Справа № 823/824/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року м. Черкаси
справа № 823/824/14

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за
участі секретаря - Левчука А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси адміністративну
справу № 823/824/14

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) [позивач -
ОСОБА_1]

до інспекції з питань захисту прав
споживачів у Черкаській області
[представники відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - за довіреностями]

третя особа: товариство з обмеженою
відповідальністю «Дельта - СВ» (надалі -
ТОВ «Дельта - СВ») [представник третьої
особи - не з'явився],

про визнання протиправними та
скасування постанов, прийняв
постанову.

ФОП ОСОБА_1, звернувшись до суду з
адміністративним позовом до інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Черкаській області, третя особа: ТОВ
«Дельта - СВ», просить визнати
протиправними та скасувати постанови
від 07.03.2014 №56 та №57 інспекції з питань
захисту прав споживачів у Черкаській
області про накладення штрафних
санкцій за розповсюдження продукції
без національного знаку відповідності.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю,
обґрунтовуючи їх тим, що оскаржувані
постанови відповідача прийнято за
результатами перевірки 25.02.2014,
проведеної без присутності ФОП ОСОБА_1
та без уповноваженої ним особи. Позивач
зазначив, що повідомлення про
проведення перевірки не отримував -
його отримав знайомий одного із
працівників - ОСОБА_4, який у той час
перебував на складі, запис у журналі
про проведення перевірок перевіряючі
не зробили. Оскільки ФОП ОСОБА_1 не було
попереджено не пізніш як за 10 днів до
дня здійснення перевірки, позивач був
позбавлений прав, визначених ст. 10
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», тому
вважає, що проведена планова перевірка
у зв'язку з цим є незаконною. Також,
позивач зазначав, що згідно ч. 2 ст. 45
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції», розповсюджувач продукції
не несе відповідальності, встановленої
ст. 44 цього закону, якщо доведе, що
продукція стала такою, що становить
ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам, внаслідок
недодержання іншим розповсюджувачем
умов її зберігання, за умови, що інший
розповсюджувач може бути встановлений.
На думку позивача «іншим
розповсюджувачем» і його
постачальником є ТОВ «Дельта - СВ».
Стосовно відсутності національного
знаку відповідності на продукції
позивач зазначав, що на відповідну
продукцію є декларація про
відповідність, є національний знак на
їхній упаковці, тобто вона не може
становити ризик, оскільки відповідає
встановленим вимогам. Позивачем
зазначено, що під час перевірки
представниками позивача відповідачу
було надано сертифікати відповідності
на перевірену продукцію. Оскаржувані
постанови прийнято без урахування
звернення ФОП ОСОБА_1 до інспекції від
05.03.2014 № 05. Позивач зазначав, що
відповідач взагалі не мав права
проводити перевірку, оскільки листом
Держспоживінспекції від 24.02.2014 №1138-2-5/8
було надано роз'яснення, що відповідно
до чинного законодавства встановлено
заборону органам держнагляду
(контролю), їх посадовим особам
здійснювати стосовно фізичних осіб -
підприємців і юридичних осіб, що
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності (не
зареєстровані як платники ПДВ,
діяльність яких не віднесена до
високого ступеня ризику) заходи
держнагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності. Позивач
зазначав, що стосовно нього відсутні
будь-які скарги споживачів і він
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, 12.05.2014 подав до суду заперечення
та зазначив, що на лист позивача від
05.03.2014 №05 надано відповідь від 17.03.2014 №
01-19/372, тобто заперечення були враховані
при прийнятті оскаржуваних постанов.
Перевірка проведена у присутності
працівників позивача з якими укладено
угоди, зокрема касиром, який був
обізнаний з обставинами, документами
та фактом представлення ОСОБА_4 від
імені позивача і не заперечені
розбіжності щодо відомостей.
Представник відповідача ОСОБА_2 була на
попередній перевірці, де також від
імені позивача виступав ОСОБА_4, за
наслідками перевірки складено
документи про правопорушення і
сплачено штрафні санкції. За
результатами планової перевірки від
25.02.2014 складено акт № 000045 та протокол №
000030. Протокол було отримано, а у акті
перевірки ФОП ОСОБА_1 (особа, яка
представилась інспекторам) від підпису
та дачі пояснень відмовився. Позивач не
спростовував, не оскаржував, не
звертався у встановленому порядку про
підробку підпису, фальсифікацію чи
вчинення правопорушення з боку ОСОБА_4,
який супроводжував перевірку,
підписував і надавав документи та
товари. При цьому у протоколі № 000030
зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 з протоколом
не згоден і буде оскаржувати його в
суді. Відповідач зазначив, що
повідомлення № 40 про проведення
перевірки було вручено за адресою
АДРЕСА_1 і засвідчено підписом особи,
яка отримала повідомлення з прізвищем
позивача. ФОП ОСОБА_1 не довів, що «іншим
розповсюджувачем», тобто ТОВ
«Дельта-СВ», не дотримано умов
зберігання продукції і на
підтвердження чого не надано
документів для врахування інспекцією.
Представниками відповідача у судовому
засіданні зазначено, що перевірка
проведена на підставі і у межах наданих
відповідачу повноважень, прийняті
постанови є законними, а тому у
задоволенні позовних вимог просили
відмовити.

Третя особа свого представника у
судове засідання не направила, причини
неявки не повідомила, про дату час та
місце судового засідання була
повідомлена належним чином.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши позицію позивача
та представників відповідача, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку про те, що у задоволенні
позову належить відмовити з огляду на
таке.

Судом встановлено, що відповідно до
направлення від 25.02.2014 № 48 (а.с. 62) на
підставі наказу від 20.12.2013 №118 (а.с. 89)
про затвердження плану перевірок СПД
на І квартал 2014 року (у зазначеному
плані (а.с. 90-91) ФОП ОСОБА_1 - адреса
здійснення діяльності - АДРЕСА_1 -
зазначено за № 49) посадовими особами
відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - 25.02.2014
проведено планову виїзну перевірку ФОП
ОСОБА_1 У ході перевірки встановлено
порушення, що зафіксовано у акті
перевірки від 25.02.2014 №000045: порушення п.
17 Технічного регламенту № 717 від 20.08.2008 -
відсутність національного знаку
відповідності на продукції зазначеній
у п. 1 та п. 2 сторінки 3 акту перевірки
від 25.02.2014 № 000045; та п.8 Технічного
регламенту № 717 від 20.08.2008 - встановлено
неналежне застосування національного
знаку відповідності на продукції
зазначеній у п. 3 сторінки 3 акту
перевірки від 25.02.2014 №000045. У завіреній у
встановленому порядку копії
зазначеного акту міститься відмітка «З
актом ознайомлений, від підпису
відмовився, один примірник отримав». За
результатами перевірки складено
протокол від 25.02.2014 № 000030 про виявлені
порушення за результатами перевірки
характеристик продукції ФОП ОСОБА_1, що
полягають у розповсюдженні продукції,
на якій відсутній національний знак
відповідності, чим порушено п. 1 ч. 3 ст. 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» від 02.12.2010 № 2735-VI (надалі -
Закон № 2735) та розповсюдження
продукції, щодо якої неналежно
застосовано національний знак
відповідності, чим порушено п. 2 ч. 3 ст. 44
Закону № 2735. У поясненнях керівника або
уповноваженого представника суб'єкта
господарювання до зазначеного
протоколу міститься запис: «з
протоколом не згоден. Буду оскаржувати
в суді». У графі «підпис керівника або
уповноваженого представника суб'єкта
господарювання» міститься підпис
стосовно ФОП ОСОБА_1

05.03.2014 позивач надіслав до відповідача
лист від 05.03.2014 № 05 (а.с. 33), де зазначив,
що перевірку було здійснено без його
присутності і присутності
уповноваженої ним особи, повідомлення
про проведення перевірки позивач не
отримував, тому вважає, що проведена
перевірка не є чинною. Зазначений лист
здано на пошту 06.03.2014 (а.с. 34). 07.03.2014
відповідачем прийнято: рішення від
07.03.2014 про вжиття обмежувальних
(коригувальних) заходів № 57 (а.с. 67),
згідно якого вимагалось вжити заходи
щодо приведення продукції (п. 1 - 3 акту
перевірки характеристик продукції від
25.02.2014 № 000045), що реалізується у
магазині (надається на ринку), у
відповідність встановленим вимогам і
встановлено строк виконання - до 19.03.2014;
рішення від 07.03.2014 про вжиття
обмежувальних (коригувальних) заходів
№ 58 (а.с. 68), згідно якого надання
продукції (п. 1 - 3 акту перевірки
характеристик продукції від 25.02.2014 №
000045), у магазині (на ринку)
забороняється до приведення такої
продукції у відповідність
встановленим вимогам і встановлено
строк виконання - до 19.03.2014.

