Справа № 2а-859/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа № 69685/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Галицького відділу соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Галицького районного суду
м.Львова від 06 жовтня 2011 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Галицького відділу
соціального захисту Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В
И Л А:

29.06.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

Покликання маються на те, що відповідно
до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення, як особа
евакуйована із зони відчуження у 1986
році 2-ої категорії, захворювання якої
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи в розмірі 3 мінімальних
заробітних плат за період 2009-2010 років.

Постановою Галицького районного суду
м.Львова від 06 жовтня 2011 року в
задоволені адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними дії
Галицького відділу соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради в
частині недорахування та недоплати
разової допомоги на оздоровлення.
Зобов'язано Галицький відділ
соціального захисту Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 недоплачену щорічну
допомогу на оздоровлення за 2009-2010 роки
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної на день виплати допомоги, в
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат з урахуванням уже виплаченої суми.

Відповідач дану постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм матеріально
та процесуального права, просять
скасувати постанову та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд неповно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач що
позивач є особою евакуйованою із зони
відчуження у 1986 році 2-ої категорії, що
стверджується відповідним
посвідченням, та має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров`я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»щорічна
допомога на оздоровлення особам,
евакуйованим із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей, виплачується в
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат.

Як вбачається з матеріалів справи,
щорічна допомога на оздоровлення за
2009-2010 роки позивачу виплачена 10 березня
2009 року та 28 жовтня 2010 року і при її
нарахуванні та виплаті відповідач
зобов'язаний був застосовувати
положення ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в редакції
яка діяла до 28 грудня 2007 року, тобто в
редакції Закону України від 06 червня 1996
року № 230/96-ВР, та виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за
2009-2010 роки в розмірі трьох мінімальних
заробітних плат на момент виплати.
Проте Управлінням праці та соціального
захисту населеннябуло здійснено
нарахування і виплату щорічної
допомоги позивачу в розмірі лише 75,00
гривень.

Всупереч ст.48 Закону, позивачу щорічна
допомога на оздоровлення
виплачувалась відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №
562.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві застосуванню не
підлягають постанови Кабінету
Міністрів України, оскільки такі
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав, а застосуванню підлягає
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплат, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги апеляційним судом
не приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч. 2 ст. 99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст. 100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із позовом, відсутність поважних
причин для поновлення строку, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в частині позовних вимог позивача за
період до 2010 року включно - залишити без
розгляду.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги щодо перерахунку та
виплати позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, як особі евакуйованій із
зони відчуження у 1986 році 2-ої
категорії, захворювання якої пов'язане
з наслідками Чорнобильської
катастрофи в розмірі 3 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст..48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2010 рік являються
обгрунтованими.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються частково
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 ч. 1 п. 3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И
Л А:

Апеляційну скаргу Галицького відділу
соціального захисту Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду
м.Львова від 06 жовтня 2011 року по
адміністративній справі №2а-859/11 -
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
Галицького відділу соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради щодо
відмови в перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 як особі евакуйованій із зони
відчуження у 1986 році 2-ої категорії,
захворювання якої пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи
в розмірі 3 мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» .

Зобов'язати Галицького відділу
соціального захисту Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 як особі евакуйованій
із зони відчуження у 1986 році 2-ої
категорії, захворювання якої пов'язане
з наслідками Чорнобильської
катастрофи в розмірі 3 мінімальних
заробітних плат за 2010 рік відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахування виплачених
сум.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог за період до 2010 року -
залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний