Справа № 822/3940/13-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/3940/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

при секретарі: Бондаренко С.А.

за участю представників сторін:

позивача: Федорчука О.Г.,

відповідача: Євчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Шепетівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області та приватного акціонерного
товариства "Шепетівський гранкар'єр
"Пронекс" на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 18
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом приватного
акціонерного товариства "Шепетівський
гранкар'єр "Пронекс" до Шепетівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство
"Шепетівський гранкар'єр "Пронекс"
звернулось в суд з адміністративним
позовом до Шепетівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

18 березня 2014 року Хмельницьким
окружним адміністративним судом
адміністративний позов задоволено
частково, а саме: визнано протиправним
та скасовано податкове повідомлення -
рішення від 06.06.2013 року №/3461 в
частині основного платежу в сумі 13299,00
грн. та штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) в сумі 6649,50 грн.; визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення - рішення від 06.06.2013 року
№/3461 в частині основного платежу
в сумі 12026,00 грн. та штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) в сумі
4925,50 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить апеляційну інстанцію
скасувати постанову суду в частині
задоволених позовних вимог та
постановити нову постанову про відмову
в задоволенні позову. У своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на невірне застосування
судом норм матеріального права, що
спричинило прийняття незаконної та
необґрунтованої постанови.
Аргументуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги той факт, що
операції з оприбуткування, приймання -
передачі товарів не проводились, так як
в ході перевірки та аналізу документів
не встановлено факту передачу товарів
(робіт, послуг) від продавця до покупця,
в зв'язку з відсутністю (не наданням до
перевірки) актів приймання - передачі
товарів (робіт, послуг) видаткових
накладних, довіреностей, документів, що
засвідчує транспортування, зберігання
товарів та інше від контрагентів.

Також, не погоджуючись із судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати постанову суду в
частині відмови позовних вимог та
постановити нову постанову про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі. У своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на невірне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, також, судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення по справі, в результаті чого,
прийнято незаконну та необґрунтовану
постанову.

Відповідач скористався правом
наділеним положеннями статті 191 КАС
України та надав письмові заперечення
(вх. №1080/14 від 19.05.2014 року), в яких просив
залишити апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Шепетівський
гранкар'єр "Пронекс" без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які прибули до суду апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають до
задоволення, з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198,
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, що з 22.04.2013р. по 16.05.2013р.
працівниками Шепетівської ОДПІ
проведено документальну позапланова
виїзну перевірку приватного
акціонерного товариства "Шепетівський
гранкар'єр "Пронекс" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного законодавства з податку на
прибуток та податку на додану вартість
за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р.
відповідно до затвердженого плану
перевірки.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 24.05.2013
року №773/22/01373335 про результати
позапланової виїзної перевірки ПАТ
"Шепетівський гранкар'єр "Пронекс",
відповідно до висновків акту
перевіркою встановлено порушення:
пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.201.1, п.201.6, п.201.10 ст.201,
абз. а) п.198.1 п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України,
п.4.5 р.ІІ Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
ДПА України від 25.01.2011р. №41, що призвело
до заниження та несплати податку на
додану вартість за період з 01.10.2011р. по
31.12.2012р. всього на суму 14983,00 грн., в тому
числі за жовтень 2011р. на суму 1087,00 грн.,
за травень 2012р. на суму 4167,00 грн.,
червень 2012р. 193,00 грн., липень 2012р. 6333,00
грн., серпень 2012р. 1333,00 грн., листопад
2012р. на суму 1870,00 грн.; пп.134.1.1 п.134.1 ст.134,
пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8, пп.138.10.3
п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.3
Підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних
положень, п.150.1 ст.150 ПК України, що
призвело до заниження податку на
прибуток всього в сумі 419170,00 грн. в т.ч.
за 4 квартал 2012р. в сумі 157181,00 грн., за 1
квартал 2012р. в сумі 252138,00 грн., за 3
квартал 2012р. в сумі 9851,00 грн. та
завищення в сумі 166969,00 грн. в т.ч. за 2
квартал 2012р. в сумі 165655,00 грн., за 4
квартал 2012р. в сумі 1314,00 грн..

Не погоджуючись із висновками
викладеними в акті позапланової
виїзної перевірки, позивач подав до
Шепетівської ОДПІ заперечення до акта
№474 від 30.05.2013р., на що отримав відповідь
від 06.06.2013р. №3457/10-206 про те, що висновки
зроблені за результатами позапланової
перевірки залишаються в силі, є
правомірними та відповідають вимогам
чинного законодавства України.

На підставі висновків акту перевірки
від 24.05.2013 року №773/22/01373335 відповідачем
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 06.06.2013 року
№/3461 (форма "Р"), яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах, послугах)
в розмірі 22474,50 грн., в тому числі 14983,00
грн. за основним платежем та 7491,50 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами); від 06.06.2013 року №/3461
(форма "Р"), яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств в розмірі 383195,50 грн., в тому
числі 252201,00 грн. за основним платежем та
130994,50 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Не погоджуючись із прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області та Міністерства
доходів і зборів України. За
результатами розгляду скарги позивача
Головним управлінням Міндоходів у
Хмельницькій області прийнято рішення
про результати розгляду первинної
скарги №3521/10/22-01-10-02-014 від 19.08.2013 року,
яким збільшено на 36621,00 грн. суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток визначену в податковому
повідомленні-рішенні Шепетівської
ОДПІ від 06.06.13р. № та залишено без
змін податкове повідомлення-рішення
Шепетівської ОДПІ від 06.06.2013р. №.
Рішенням Міністерства доходів і зборів
України про результати розгляду скарги
№11442/6/99-99-10-01-15 від 19.09.13р. від 19.09.2013 року
залишено без змін податкові
повідомлення-рішення Шепетівської
ОДПІ від 06.06.2013р. №/3461, №/3461 з
урахуванням рішення, прийнятого за
розглядом первинної скарги (податкове
повідомлення-рішення від 22.08.2013р.
№/1246), а скаргу - без задоволення.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що господарські операції з
придбання в ТОВ "Промметалресурс"
товару (траки ЕКГ-5, броня корпусна
1280.05.206.1, стрічна транспортерна)
спричинили зміни в структурі активів
позивача та його зобов'язань.
Зазначений товар оплачений позивачем
та використаний позивачем у власній
господарській діяльності.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
Кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпункт 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України
передбачено, що не включаються до
складу витрат, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку. Пункт 198.6 ст.198
Податкового кодексу України
передбачає, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Так колегією суддів встановлено, що
25.05.2012 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Промметалресурс"
(продавець) та ПАТ "Шепетівський
гранкар'єр "Пронекс" (покупець) укладено
договір поставки №25/05/54, відповідно до
якого продавець зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах даного
договору (п.1.1 договору); документи на
товар, який продавець повинен передати
покупцю на момент поставки товару:
рахунок, накладна, податкова накладна
(п.1.2 договору); покупець перераховує на
поточний рахунок продавця оплату за
окремі партії товару (п.2.1 договору);
передача партій товару здійснюється за
рахунок покупця (п.3.1 договору).

На виконання умов зазначеного
договору, позивачем було придбано у ТОВ
"Промметалресурс" товар: 25.05.2012р. траки
ЕКГ-5 в кількості 10 шт. загальною
вартістю 25000,00 грн.; 27.07.2012р. броня
корпусна 1280.05.206.1 вартістю 38000,00 грн.;
06.11.2012р. стрічна транспортерна 18,5 м
вартістю 5720,00 грн..

Фактична реалізація зазначених
договірних відносин підтверджується
видатковими накладними, рахунками на
оплату, які містять в матеріалах
справи. Розрахунки проведено у
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями.

Перевезення товару від ТОВ
"Промметалресурс" до позивача
здійснювалось за рахунок позивача ФОП
ОСОБА_5, згідно договорів-замовлення
№28/05-1 на вантажні перевезення
автомобільним транспортом від 28.05.2012р.
та №24/07-1 від травня місяця 2012р., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями зазначених
договорів-замовлень; рахунків-фактури;
рахунку; товарно-транспортних
накладних; актів виконаних робіт .

Суд відхиляє, як необґрунтовані, доводи
відповідача щодо відсутності
фактичного здійснення господарських
операцій із придбання товару (траки
ЕКГ-5, броня корпусна 1280.05.206.1, стрічна
транспортерна) у ТОВ "Промметалресурс"
та, відповідно, відсутності у позивача
права на формування витрат та
податкового кредиту за цими
операціями, які ґрунтуються на
відсутності (не обумовлені) у договорі
поставки від 25.05.12р. істотних умов
договору; відсутності у транспортних
документах інформації хто відпустив та
отримав вантаж, у зв'язку з викладеним
нижче.

Суд апеляційної інстанції
зазначає, що в даному випадку
відсутність в товарно-транспортних
накладних інформації про того хто
відпустив та одержав товар не може
свідчити про безтоварність
господарської операції.

Крім того, досліджені судом докази, які
містяться в матеріалах справи свідчать
проте, що господарські операції з
придбання в ТОВ "Промметалресурс"
товару спричинили зміни в структурі
активів позивача та його зобов'язань.
Зазначений товар оплачений позивачем
та використаний позивачем у власній
господарській діяльності.

Також, колегія суддів не може брати до
уваги твердження відповідача
викладені в акті перевірки щодо
відсутності реального характеру
правочину здійсненого позивачем з ТОВ
"Промметалресурс" з посиланням на
інформацію Криворізької центральної
МДПІ у м. Кривому Розі, акт перевірки
від 10.10.12р. №2994/220/32407444, акт про
результати перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
№003372/2301/32407444 від 30.10.12р., висновки ГВПМ
ДПІ у Голосіївському районі м.Києва
ДПС, оскільки дані акти та висновки не
можуть бути оцінені як належні докази
по справі.

Тому, оцінивши наявні в справі докази
та доводи представників сторін,
колегія суддів вважає, що позивач
правомірно відніс до складу витрат
витрати на придбання товару у ТОВ
"Промметалресурс" та ПДВ сплачене в
ціні товару до податкового кредиту.

Посилання позивача на неправомірність
дій відповідача, які виразились у
неврахуванні під час проведення
перевірки уточнюючих декларацій за
період 2009-2010-2011 років (згідно даних яких
позивачем самостійно виправлено
помилки) і, як наслідок,
неправомірність прийняття
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень, суд апеляційної інстанції
ставиться критично у зв'язку з
наступним.

Відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України у
разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Згідно п.50.2 ст.50 ПК України платник
податків під час проведення
документальних планових та
позапланових перевірок не має права
подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Позивачем 22.04.2013 року подано уточнюючу
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за 1 квартал 2011р.,
що не заперечується позивачем та
підтверджується копією квитанції, яка
міститься в матеріалах справи.
Оскільки дана декларація, якою
позивачем було зменшено показники
собівартості придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт, послуг)
та збільшено показник "від'ємне
значення об'єкта оподаткування
попереднього звітного (податкового)
періоду", була подана позивачем під час
проведення позапланової перевірки, то
відповідачем правомірно не було взято
її до уваги, як таку що суперечить
вимогам п.50.2 ст.50 ПК України.

Колегія суддів погоджується із
висновками відповідача щодо
відсутності у позивача підстав для
включення до податкової декларації з
податку на прибуток підприємств за 2-4
квартал 2011 року від'ємного значення
об'єкта оподаткування за 2009р., 2010р., 1
квартал 2011р. сформованого за
результатами поданих в квітні 2012 року
уточнюючих податкових декларацій за 2009
рік, 2010 рік, перший квартал 2011 року, 2-4
квартали 2011 року, що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
(в тому числі податковими деклараціями,
уточнюючими податковими деклараціями)
та знайшли своє підтвердження у ході
розгляду справи.

Крім того, оскільки позивачем допущено
порушення порядку визначення об'єкта
оподаткування податку на прибуток та
об'єкт оподаткування, а тому в
подальшому призвело до завищення
витрат на суму 1723251,00.

Відповідно до п.3 підрозділу 4 розділу
ХХ "Перехідні положення" ПК України
визначено особливості застосування у
2011 році п.150.1 ст.150 ПК України. Дана норма
застосовується у 2011 році з урахуванням
якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011р. є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого-четвертого
кварталів 2011р. здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011р., у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Відповідно до п.150.1 ст.150 ПК України якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення. Від'ємне значення
як результат розрахунку об'єкта
оподаткування, отриманий від ведення
діяльності, яка підлягає патентуванню,
не враховується для цілей абзацу
першого цього пункту та
відшкодовується за рахунок доходів,
отриманих у майбутніх податкових
періодах від такої діяльності.

