Справа № 2а/1570/4781/11
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2014 р. м. Київ
К/800/34637/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі
Руденко А.М.

за участю представників сторін:

відповідача - Зудінова О.О.

прокуратури - Куліба О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Південної
митниці Державної митної служби
України

на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013

та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 24.02.2012

у справі № 2а/1570/4781/2011

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Продукт-Менеджмент»

до Південної митниці Державної митної
служби України

за участю Прокуратури м. Одеси

про визнання протиправними дій,
визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Продукт-Менеджмент»
звернулось до суду з позовом про
визнання протиправними дій Південної
митниці Державної митної служби
України щодо складання акта перевірки
від 20.05.2011 № 0032/11/500000000/; визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 07.06.2011 № 145 та №
146.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 24.02.2012, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04.06.2013, позов задоволено частково;
скасовано спірні податкові
повідомлення-рішення; в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Представником відповідача в судовому
засіданні заявлено клопотання про
заміну відповідача, у зв'язку із
реорганізацією, із Південної митниці
Державної митної служби України на
правонаступника - Південну митницю
Міндоходів.

Відповідно до ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі вибуття або заміни сторони чи
третьої особи у відносинах, щодо яких
виник спір, суд допускає на будь-якій
стадії адміністративного процесу
заміну відповідної сторони чи третьої
особи її правонаступником. Усі дії,
вчинені в адміністративному процесі до
вступу правонаступника, обов'язкові
для нього в такій самій мірі, у якій
вони були б обов'язкові для особи, яку
він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши
заявлене клопотання, дійшов висновку
про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, за результатами проведеної
невиїзної документальної перевірки
стану дотримання законодавства з
питань митної справи ТОВ
«Продукт-Менеджмент» за
вантажно-митними деклараціями: від
03.11.2009 № 500060735/2009/014964,
від 01.12.2009 № 500060735/2009/016326, від 01.12.2009
№ 500060735/2009/016327, від 02.02.2010 №
500060701/2010/001519, складено акт
№ 0032/11/500000000/ від 20.05.2011, в якому
встановлені порушення вимог ст. ст. 260,
264 Митного кодексу України, а саме: в
результаті отриманих відомостей від
уповноважених органів іноземних
держав (митні органи Ізраїлю) щодо
вартісних характеристик товарів
встановлено відмінності від
задекларованих позивачем під час
митного оформлення таких товарів.

На підставі результатів зазначеної
перевірки, 07.06.2011 відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № 145 про визначення суми грошового
зобов'язання за платежем «мито на
товари, що ввозяться на територію
України» у розмірі 17 158,50 грн., в т.ч.: 13
726,80 грн. основного платежу та 3 431,70 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- № 146 про визначення суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» у розмірі 63 290,99 грн., у
т.ч.: 50 632,79 грн. основного платежу та 12
658,20 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Порушення ґрунтується на
господарських операціях позивача, за
якими здійснено митне оформлення, а
саме контракту № ПМ-1 від 01.04.2009,
укладеного між корпорацією «F.D.Import&Export
Corp.» (США) (продавець) та TOB
«Продукт-Менеджмент» (покупець), за
умовами якого продавець передає у
власність, а покупець приймає та
оплачує товар (найменування, кількість,
ціна та характеристика якого зазначені
в специфікації, яка є невід'ємною
частиною контракту; поставку товару
можуть здійснювати за дорученням
продавця треті особи; ціна товару
зазначається в доларах США та
відображається в комерційному інвойсі.
Грошові кошти за цим контрактом
повинні бути перераховані в доларах
США шляхом банківського переказу на
рахунок продавця.

Згідно додаткової угоди № 20 від 24.06.2009
до контракту, сторони контракту
доповнили специфікацію до Контракту №
ПМ-1 від 01.04.2009 переліченим в ній товаром
та визначили, що за дорученням
корпорації «F.D.Import&Export Corp.» (США), згідно
умов даного Контракту, поставка товару
здійснюється компанією «Kedem Hadarim LTD.»
(Ізраїль).

На виконання умов вказаного договору
продавець, корпорація «F.D.Import&Export Corp.»
(США) надала позивачу інвойси, а позивач
на користь «F.D.Import&Export Corp.» (США) сплатив
кошти в розмірі 385 000 доларів США
(платіжне доручення № 41 від 15.01.2010); в
розмірі 191 750 доларів США (платіжне
доручення № 47 від 04.02.2010); в розмірі 150 000
доларів США (платіжне доручення № 38 від
29.12.2009).

В межах даного контракту позивачем на
митну територію України ввезено товар
та для здійснення митного оформлення
декларантом подано декларації митної
вартості за формою ДМВ-2 від 03.11.2009,
01.12.2009, 02.02.2010 та вантажно-митні
декларації від 03.11.2009 №
500060735/2009/014964, від 01.12.2009 № 500060735/2009/016326,
від 01.12.2009 № 500060735/2009/016327, від
02.02.2010 № 500060701/2010/001519.

Актом перевірки встановлено, що імпорт
товару (виробник «Kedem Hadarim LTD») (Ізраїль),
здійснено за вантажно-митними
деклараціями: від 03.11.2009
№ 500060735/9/014964, від 01.12.2009 №
500060735/9/016326, від 01.12.2009
№ 500060735/9/016327, від 02.02.2010 № 500060701/2010/001519,
до митного оформлення надано інвойси,
виставлені Корпорацією «F.D.Import&Export Corp.»
(США) з заниженою митною вартістю, в
розрізі з інвойсами, виставленими
компанією «Kedem Hadarim Ltd» (Ізраїль)
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Продукт-Менеджмент», які були надані
відповідачу органами держави Ізраїль
стосовно зазначеної поставки товарів.

Згідно інформації та комерційних
документів, отриманих Південною
митницею від митних органів держави
Ізраїль встановлено, що рівень митної
вартості товарів за зазначеними ВМД
має становити 753 149,31 грн., що на 239 437,15
грн. перевищує розмір митної вартості,
заявленої TOB «Продукт-Менеджмент» під
час митного оформлення цих товарів.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили з
того, що позивачем здійснено поставку
на територію України товарів у
відповідності до контракту № ПМ-1 від
01.04.2009, укладеного між корпорацією
«F.D.Import&Export Corp.» (США) (продавець) та TOB
«Продукт-Менеджмент» (покупець);
рішення митного органу ґрунтується
лише на даних, наданих іншою державою,
які не можуть свідчити про наявність
господарських взаємовідносин між TOB
«Продукт-Менеджмент» та компанією «Kedem
Hadarim Ltd» (Ізраїль), оскільки не надано
жодних документів, як то, контракт,
угода, зовнішньоекономічний договір,
на підставі яких виникли господарські
відносини між вказаними
підприємствами та не надано
відповідних розрахункових документів,
підтверджуючих сплату позивачем
коштів за отримані продукти саме
компанії «Kedem Hadarim Ltd» (Ізраїль); митним
органом в ході перевірки не
досліджено обставин взаємовідносин
між компанією «Kedem Hadarim Ltd» та компанією
«F.D.Import&Export Corp.» і «Продукт-Менеджмент»,
а саме: ланцюг господарських відносин;
вимога позивача про визнання
протиправними дій митного органу щодо
складання податкових
повідомлень-рішень від 07.06.2011 № 145 та №
146 задоволенню не підлягає, оскільки
суд, скасовуючи спірні податкові
повідомлення-рішення в повній мірі
захищає порушене право позивача.

Однак, висновки судів обох інстанцій є
передчасними та такими, що зроблені без
повного та всебічного з'ясування
обставин у справі.

Так, статтею 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто таким, що ухвалене відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій вказаним
вимогам не відповідають.

Пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур; митні
процедури - це операції, пов'язані зі
здійсненням митного контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також зі
справлянням передбачених законом
податків і зборів (п. п. 35, 19 ст. 1 Митного
кодексу України).

Отже, митні процедури охоплюють митний
контроль, митне оформлення та
справляння податків і зборів. При цьому
виконання митним органом дій
(процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі Митного кодексу
України відповідно до заявленого
митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи (ст. 69
МК України).

Аналіз наведених норм свідчить про
можливість митного контролю після
завершення митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України.

Відповідно до положень ст. 265 Митного
кодексу України порядок контролю
правильності визначення митної
вартості товарів після закінчення
операції митного контролю, оформлення
та пропуску через митний кордон
України товарів і транспортних засобів
та донарахування обов'язкових платежів
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Наведені норми права дають підстави
вважати, що за наслідками перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів можуть бути
донараховані обов'язкові платежі.

Отже, за умови обґрунтованої підозри,
що під час пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України було допущено порушення
законодавства України, митний орган
має право продовжити здійснення
митного контролю, за наслідками якого
донарахувати обов'язкові платежі,
якщо дії декларанта спричинили їх
недоплату.

Судами першої та апеляційної інстанцій
в ході розгляду справи не були
досліджені ці обставини.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо визнання протиправними дій
відповідача щодо прийняття податкових
повідомлень-рішень від 07.06.2011 № 145 та
№ 146, суд першої інстанції, на що не
звернув уваги апеляційний
адміністративний суд, не врахував, що
позивачем були заявлені вимоги про
визнання протиправними дій митного
органу щодо складання акта перевірки
від 20.05.2011 № 0032/11/500000000/.

Таким чином, судами фактично не були
вирішені позовні вимоги в частині
визнання протиправними дій митного
органу щодо складання акта перевірки
від 20.05.2011 № 0032/11/500000000/.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий
адміністративний суд України
приходить до висновку про необхідність
скасування рішень судів попередніх
інстанцій та направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги
вищезазначене та прийняти законне і
обґрунтоване рішення відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, надати належну правову оцінку
обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі
відповідача - Південної митниці
Державної митної служби України її
правонаступником - Південною митницею
Міндоходів.

Касаційну скаргу Південної митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 та
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 24.02.2012
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний