Справа № 2а/0570/4210/12
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Київ К/9991/56814/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І. розглянувши в
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Данлер»

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2012 р.

у справі № 2а/0570/4210/2012

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Данлер»

до Єнакієвської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Єнакієвська міська рада

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Данлер» (далі -
позивач, ТОВ «Данлер») звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Єнакієвської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області Державної податкової служби
(далі - відповідач, Єнакієвська ОДПІ),
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Єнакієвська міська рада
(далі - третя особа), в якому просило суд
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 27.03.2012 р. №
/0.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25.06.2012 р.
адміністративний позов задоволено в
повному обсязі: скасовано податкове
повідомлення-рішення Єнакієвської
ОДПІ від 27.03.2012 р. № /0; вирішено
питання про судові витрати.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2012 р.
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25.06.2012 р.
скасовано та прийнято нову постанову,
якою відмовлено у задоволенні позовних
вимог ТОВ «Данлер» до Єнакієвської
ОДПІ про скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.03.2012 р. №
/0.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права, просив
скасувати постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22.08.2012 р. і залишити в силі постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 25.06.2012 р.

Відповідач процесуальним правом
надати письмові заперечення на
касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 12.03.2012 р. по
13.03.2012 р., згідно пункту 75.1 статті 75,
пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу
України та на підставі наказу від 29.02.2012
р. № 80, посадовою особою Єнакієвської
ОДПІ була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ТОВ
«Данлер» з питань повноти нарахування
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності за
період з 01.01.2011 р. по 12.03.2012 р., за
результатами якої складено акт від
15.03.2012 р. № 31/7/15-311-1/32193920 та встановлено
порушення позивачем вимог: - пункту 281.1
статті 281 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності в сумі 67 864,44 грн.
(в тому числі за 2011 рік на суму 60 323,95 грн.
та за січень 2012 року на суму 7 540,49 грн.); -
пункту 286.2 статті 286 Податкового
кодексу України у зв'язку з неподанням
податкової декларації з орендної плати
за земельні ділянки на 2012 рік.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 27.03.2012 р. було винесено
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з орендної
плати за земельні ділянки з юридичних
осіб у загальному розмірі 81 232,28 грн., з
яких 67 864,44 грн. - за основним платежем та
13 367,84 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, враховуючи, що висновки
викладені в акті податкової перевірки
не узгоджуються з нормами
матеріального права, не довів
правомірності прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів касаційної інстанції, виходив з
наступних мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, 26.02.2009 р.
між ТОВ «Данлер» (орендар) та
Єнакієвською міською радою
(орендодавець) було укладено договір
оренди земельної ділянки, що
розташована в м. Єнакієве по вул.
Первомайська, буд. 9-А, загальною площею
1,2898 га для обслуговування існуючих
будівель і споруд, який зареєстрований
у Єнакієвському міському відділі
Донецької регіональної філії ДП «Центр
ДЗК при держкомземі України» 08.04.2009 р.
за № 84.

Термін його дії вказаного договору
становить два роки починаючи з дати
реєстрації.

01.02.2012 р., у зв'язку із закінченням
строку дії договору оренди земельної
ділянки, позивачем подано до
Єнакієвської ОДПІ уточнюючу податкову
декларацію з орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності № , згідно
якої зменшено суму нарахувань за 2011 рік
на 60 323,95 грн., тобто на 2 відсотки від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки за період з 08.04.2011 р. по 31.12.2011 р.

Відповідно до пунктів 288.1, 288.2 статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки. Платником
орендної плати є орендар земельної
ділянки.

Згідно пунктів 288.3, 288.4 статті 288
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду. Розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Статтею 33 Закону України «Про оренду
землі» встановлено, що у разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку договору оренди і за
відсутності протягом одного місяця
після закінчення строку договору
листа-повідомлення орендодавця про
заперечення у поновленні договору
оренди землі такий договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором.

У цьому випадку укладання додаткової
угоди про поновлення договору оренди
землі здійснюється, зокрема, з
уповноваженим керівником органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування без прийняття рішення
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної або комунальної
власності).

Додаткова угода до договору оренди
землі про його поновлення має бути
укладена сторонами у місячний строк в
обов'язковому порядку. Відмова, а також
наявне зволікання в укладенні
додаткової угоди до договору оренди
землі може бути оскаржено в суді.

Оскільки орендодавцем, після
закінчення строку дії спірного
договору, не було направлено позивачу
відповідний лист-повідомлення про
заперечення у поновленні договору
оренди землі, то з урахуванням вимог
статті 33 Закону України «Про оренду
землі», судом апеляційної інстанції
вірно зазначено, що договір оренди
земельної ділянки від 26.02.2009 р.
вважається поновленим на той самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Також, згідно статті 34 Закону України
«Про оренду землі» та пункту 7 договору
оренди земельної ділянки, у разі
припинення договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. Однак,
позивачем вказані вимоги закону та
умови договору виконані не були, -
земельну ділянку орендодавцеві не було
повернуто.

Таким чином, оскільки договір оренди
земельної ділянки від 26.02.2009 р.
вважається поновленим до 08.04.2013 р., то
виходячи з приписів статті 288
Податкового кодексу України позивач є
платником орендної плати за земельну
ділянку, що у свою чергу підтверджує
правомірність дій податкового органу
щодо донарахування позивачу
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю.

Відповідно до вимог пункту 286.2 статті 286
Податкового кодексу України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями.

Позивачем, як слідує з фактичних
обставин справи, в порушення вимог
наведеної норми, не було надано до
податкового органу податкову
декларацію орендної плати на 2012 рік.

При вирішенні спору судом першої
інстанції зазначене не було враховане.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
про правомірність прийняття
податковим органом спірного
податкового повідомлення-рішення
27.03.2012 р. № /0.

Беручи до уваги вищезазначені правові
норми, встановлені фактичні обставини
справи та з урахуванням вимог частини
третьої статті 2, частини другої статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги не знайшли
свого підтвердження та спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що при прийнятті
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанцій було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до частини третьої статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судом апеляційної
інстанції виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини
справи, вирішено справу у
відповідності до норм матеріального
права, постановлено обґрунтоване
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 2201, 223, 230, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Данлер» -
відхилити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2012 р. у
справі № 2а/0570/4210/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя підпис І.В.
Приходько Судді: підпис І.О. Бухтіярова
підпис М.І. Костенко