Справа № 2а-8231/09/1670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/9392/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко
Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної держаної податкової
інспекції Полтавської області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.09.2009

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2010

у справі № 2-а-8231/09/1670

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.09.2009,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2010,
позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції від
21.07.2008 № /3785 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
1321072, 35 грн.

Кременчуцька ОДПІ Полтавської області
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове судове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права:
п. 1 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95, ст.ст. 9, 69, 86, 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Прокуратура Полтавської області у
порядку, встановленому ст. 217 Кодексу
адміністративного судочинства
України, подала заяву про приєднання до
касаційної скарги.

У запереченнях на касаційну скаргу
позивач вказує на правильність та
обґрунтованість висновків судів
попередніх інстанцій та просить
залишити оскаржувані рішення без змін,
а скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
застосування до позивача у
відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95
(далі Закон № 265/95-ВР) за рішенням від
21.07.2008 № /3785 штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 1321072, 35 грн. слугували
висновки планової виїзної
документальної перевірки за період: з
01.10.2006 по 31.03.2008, викладені в акті від
04.07.2008 № 1445/17-305/НОМЕР_1, про порушення
вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що
полягало у непроведенні через
реєстратор розрахункових операцій
коштів з продажу в період: з жовтня 2006
року по січень 2007 року молочної
продукції в загальній сумі 206114, 47 грн.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що податковим органом пропущено річний
строк для застосування штрафних
(фінансових) санкцій за незабезпечення
проведення розрахункових операцій
через реєстратор розрахункових
операцій, а також з того, що позивач
здійснював розрахунки у безготівковій
формі.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, на які посилається у касаційній
скарзі відповідач, та вважає, що суди
повно встановили обставини у справі,
яким надали правильну правову оцінку
на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Штрафні санкції, передбачені ст. 17
Закону № 265/95-ВР, належать до
адміністративно-господарських
санкцій, одним видом з яких є
адміністративно-господарський штраф
(статті 239, 241 Господарського кодексу
України).

Строки застосування
адміністративно-господарських санкцій
встановлені статтею 250 Господарського
кодексу України, згідно із якою
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Отже, уповноважений орган державної
влади при виявленні факту порушення
суб'єктом господарювання встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
зокрема порушення вимог Закону №
265/95-ВР мав дотримуватися наведених
норм Господарського кодексу України, у
зв'язку з чим міг прийняти рішення про
застосування такого виду
адміністративно-господарських
санкцій, як штрафні санкції, протягом
шести місяців з дня виявлення
порушення, але не пізніш як через один
рік з дня порушення цим суб'єктом
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності.

Закінчення будь-якого із встановлених
статтею 250 Господарського кодексу
України строків виключає застосування
таких санкцій до суб'єкта
підприємницької діяльності за вчинене
ним порушення правил здійснення
господарської діяльності.

Як вбачається зі встановлених судами
попередніх інстанцій обставин, на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР до
позивача за рішенням від 21.07.2008 №
/3785 застосовано штрафні санкції
за порушення, вчинені у період з жовтня
2006 року по січень 2007 року, з пропуском
визначеного у ст. 250 Господарського
кодексу України річного строку.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної держаної податкової
інспекції Полтавської області
залишити без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.09.2009 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2010 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун