Справа № 328/1951/14-а
Суддя: Погрібна О. М.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року

м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді Погрібної О.М.

при секретарі

Мацинській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Токмак
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора
дорожньо-патрульної служби взводу
обслуговування стаціонарного поста №3
в Запорізькій області Прінь Олександра
Анатолійовича про визнання незаконною
та скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення Правил дорожнього руху
України, закриття провадження по
справі про адміністративне
правопорушення,

,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
інспектора дорожньо-патрульної служби
взводу обслуговування стаціонарного
поста №3 Прінь Олександра
Анатолійовича про визнання незаконною
та скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення Правил дорожнього руху
України, закриття провадження по
справі про адміністративне
правопорушення. Позов мотивував тим, що
постановою серії АА2 № 891638 від 11.05.2014
року його було визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126
КУпАП та накладено штраф у розмірі 425
грн. Відповідно до вказаної постанови,
11 травня 2014 року о 10 год. 15 хв. на 118 км
автодороги Енергодар - Бердянськ,
ОСОБА_1, керував мопедом «Дельта» без
посвідчення водія. Позивач вказує, що
насправді він рухався по перехрестю
вул. Короленка м. Токмак та об'їзної
дороги на м. Бердянськ. Без будь-яких
підстав його зупинили працівники ДАІ.
Працівники ДАІ не представились, не
роз'яснили позивачу права та почали
вимагати посвідчення водія та
документи на мопед. ОСОБА_1 надав
ксерокопію свого паспорту, ксерокопію
посвідчення водія та ксерокопію талону
на мопед. Він придбав мопед у 2009 році, на
той час для керування мопедом
посвідчення водія не було потрібне,
зміни відбулися лише з 01 січня 2010 року.
Згідно чинного законодавства закони і
нормативно-правові акти зворотної сили
в часі не мають. Тому мати при собі
оригінал посвідчення водія він не був
зобов'язаний. Прапорщик Прінь О.А.
змусив його на чистому бланку
протоколу написати, що він забув вдома
водійське посвідчення та розписатися в
протоколі. Позивач пропонував
інспектору зачекати, для того щоб він
приніс оригінал посвідчення водія,
однак той відмовився та виніс
постанову, якою наклав на нього
адміністративне стягнення. Від підпису
та отримання постанови позивач
відмовився. Протокол АБ2 №076493 про
адміністративне правопорушення був
складений з грубими порушеннями
Конституції України та Кодексу України
про адміністративні правопорушення.
Тому, позивач просить визнати дії
інспектора ДПС Прінь О.А. незаконними,
скасувати постанову серії АА2 №891638 від
11 травня 2014 року та провадження по
адміністративній справі закрити, в
зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
пояснив, що дійсно він не мав при собі
оригінал посвідчення водія, але в нього
була його ксерокопія. Він пояснив, що
їздив з ксерокопією посвідчення водія
протягом п'яти років і ніяких зауважень
до нього не було. Працівники
Токмацького ДАІ дозволили йому їздити
з ксерокопією зазначеного документу.
До того ж він потім привіз оригінал
посвідчення водія, однак працівників
ДАІ вже на тому місці не було.

Відповідач - інспектор
дорожньо-патрульної служби взводу
обслуговування стаціонарного поста №3
в Запорізькій області Прінь Олександр
Анатолійович в судовому засіданні
пояснив, що він діяв відповідно до
вимог закону. Відповідно до п.2.1а Правил
дорожнього руху ОСОБА_1 повинен був
мати при собі оригінал посвідчення
водія відповідної категорії. До того ж
при собі ОСОБА_1 не мав навіть
ксерокопії посвідчення водія, в нього
була лише ксерокопія паспорта та
талону на мопед.

Розглянувши надані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення учасників процесу, всебічно
та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України,
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) -
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності,
складена відповідачем, є правовим
актом індивідуальної дії (п.3 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 06.03.2008 №2).

Даний спір є публічно-правовим,
оскільки, виник з публічно-правових
відносин за участю суб'єкта владних
повноважень, а саме: інспектора ДПС
взводу обслуговування стаціонарного
поста №3 Прінь О.А., що реалізовував у
цих відносинах надані йому чинним
законодавством владні функції щодо
прийняття рішень у справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності за правопорушення,
передбачені ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких
спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Постановою інспектора взводу
обслуговування стаціонарного поста №3
Прінь Олександра Анатолійовича серії
АА2 № 891638 від 11.05.2014 року ОСОБА_1 було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та
накладено штраф у розмірі 425 грн.
Відповідно до вказаної постанови, 11
травня 2014 року о 10 год. 15 хв. на 118 км
автодороги Енергодар - Бердянськ,
ОСОБА_1, керував мопедом «Дельта» без
посвідчення водія. ОСОБА_1 своїми діями
вчинив правопорушення, передбачене ч.1
ст. 126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення АБ2 №076493 від 11 травня 2014
року, ОСОБА_1 у поясненнях особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, по суті порушення
зазначив, що посвідчення водія він
забув вдома. Крім того, згідно
протоколу ОСОБА_1 роз'яснені його
права та обов'язки, передбачені ст.63
Конституції України та ст.268 КУпАП, про
що ОСОБА_1 власноруч підписався у
вказаному протоколі. В судовому
засіданні позивач підтвердив той факт,
що підписи ставив саме він. До пояснень
позивача з приводу того, що працівник
ДАІ змусив його поставити свої підписи
та написати саме такі пояснення, суд
ставиться критично, оскільки позивач
ОСОБА_1 нікуди не звертався із заявою
щодо незаконних дій пов'язаних із
застосуванням працівниками ДАІ
фізичного чи психічного впливу. До
тогож сам позивач в судовому засіданні
також пояснював, що не мав при собі
посвідчення водія, зазначав, що воно
було вдома.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього
руху України, мопед - двоколісний
транспортний засіб, який має двигун з
робочим об'ємом до 50 куб.см або
електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з п. 2.13 Правил дорожнього руху
України, право на керування
транспортними засобами особам може
бути надано: мототранспортними
засобами і мотоколясками (категорії А1,
А) - з 16-річного віку. Крім того,
транспортні засоби належать до таких
категорій: А1 - мопеди, моторолери та
інші двоколісні транспортні засоби,
які мають двигун з робочим об'ємом до 50
куб.см або електродвигун потужністю до
4 кВт; А - мотоцикли та інші двоколісні
транспортні засоби, які мають двигун з
робочим об'ємом 50 куб.см і більше або
електродвигун потужністю 4 кВт і
більше.

Згідно з п. 2.1 Правил дорожнього руху
України, водій механічного
транспортного засобу повинен мати при
собі: а) посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії. Таким чином,
мати при собі оригінал посвідчення
водія є обов'язком позивача. Керування
транспортним засобом, маючи при собі
ксерокопію посвідчення водія
законодавством не передбачено. На час
складання протоколу ОСОБА_1 не мав при
собі оригіналу посвідчення водія,
внаслідок чого інспектором ДАІ була
винесена постанова про накладення
адміністративного стягнення за
порушення Правил дорожнього руху
України. До того ж, як пояснив
відповідач Прінь О.А. при накладенні
адміністративного стягнення ним було
враховано матеріальне становище
ОСОБА_1, його особа, те, що він є
пенсіонер. На ОСОБА_1 був накладений
мінімальний штраф, передбачений
санкцією ч.1 ст.126 КУпАП.

Дійсно закони та нормативно-правові
акти не мають зворотної дії в часі,
однак позивачем адміністративне
правопорушення було вчинене 11 травня
2014 року. На цей час Правилами
дорожнього руху України був
передбачений обов'язок водія мати при
собі оригінал посвідчення водія. За
його відсутності при собі, передбачена
відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідно,
обов'язок щодо доказування
правомірності винесення рішення про
накладення адміністративного
стягнення покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем в повному
обсязі доведено, що він діяв в межах
закону, ним були зібрані всі необхідні
докази, які підтверджують наявність
складу правопорушення та спростовують
твердження позивача. Тому, суд вважає
необхідним відмовити позивачу
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Керуючись ч.1 ст.126, 251,256,258,283,293 КУпАП;
ст.ст. 6-14, 71, 128, 158-163, 171-2, 185-186 КАС
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
інспектора дорожньо-патрульної служби
взводу обслуговування стаціонарного
поста №3 в Запорізькій області Прінь
Олександра Анатолійовича про визнання
незаконною та скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення за порушення Правил
дорожнього руху України, закриття
провадження по справі про
адміністративне правопорушення -
відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя