р. підлягають
залишенню без задоволення.

Крім того, скасуванню підлягає рішення
суду першої інстанції в частині
зобов'язання відповідача здійснювати
певні дії, розраховані на їх здійснення
у майбутньому: вживати дії для
подальшої виплати, з огляду на
наступне.

Повноваження та обов'язки по вчиненню
певних дій суб'єктами владних
повноважень визначаються діючим
законодавством України і не можуть
визначатися судом як такі, що не будуть
виконуватися у майбутньому до моменту
виникнення порушеного права позивача.

Незважаючи на це, рішення суду першої
інстанції в частині визнання дій
відповідача щодо відмови у перерахунку
пенсії на підставі поданої заяви
протиправними підлягає залишенню без
змін, зважаючи на встановлене в судах
першої та апеляційної інстанцій право
позивача на такий перерахунок.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
частково спростовують позицію суду
першої інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції не у
повній мірі відповідає нормам
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справі, у
зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги
підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції слід
скасувати частково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 8-10, 99-100, 160, 195, 197-198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва на
постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 22 квітня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії задовольнити
частково.

Постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 22 квітня 2014 р. в
частині задоволення позовних вимог з 21
вересня 2013 року до 28 лютого 2014 року та в
частині зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва вживати
дій для подальшої виплати ОСОБА_2 з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В іншій частині постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 квітня 2014 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І.
О. ГрибанСуддя О. А.
Губська

Головуючий суддя

Беспалов О.О.

Судді:

Грибан І.О.

Губська О.А.