Листом від 17.03.2014 № 01-19/372 відповідач
повідомив позивача про результати
розгляду звернення, зазначивши, що
підтвердженням того, що при перевірці
присутній або керівник суб'єкта
господарювання, або уповноважена ним
особа є те, що при проведенні перевірки
були надані документи необхідні для
здійснення ринкового нагляду, а також
протокол від 25.02.2014 № 000030 про виявлені
порушення було скріплено особистим
підписом з розшифровкою щодо ФОП
ОСОБА_1, у якому записано «з протоколом
не згоден. Буду оскаржувати в суді».
Тому права позивача не було порушено.
Крім того, 07.03.2014 ФОП ОСОБА_1 особисто,
визнавши порушення і вимоги, направив
повідомлення про виконання рішення про
вжиття обмежувальних (коригувальних)
заходів від 07.03.2014 № 57 та № 58 (а.с. 71).

Відповідачем складено довідки від
19.03.2014 № 57 (а.с. 69) та від 19.03.2014 № 58 (а.с 70)
про результати аналізу виконання
рішення, відповідно, від 07.03.2014 № 57 та
від 07.03.2014 № 58, де зазначено, що ФОП
ОСОБА_1, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
АДРЕСА_1, надав повідомлення про
виконання вказаного рішення, згідно
якого продукція, зазначена у акті
перевірки від 25.02.2014 № 000045, у повному
обсязі знята з реалізації та повернута
постачальнику згідно накладної на
повернення від 04.03.2014 № 0001.

07.03.2014 прийнято постанову про
накладення штрафних санкцій № 56 за
порушення п. 1 ч. 3 ст. 44 Закону № 2735
застосовано штраф у розмірі 250
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у сумі 4 250 грн.

07.03.2014 прийнято постанову про
накладення штрафних санкцій № 57 за
порушення п. 2 ч. 3 ст. 44 Закону № 2735
застосовано штраф у розмірі 150
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у сумі 2 550 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12.05.1991 №1023-XII (надалі - Закон №1023)
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях у сфері захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів
і мають право: перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Згідно п. 1 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 №465/2011
(надалі - Положення №465/2011), державна
інспекція України з питань захисту
прав споживачів (Держспоживінспекція
України) є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів. Відповідно п. 3
Положення №465/2011 основними завданнями
Держспоживінспекції України є:
реалізація державної політики у
сферах: державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів і рекламу в цій сфері;

державного ринкового нагляду;
державного нагляду за додержанням
технічних регламентів, стандартів,
норм і правил. Згідно п. 4 Положення
№465/2011 Держспоживінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань, зокрема: здійснює державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів; здійснює
державний ринковий нагляд у межах
сфери своєї відповідальності; здійснює
у межах своєї компетенції державний
нагляд за додержанням технічних
регламентів, стандартів, норм і правил.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №2735
органи ринкового нагляду проводять
перевірки характеристик продукції у її
розповсюджувачів: планові - згідно із
секторальними планами ринкового
нагляду. Згідно до пп. «а» п. 1 ч. 2 ст. 24
Закону №2735 під час проведення
перевірки характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених пунктом 1 і підпунктом «а»
пункту 2 частини першої цієї статті на
початковому етапі перевірки об'єктами
перевірки є: наявність на продукції
Національного знака відповідності (у
тому числі ідентифікаційного коду
призначеного органу з оцінки
відповідності), якщо його нанесення на
продукцію передбачено технічним
регламентом на відповідний вид
продукції, та додержання правил
застосування і нанесення
Національного знака відповідності.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» від 02.12.2010 №2736-VI (надалі
Закон №2736) розповсюджувач - будь-яка
інша, ніж виробник або імпортер,
фізична чи юридична особа у ланцюгу
постачання продукції, яка пропонує
продукцію на ринку України; ланцюг
постачання продукції - послідовність
суб'єктів господарювання, які
забезпечують постачання продукції від
виробника до споживача (користувача).

Порядком проведення перевірок у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого Наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07.03.2012 № 310
визначено, що планові перевірки
проводяться посадовими особами на
підставі квартального плану роботи
Держспоживінспекції України, її
територіальних органів з питань
захисту прав споживачів в областях,
містах Києві та Севастополі (далі -
органи з питань захисту прав
споживачів) та в межах відповідного
переліку питань для здійснення
планових заходів, які затверджуються в
установленому законодавством порядку.

Відповідно до абзаців 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону
№2735 національний знак відповідності -
знак, що засвідчує відповідність
позначеної ним продукції вимогам
технічних регламентів, які на неї
поширюються; неналежне застосування
Національного знака відповідності -
порушення правил застосування і
нанесення Національного знака
відповідності, встановлених законами
України, та виданих відповідно до них
інших нормативно-правових актів, у тому
числі технічних регламентів.

Згідно з п. 15 технічного регламенту
мийних засобів затвердженого
постановою КМУ від 20.08.2008 № 717 (надалі -
технічний регламент № 717) національний
знак відповідності згідно з описом та
правилами його застосування,
затвердженими постановою КМУ від 29.11.2001
№ 1599 «Про затвердження опису та правил
застосування національного знака
відповідності» наноситься на зовнішню
поверхню пакування чи етикетку мийного
засобу, що пройшов оцінку
відповідності згідно з цим Технічним
регламентом. У п. 17 цього регламенту
передбачено, що виробник мийного
засобу забезпечує зберігання
документації, що містить: результати
випробувань біологічного розкладу
поверхнево-активних речовин, що
входять до складу мийного засобу;
результати випробувань мийного засобу
щодо вмісту в ньому фосфатів та інших
сполук фосфору; технічний опис
інгредієнтів згідно з додатком 2.

Згідно п. 8 технічного регламенту № 717
рівень первинного біологічного
розкладу поверхнево-активних речовин,
що входять до складу мийного засобу,
повинен становити не менш як 80
відсотків. Відповідно п. 18 технічного
регламенту № 717 для визначення
відповідності мийного засобу вимогам
цього Технічного регламенту виробник
або його уповноважений представник
застосовує процедуру оцінки
відповідності, встановлену постановою
КМУ від 07.10.2003 № 1585 «Про затвердження
Технічного регламенту модулів оцінки
відповідності». Згідно опису та правил
застосування національного знака
відповідності національний знак
відповідності має форму незамкненого з
правого боку основного кола, усередині
якого вміщено стилізоване зображення
трилисника.

Відповідно до п. 1 Правил застосування
національного знака відповідності,
національний знак відповідності
засвідчує відповідність позначеної
ним продукції вимогам технічних
регламентів, що поширюються на неї. У п.
2 Правил визначено, що знак
відповідності наноситься тільки на ті
види продукції, опис яких міститься в
технічних регламентах. При цьому
нанесення знака відповідності є
обов'язковим. Знак відповідності
наноситься на продукцію безпосередньо
її виробниками, якщо інше не
передбачено відповідним технічним
регламентом (п. 4 Правил). Відповідно до
п. 5 Правил знак відповідності
наноситься на виріб та/або на етикетку,
тару, пакування, експлуатаційну та
товаросупровідну документацію тощо,
якщо інше не передбачено відповідним
технічним регламентом. Місце та спосіб
нанесення (друкування, наклеювання,
гравірування, травлення, штампування,
лиття тощо) знака відповідності
визначається виробником продукції.

Згідно п. 4 технічного регламенту
№ 717 його вимоги поширюються на: мийні
засоби, призначені для прання або
очищення та введені в обіг на території
України для потреб споживача
(користувача); мийні засоби, призначені
для замочування, полоскання,
підкрохмалювання, апретування,
пом'якшування або вибілювання виробів
з тканин; мийні засоби, призначені для
очищення поверхонь, матеріалів,
виробів, механізмів, механічних
пристроїв, транспортних засобів та
допоміжного обладнання,
інструментарію, апаратури тощо; інші
мийні засоби, призначені для
використання під час прання та
очищення.

Під час судового розгляду справи
судом встановлено відсутність
національного знаку відповідності на
продукції - гель плямовивідник astro oxy power
для білих для кольорових тканин без
хлору 1/100 мл., гель універсальний миючий
«Вухастий нянь» для дитячих потреб з
екстрактами череди і календули 1/500 мл.
та неналежне застосування
національного знаку відповідності на
продукції (товарі) - концентрований
кондиціонер для білизни «Мода».

Відповідно п.1 ч. 3 ст. 44 Закону №2735 до
розповсюджувача застосовуються
штрафні санкції у разі розповсюдження
продукції, на якій відсутній
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення на продукцію
передбачено технічним регламентом на
відповідний вид продукції - у розмірі
від ста п'ятдесяти до двохсот
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а за
повторне протягом трьох років вчинення
такого самого порушення, за яке на
особу вже було накладено штраф - у
розмірі від двохсот до трьохсот
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 44 Закону №2735 до
розповсюджувача застосовуються
штрафні санкції у разі розповсюдження
продукції, щодо якої неналежно
застосовано Національний знак
відповідності (крім нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів) - у розмірі від
сімдесяти п'яти до ста п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф - у розмірі від ста до
двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Твердження позивача про те, що чинне
законодавство України передбачає
суперечливі між собою норми
маркування, спростовується
вищезгаданими положеннями опису та
правил застосування національного
знака відповідності та ст. 44 Закону
№2735.

Суд зазначає про необґрунтовані
твердження позивача з посиланням на п. 1
ч. 2 ст. 45 Закону №2735, що визначає:
розповсюджувач продукції не несе
відповідальності, встановленої ст. 44
цього Закону, якщо доведе, що: продукція
стала такою, що становить ризик та/або
не відповідає встановленим вимогам,
внаслідок недодержання іншим
розповсюджувачем умов її зберігання,
за умови, що інший розповсюджувач такої
продукції може бути встановлений.
Судом не встановлено, а позивачем не
надано доказів на підтвердження
обставин, з якими закон пов'язує
звільнення розповсюджувача від
відповідальності. Судом враховано, що
ФОП ОСОБА_1 надано повідомлення про
виконання рішення відповідача, згідно
якого продукція, зазначена у акті
перевірки від 25.02.2014 № 000045 знята з
реалізації та повернута постачальнику.
Посилання позивача щодо відсутності у
відповідача права на проведення
перевірки у зв'язку з мораторієм,
установленим до введення в дію
положень щодо спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва, не
знаходить підтвердження, оскільки
Закон України № 4014-VI «Про внесення змін
до Податкового кодексу та деяких інших
законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності» набрав чинності з
01.01.2012.

У судовому засіданні 15.05.2014 за
клопотанням позивача від 13.05.2014 (здано
до канцелярії суду 14.05.2014) було допитано
у якості свідків працівників позивача
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що є
працівником ФОП ОСОБА_1 (продавцем), у
день проведення перевірки (25.02.2014) була
на роботі, проте, оскільки за день
проходить велика кількість людей, і хто
ходив - чи це були перевіряючи, чи
торгові представники, чи це були
покупці не може точно сказати. У цей
день (25.02.2014) у магазині був присутній
ОСОБА_4 Стосовно отримання 14.02.2014
повідомлення про проведення перевірки,
то свідок зазначила, що не пам'ятає
обставин цих подій.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що є
працівником ФОП ОСОБА_1 (касиром),
стосовно перевірки (25.02.2014) зазначила:
зрозуміла, що це була перевірка,
стосовно повідомлення про проведення
перевірки 14.02.2014, зазначила що щось
приносили, проте вона була зайнята і
тому не бачила, що саме приносили.
ОСОБА_1 у той день на роботі не було.
ОСОБА_4 14.02.2014 та 25.02.2014 був присутній на
складі і спілкувався з перевіряючими.
Повідомила, що перевіряючі щось
фотографували. На питання представника
відповідача чи інформувала вона
перевіряючих, що перевірка проводиться
за присутності неуповноваженої
(підставної) особи, повідомила, що не
дивилася, що там підписують, бо
знаходилась на робочому місці і у залі
були покупці. На запитання суду щодо
можливості вільного пересування по
території всього магазину і складу
повідомила, що у торговому залі, де
знаходяться вітрини, можна вільно
пересуватись, а територією складу лише
у супроводі відповідальної особи.
Повідомила, що перевіряючі ходили по
території складу у супроводі ОСОБА_4 -
товариша ОСОБА_1 Свідок ОСОБА_7
пояснила, що виконувала функції касира,
проте окремо обладнаного та
ізольованого приміщення каси в
орендованому майні немає. Перевіряючі
разом з ОСОБА_4 повернулись і біля
касира щось підписували. На запитання
чи можуть покупці вільно пересуватись
територією складу повідомила, що деякі
постійні покупці можуть пересуватись
територією складу лише у супроводі
когось із продавців. На питання суду як
часто ОСОБА_4 буває в магазині і чи
працює у ФОП ОСОБА_1, свідок повідомила,
що ОСОБА_4 буває три - чотири рази на
тиждень. Про факт оформлення чи не
оформлення у ФОП ОСОБА_1 трудових
відносин з ОСОБА_4 касиру не відомо.

У судовому засіданні 19.05.2014 за
клопотанням позивача від 14.05.2014, було
допитано у якості свідків ОСОБА_4 і
ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4 повідомив, що 14.02.2014
отримав повідомлення про проведення
перевірки, оскільки вважав, що це не для
ОСОБА_1, а від ОСОБА_1 Стосовно
проведеної 25.02.2014 перевірки свідок
зазначив, що оскільки ОСОБА_1 не було на
місці, на телефонні дзвінки він не
відповідав, то ОСОБА_4 безперешкодно
провів перевіряючих на склад,
обґрунтувавши це тим, що перевіряючі
погрожували викликати міліцію, проте
доказів щодо зазначеного не надано.
Після того як перевіряючими
встановлено товари з порушенням
маркування, то останні вимагали
документи, що були надані їм свідком
ОСОБА_4 із шафи, де знаходилась
документація позивача. Щодо підпису у
акті - то свідок ОСОБА_4 повідомив, що
відмовився від підпису у акті, оскільки
він не є ОСОБА_1 і не є уповноваженою
особою ОСОБА_1 Стосовно питання чи
проводилась фотозйомка - точно сказати
не міг. На запитання, чому тоді ОСОБА_4
вчинив підпис у протоколі від 25.02.2014
№000030, ОСОБА_4 повідомив, що не знає чий
то підпис, хоча почерк візуально схожий
на його, проте він не пам'ятає, що
підписував зазначений протокол.
Представником відповідача ОСОБА_2 було
поставлено запитання свідку ОСОБА_4:
«якщо Ви не ФОП ОСОБА_1 і не
уповноважена ним особа, чому Ви
підписували акт від 22.08.2011 №0000652 і чому
згідно постанов (прийнятих на підставі
акту від 22.08.2011 №0000652 та підписаних
ОСОБА_4 як ФОП ОСОБА_1) від 26.08.2011 № 613 та
№ 584 було погоджено і сплачено штрафи
платіжними дорученнями (платник ФОП
ОСОБА_1) відповідно від 31.08.2011 №42 у сумі
255 грн. та від 31.08.2011 №41 у сумі 102 грн.?»
Свідок пояснив, що не знає чий то
підпис, хоча почерк візуально схожий на
його, проте він нічого не підписував.

Представник відповідача, особа
яка проводила перевірку, ОСОБА_2, будучи
допитаною у якості свідка, пояснила, що
14.02.2014 було вручено повідомлення про
проведення планової перевірки за
адресою де здійснює свою діяльність
ФОП ОСОБА_1 особі, яка в черговий раз
представилась як ФОП ОСОБА_1 (паспорт чи
інший документ на підтвердження особи
ОСОБА_4 не надано). 25.02.2014 було проведено
перевірку, за участі особи, що
представилась як ФОП ОСОБА_1, яка
безперешкодно у присутності і з відома
працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надавала
документи і супроводжувала
перевіряючих територією складу з
наданням товару. Як пояснила свідок
ОСОБА_8 у зв'язку з тим, що порядком
проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і послуг
у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг не
передбачено права перевіряючих
вимагати пред'явлення паспорту, то від
особи, що представилась як ФОП ОСОБА_1
пред'явлення паспорту не вимагалось.
Свідок зазначила, що ОСОБА_4
неодноразово представлявся як ФОП
ОСОБА_1, зокрема 22.08.2011 та 26.08.2011, проте
тоді акт перевірки від 22.08.2011 №0000652 та
постанови від 26.08.2011 № 613 та № 584 були
останнім підписано, згідно них
сплачено штрафи, і не оскаржувались
ОСОБА_1

Оцінюючі покази свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, суд враховує, що свідки є
працівниками позивача, тобто особами
залежними від нього як в
дисциплінарному так і в матеріальному
плані. Оцінюючи покази свідка ОСОБА_4,
суд бере до уваги, що з одним із
працівників у нього кумівські
відносини, а згідно пояснень ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 вони мають довіру один до
одного, тривалі ділові стосунки та
домовленості, окрім того свідок ОСОБА_4
плутався у своїх поясненнях та не міг
пригадати обставин, щоб надати
конкретні відповіді на питання.

Принцип рівності сторін як одна зі
складових ширшої концепції
справедливого судового розгляду
передбачає надання кожній зі сторін
розумної можливості відстоювати свою
позицію у справі в умовах, що не
ставлять її в істотно менш сприятливе
становище порівняно з опонентом.

Законодавець у ст. 8 Закону № 1023
розмежував товари неналежної якості на
такі категорії: товари, що мають
недоліки, товари, що мають істотні
недоліки, фальсифіковані товари.
Відповідно до визначення термінів у ст.
1 Закону № 1023 недолік - це будь-яка
невідповідність продукції вимогам
нормативно-правових актів і
нормативних документів, умовам
договорів або вимогам, що
пред'являються до неї, а також
інформації про продукцію, наданій
виробником (виконавцем, продавцем).
Принцип превалювання змісту над
формою, визначений у ст. 4 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 № 996-XIV, встановлює, що операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

19.05.2014 в обґрунтування своїх заперечень
відповідачем надано кольорові
фотографії продукції (а.с. 105-106),
визначеної у пункті 1 - 3 акту перевірки
від 25.02.2014 № 000045. На запитання суду, у
судовому засіданні 19.05.2014, стосовно
відповідності обстановці на
фотознімках обстановці, у приміщенні
де позивач здійснює свою
підприємницьку діяльність, ФОП ОСОБА_1
повідомив, що обстановка (у т.ч. шпалери
на стінах орендованого приміщення) на
фотознімках відповідає обстановці, де
здійснюється підприємницька
діяльність позивача, а щодо наявності
на зафіксованій на фотознімках
продукції національного знака
відповідності повідомив, що
національний знак відповідності
дійсно відсутній.

Відповідно до ст. 42 Конституції України
держава захищає права споживачів,
здійснює контроль за якістю і
безпечністю продукції та усіх видів
послуг і робіт. Держава забезпечує
особливий захист більш слабкого
суб'єкта економічних відносин, а також
фактичну, а не формальну рівність
сторін у цивільно-правових відносинах.

Одним із фундаментальних принципів
приватноправових відносин є принцип
свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3
Цивільного кодексу України. Зазначена
свобода є обмеженою - межі дії цього
принципу визначаються критеріями
справедливості, добросовісності,
пропорційності, розумності.
Положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН «Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів» від
09.04.1985 № 39/248 наголошено: визнаючи, що
споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, принципи
захисту інтересів споживачів мають,
зокрема, за мету сприяти країнам у
боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставах, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що посадові особи
відповідача при проведенні перевірки
25.02.2014, складанні і реалізації
матеріалів діяли на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
від 07.03.2014 №56 та №57 про накладення
штрафних санкцій, є законними та
обґрунтованими, у зв'язку з чим у
задоволенні позовних вимог належать
відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 86, 159, 160, 162, 167 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, що може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі.
Якщо постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Повний текст постанови
виготовлено 23 травня 2014 року.

Суддя

Л.В.Трофімова