Тобто, позивач відповідно до п.3.1 ст.3
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" повинен був
відобразити витрати в повному обсязі
(задекларував позитивне значення
об'єкта оподаткування), ним не були
враховані витрати минулих податкових
періодів в першому кварталі 2011 року (у
податкових деклараціях 2009-2010рр.
витрати позивачем не декларувалися і
не було подано уточнюючі розрахунки до
податкових декларацій у звітному
періоді за попередні податкові
періоди). Уточнюючі податкові
декларації за 2009 рік від 27.04.12р., за 2010р.
від 28.04.12р. позивачем подані з
порушенням порядку формування об'єкта
оподаткування податком на прибуток.

Отже враховуючи вищезазначене колегія
суддів приходить до висновку, що
податкове повідомлення-рішення від
06.06.2013 року №/3461 (форма "Р"), яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток в сумі
383195,50 грн., в тому числі 252201,00 грн. за
основним платежем та 130994,50 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) слід визнати протиправним та
скасувати в частині основного платежу
в сумі 12026,00 грн. та штрафних санкцій в
сумі 4925,50 грн..

Підставою для визначення податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість є викладені в акті перевірки
висновки відповідача про порушення
позивачем пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.201.1, п.201.6,
п.201.10 ст.201, абз. а) п.198.1 п.198.3, п.198.6 ст.198
ПК України, п.4.5 р.ІІ Порядку заповнення
і подання податкової звітності з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
25.01.2011р. №41, що призвело до заниження та
несплати податку на додану вартість за
період з 01.10.2011р. по 31.12.2012р. всього на
суму 14983,00 грн., в тому числі за жовтень
2011р. на суму 1087,00 грн., за травень 2012р. на
суму 4167,00 грн., червень 2012р. 193,00 грн.,
липень 2012р. 6333,00 грн., серпень 2012р. 1333,00
грн., листопад 2012р. на суму 1870,00 грн. а
саме: включення до реєстру отриманих
податкових накладних сум податкового
кредиту не підтверджених відповідними
документами податкового та
бухгалтерського обліку по операціях з
придбання товарно-матеріальних
цінностей (ТМЦ) у ТОВ
"Механічно-ливарний завод" на суму ПДВ
767,00 грн., ТОВ ВБК Фірма "ОЛАНВО" на суму
ПДВ 11453,00 грн., ТОВ "Затишок" на суму ПДВ
1333,00 грн., ТОВ "Вторпласт Дніпро" на суму
ПДВ - 320 грн., ФОП ОСОБА_6 на суму ПДВ 193,00
грн., ТОВ "Промметалресурс" на суму ПДВ
11453,00 грн., що фактично не здійснювались
в межах господарської діяльності
суб'єктів господарювання.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Судом встановлено, що за період з
01.01.2011р. по 31.12.2012р. ПАТ "Шепетівський
гранкар'єр "Пронекс" задекларовано
податкового кредиту по податку на
додану вартість у розмірі 2358847,00 грн..
Проведеною відповідачем перевіркою
повноти визначення податкового
кредиту за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р.
встановлено завищення податкового
кредиту на суму 14983,00 грн., в тому числі
за жовтень 2011р. на суму 1087,00 грн. (ТОВ
"Механічно-ливарний завод", ТОВ
"Вторпласт Дніпро"), за травень 2012р. на
суму 4167,00 грн. (ТОВ "Промметалресурс"), за
червень 2012р. на суму 193,00 грн. (ФОП
ОСОБА_6), за липень 2012р. на суму 6333,00 грн.
(ТОВ "Промметалресурс"), за серпень 2012р.
на суму 1333,00 грн. (ТОВ "Затишок"), за
листопад 2012р. на суму 1870,00 грн. (ТОВ ВБК
Фірма "ОЛАНВО", ТОВ "Промметалресурс")
внаслідок включення до реєстру
отриманих податкових накладних суми
податкового кредиту, не підтверджені
податковими накладними та
відповідними первинними документами
відповідно до вимог ст.44 ПК України.

На виконання умов договору від 29.03.2011
року №15 позивачем було придбано у ТОВ
"Механічно-ливарний завод" товар згідно
специфікації, в тому числі втулку
прижимну (юбка) 1249.05.306 вартістю 4600,00
грн., що підтверджується видатковою
накладною №РН-0000345 від 26.10.11р.,
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 631 "розрахунки з
постачальниками" і 207 "запчастини".

Розрахунок позивачем за отриманий
товар в сумі 4600,00 грн. не проведено, що
підтверджується актом звіряння
розрахунків позивача і ТОВ
"Механічно-ливарний завод") з 01.10.2011р. по
01.01.2013р. від 01.01.2013р., товар повернуто
продавцю (ТОВ "Механічно-ливарний
завод"). Позивачем проведено
сторнування придбання в листопаді 2011
року на суму - 4600,00 грн. за кредитом
рахунку 631 "розрахунки з
постачальниками" та дебетом рахунків
207, 644, при цьому показники податкового
кредиту позивачем не відкориговано, що
не заперечується представником
позивача в судовому засіданні.

При цьому, судом враховується, що за
даними автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України по
взаємовідносинах між позивачем і ТОВ
"Механічно-ливарний завод" числиться
розбіжність в червні 2012р. на суму 766,66
грн., а саме знято податкові
зобов'язання ТОВ "Механічно-ливарний
завод" та наявність податкового
кредиту у позивача.

Колегія суддів, вважає, що за даними
автоматизованої системи співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України по взаємовідносинах
між позивачем і ТОВ ВБК Фірма "ОЛАНВО"
числиться розбіжність за листопад 2012р.
на суму 916,67 грн., а саме знято податкові
зобов'язання ТОВ ВБК Фірма "ОЛАНВО" та
наявність податкового кредиту у
позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачем
неправомірно сформований податковий
кредит за листопад 2012 року на суму 917,00
грн.

Крім того, як випливає з матеріалів
адміністративної справи, позивач
відніс податок на додану вартість,
сплачений в його ціні в сумі 1333,33 грн. -
до податкового кредиту звітного
періоду відповідно до податкової
накладної виданої ТОВ "Затишок" від
07.08.2012 року.

Суд відхиляє, як необґрунтовані, доводи
відповідача що позивачем неправомірно
сформований податковий кредит
податкової декларації за серпень 2012
року на суму 1333,00 грн., які ґрунтуються
на даних автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України по
взаємовідносинах між позивачем та ТОВ
"Затишок", а саме в зв'язку з наявністю
розбіжностей за серпень 2012 року на суму
1333,33 грн. (податковий кредит більший за
податкові зобов'язання задекларовані
постачальником), у зв'язку з викладеним
нижче.

Враховуючи вищезазначене, а також
досліджені судом апеляційної
інстанції усі наявні докази свідчать
про те, що сторони договорів: позивач та
його контрагенти не тільки вчинили всі
дії, необхідні для забезпечення
реального виконання договорів, а й
виконали договори. Зазначене
підтверджується первинними
документами, оформленими сторонами з
дотриманням вимог ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", які свідчать про
отримання позивачем товару.

Досліджені судом докази свідчать про
те, що зазначені договори укладені
позивачем та зазначеними вище
контрагентами, в межах їх
господарської діяльності і
безпосередньо направлені на отримання
доходу, та фактично виконані ними.

Відтак, суд вважає, що наявність у
позивача зазначених податкових
накладних, оформлених з дотриманням
вимог чинного законодавства,
постачальником товару, які засвідчують
факт придбання товару та робіт, є
достатньою підставою для віднесення
сплаченого в їх ціні ПДВ до податкового
кредиту.

Відповідач не подав та суд не встановив
будь-яких доказів, які б могли свідчити
про недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої ним
податкової вигоди - як-от безтоварний
та/або фіктивний характер здійснених
операцій, завідоме придбання товарів у
осіб, діяльність яких має ознаки
фіктивного підприємництва,
спрямування операцій на одержання
прибутку виключно за рахунок
податкової вигоди тощо. Суд не
встановив також порушення позивачем
вимог податкового законодавства щодо
формування податкового кредиту по
операціях ТОВ "Затишок", ТОВ "Вторпласт
Дніпро", ТОВ "Промметалресурс", ФОП
ОСОБА_6.

Надавши правову оцінку діям
відповідача стосовно прийнятого ним
рішення, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
колегія суддів повністю погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх обґрунтованими та повноцінно
вмотивованими судом в рішенні.

Доводи апелянтів викладені в
апеляційних скаргах не спростовують
висновків суду першої інстанції та є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційних
скарг, відтак, постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак, підстав для скасування такого
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Шепетівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області та
приватного акціонерного товариства
"Шепетівський гранкар'єр "Пронекс", -
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
16 червня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.