Справа № 806/979/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"10" червня 2014 р.
Справа № 806/979/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Євпак В.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін:

від позивача:Ратушний С.М.

від відповідача: Забродська Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міндоходів на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "18" березня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТПГ
"Капітал" до Житомирської митниці
Міндоходів про визнання
протиправними та скасування картки та
рішення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТПГ "Капітал" ( далі-
ТОВ "ТПГ "Капітал") звернулося до
Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати протиправними та
скасувати прийняті Житомирською
митницею картку відмови в прийнятті
митної декларації №101050000/2014/00015 від
14.02.2014 року і рішення про коригування
митної вартості товарів №101050000/2014/300014/1
від 14.02.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем не
правомірно проведено коригування
митної вартості в сторону її завищення,
що призвело до донарахування податку
на додану вартість. Також, зазначив, що
Житомирською митницею при митному
оформленні партії товару безпідставно
визначено митну вартість за 6 методом
її визначення, який не встановлений ст.
57 МК України та видано картку відмови в
митному оформленні. Вказав, що у
відповідача були в наявності всі
документи, необхідні для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, а тому
твердження відповідача з приводу
недостатності та неналежності таких
документів є необґрунтованими.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
прийняті 14.02.2014 року Житомирською
митницею Міндоходів рішення про
коригування митної вартості
№101050000/2014/300014/1 та картку відмови в
митному оформлені товарів
№101050000/2014/00015.

Присуджено Товариству з обмеженою
відповідальністю "ТПГ "Капітал"
понесені ним судові витрати у розмірі
73,08 грн. з Державного бюджету України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Житомирська митниця звернулася до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримала у повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду
заперечив проти доводів апеляційної
скарги. Вважає, що постанова суду
першої інстанції є законною та
обґрунтованою, а тому просив залишити
її без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що в
грудні 2013 року між Pak Ricе Village
(постачальник) та ТОВ "ТПГ Капітал"
(покупець) укладено
зовнішньоекономічний контракт №1.12 від
01.12.2013 року, відповідно якого
постачальник зобов'язується поставити
покупцю рис в асортименті, який
відповідає вимогам ГОСТ 6292-93 (далі -
товар), а покупець зобов'язується
прийняти товар і вчасно його оплатити
постачальникові на умовах цього
контракту. В подальшому товар буде
реалізовано на території України.
Перелік (асортимент) товару, ціни за
одиницю товару, кількість (обсяг)
товару та графік поставки сторони
визначають у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною цього Контракту.
Товар постачається окремими партіями.
Поставка товару за цим контрактом
здійснюється на умовах CIF (Inkoterms 2010)
Одеса.

В лютого 2013 року товариством до митного
органу було подано митну декларацію
(далі - МД) № 101050000/2014/000441 від 05.02.2014 для
проведення митного оформлення товару:
рис пакистанський довгозернистий
білий (а.с.36-37). До декларація на
підтвердження митної вартості товару
було подано наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт №1.12 від
01.12.2013 року; рахунок - фактура (інвойс)
від 08.12.2013 року; пакувальний лист від
23.12.2013 року EXP/PRV/73/13; коносамент від
01.01.2014 року №РККНІ030134; платіжні
доручення в іноземній валюті №1 від
13.01.2014 року, №35 від 17.12.2013 року та інші
документи із заявленою митною вартістю
зазначеного товару за основним методом
її визначення, тобто за ціною договору
(контракту).

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів поданих разом з
МД №101050000/2014/000441 від 05.02.2014 року,
Житомирською митницею винесено
рішення про коригування митної
вартості товарів №101050000/2014/300014/1 від
14.02.2014 року (а.с.7).

Згідно зазначеного рішення, митна
вартість товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки документи,
зазначені у ч.2 ст.53 Митного кодексу
України (далі - МК України) подані для
митного оформлення, не містять всіх
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за цей
товар (дані платіжного доручення про
попередню оплату не дозволяють зробити
висновки, що мала місце оплата саме
оцінюваного товару), також в зв'язку з
неподанням декларантом на письмову
вимогу органу доходів і зборів
відповідно до ч.3 ст.53 МК України
додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а саме: рахунку про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору
(угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації; висновку
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

За інформацією, яка наявна у органу
доходів і зборів, вартість схожих
товарів є вищою в порівнянні з митною
вартістю оцінюваних товарів.

Проведено процедуру консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору другорядних методів визначення
митної вартості товарів відповідно до
вимог ст.ст.59-64 МК України. За
результатами проведеної консультації
встановлено що, методи 2а та 2б не можуть
бути застосовані у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні (аналогічні)
товари; методи 2в та 2г - в зв'язку з
відсутністю основи для віднімання та
додавання вартості. Митна вартість
визначена за резервним методом, яка
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) органом доходів і зборів
митних вартостях МД № 110130000/2013/512560 від
25.11.2013 року з урахуванням коригувань на
обсяг партії товарів, умов поставки,
комерційних умов тощо, що відповідає
принципам і критеріям, визначеним
Угодою про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року. Джерело інформації: інформація
цінової бази ЄАІС Міндоходів щодо
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, Митний кодекс України.

Декларант або уповноважена особа має
право, відповідно до ст.52 МК України
звернутися до органу доходів і зборів з
проханням випустити товари, що
декларуються, у вільний обіг: - у разі
згоди декларанта або уповноваженої ним
особи з рішенням органу доходів і
зборів про коригування митної вартості
товарів - за умови сплати платежів
згідно з митною вартістю визначеною
органом доходів і зборів, - у разі
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням органу доходів і
зборів про коригування заявленої
митної вартості, - за умови сплати
митних платежів згідно із заявленою
митною вартістю та надання гарантій
відповідно до розділу Х МК України в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до ч.7 ст.55 МК України.
Декларант або уповноважена ним особа
має право оскаржити рішення про
коригування заявленої митної вартості
у органі доходів і зборів вищого рівня
відповідно до глави 4 Розділу 1 МК
України або до суду (а.с.7).

Згідно рішення про коригування митної
вартості товару №101050000/2014/300014/1 від
14.02.2014 року, митним органом було
скориговано ціну товару в сторону її
завищення з 22360,00 доларів США до 62920,00
доларів США та надано картку відмови в
митному оформленні випуску товару
№101050000/2014/00015 від 14.02.2014 року (а.с.8).

Крім наданих до декларації документів,
на вимогу митного органу, декларантом
додатково було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, відповідно до ч.3 ст.53
МК України, такі документи: листи для
підтвердження ціни; прайс - лист
виробника, а також відповідь про не
можливість подання інших додаткових
документів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
про коригування митної вартості товару
в сторону її завищення, декларантом
відповідно до ч.1 ст.55 МК України,
здійснено випуск товарів у вільний
обіг зі сплатою митних платежів згідно
із заявленою митною вартістю та
надання гарантій відповідно до розділу
Х МК України за МД №101050000/2014/000588 (а.с.38).

Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначено статтями 52 та
53 Митного кодексу України від 13.03.2012
року, № 4495-VI .

Відповідно до ст.49 МК України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 ст.52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або надання митному органу
додаткової інформації.

Згідно із ч. 1, 2 ст.53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53
МК України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм
випливає, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Між тим, відповідно до вимог частини ч.3
ст.53 МК України у разі, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Згідно з ч.1 ст.54 Кодексу, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.2 ст.58 МК України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем при
поданні МД було подано необхідні
документи, що підтверджують митну
вартість товару.

При цьому, суд погоджується з доводами
відповідача про те, що митниця має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак зазначає, що такі повноваження
мають бути реалізовані лише за
наявності обґрунтованих підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці щодо вартості
імпортованого товару, а зазначені
додаткові документи були надані
позивачем на вимогу контролюючого
органу.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постанові Верховного Суду
України від 01.10.2013 року (справа №21-354а13),
в якій зазначено, що "... наявність
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості митниця
зобов'язана доводити в суді, оскільки з
цією обставиною закон пов'язує
можливість витребовування додаткових
документів у декларанта та надає
митниці право вчиняти наступні дії,
спрямовані на визначення дійсної
митної вартості товарів".

Встановлено, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару зазначену у
декларації, зокрема, умовами розділом 2
Контракту, встановлено, що товар
поставляється окремими партіями.
Кількість, асортимент і вартість
товару у кожній партії, визначається
сторонами у Специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного контракту.
Вартість товару містить у собі, крім
іншого, вартість завантажувальних
робіт, вартість страхування, вартість
тари й пакування та вартість доставки
до порту призначення (а.с.18-19).

Згідно розділу 3 "Розрахунки"
Специфікації №1 від 03.12.2013 року до
контракту №1.12 від 01.12.2013 року, оплата
партії товару проводиться покупцем
згідно розрахунку (інвойсу)
постачальника в обсязі 30% від загальної
вартості партії товару протягом 3 - х
банківських днів з моменту одержання
розрахунку (інвойсу), а решта 70% -
протягом 14 банківських днів з моменту
одержання митної декларації (а.с.22).

Так, відповідно до контракту №1.12 від
01.12.2013 року, Специфікації №1 від 03.12.2013
року, інвойсу №TPG -1 від 08.12.2013 року, що є
його невід'ємними додатками, визначено
ціну товару, яка становить 22360,00 доларів
США (а.с.21-24). Також, на підтвердження
вартості імпортованого товару надано
платіжні доручення в іноземній валюті
№ 35 від 17.12.2013 року та №74 від 13.01.2014 року
на загальну суму 22360,00 доларів США
(а.с.23,25).

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що доводи відповідача
зазначені в оскаржуваному рішенні щодо
відсутності відомостей про ціну
товару, зокрема, щодо відсутності в
платіжному дорученні відомостей, що
мала місце попередня оплата саме
оцінюваного товару - є безпідставними.
Так, відповідно до платіжного
доручення №35 від 17.12.2013 року в графі
призначення платежу зазначено:
Контракт №1.12 від 01.12.2013 року, проформа
інвойс №TPG -1 від 08.12.2013 року, що
підтверджує попередню оплату саме
оцінюваного товару (а.с.23).

Митний орган не погодився з наданими
декларантом до митного оформлення
відомостями по основному методу,
оскільки, на його думку, митна вартість
товару визначена товариством, значною
мірою відрізнялася від вартості товару
на схожий (аналогічний) товар, яка
містяться у Єдиній автоматизованій
інформаційній системі Державної
митної служби України, на підставі чого
відповідачем зроблено висновок, що
товариством було занижено митну
вартість товару, в наслідок чого, було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товару та видано
картки відмови в митному оформленні
товару.

Суд не погоджується з вказаними
доводами відповідача, з огляду на таке.

Зазначена система відповідно до
приписів МК України носить
інформаційний характер і не є
виключною підставою відмови визнання
задекларованої митної вартості
декларантом, оскільки така підстава
для коригування не передбачена ст.55 МК
України і не викладена в ст. VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
(ГАТТ 1947) та в Угоді про застосування ст.
VII ГАТТ (1994 року). Відповідно до наказу
МФУ №598 від 24.05.2012 року, яким
затверджено форму рішення про
коригування митної вартості,
допускається посилання на
використання інформаційної системи
ДМСУ тільки при визначенні митної
вартості відповідно до ст.ст.59, 60 та 64 МК
України із зазначенням номера та дати
митної декларації, яка була взята за
основу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань обсяг партії
ідентичних, подібних товарів, умов
поставки, комерційних умов тощо, що в
порушення зазначеного наказу не
зроблено митним органом в оскаржуваних
рішеннях про коригування митної
вартості товару.

Враховуючи, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

Судом встановлено, що під час
проведення митного контролю, одночасно
з поданням МД, для підтвердження
заявленої митної вартості товарів
митному органу було надано всі
необхідні документи, які підтверджують
ціну товару. Однак, відповідачем було
запропоновано декларанту надати
додаткові документи для підтвердження
заявленого рівня митної вартості
товарів, визначених ч.3 ст.53 МК України,
у зв'язку з наявними на думку
відповідача розбіжностями в поданих
документах.

Суд зазначає, що в порушення вимог ст.266
МК України, митний орган не навів
обґрунтованих підстав для
застосування саме резервного методу,
тобто відповідач порушив
послідовність застосування
передбачених зазначеною нормою МК
України методів визначення митної
вартості товару, не обґрунтувавши
неможливість застосування попередніх.

Суд також звертає увагу на порушення
митним органом ч.1 та 2 ст.55 МК України,
оскільки у ньому відсутні відомості,
зокрема, щодо того, які обґрунтовані
підстави встановив митний орган з
приводу того, що декларантом заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів;
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування; наявної в митного
органу інформації (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

Також, в порушення ч. 2 ст. 55 МК України,
пункту 2.1. Розділу 2 (опис гр. 33) Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
Наказом Міністерства Фінансів України
від 24.05.2012 року № 598, відповідач при
визначенні митної вартості оцінюваних
товарів із застосуванням другорядного
методу її визначення, не зазначив у
спірному рішенні, зокрема, інформації,
яка використовувалися митним органом
при її визначенні, а саме: ним не було
зазначено митна вартість якого товару
бралася за основу, торгова марка,
фактурна вартість, країна експорту
цього товару, час експорту в Україну,
виробник, маршрут транспортування
товару та інші комерційні умови
поставки.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, в порушення ч.2 ст.71 КАС
України, не надано беззаперечних і
достатніх доказів правомірності
рішення від 14.02.2014 року № 101о50000/2014/300014/1
та картки відмови в митному оформленні
випуску товарів від 14.02.2014 року
№101050000/2014/00015, що є підставою для
визнання їх неправомірними та
скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Житомирської митниці Міндоходів
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "18" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
В.В. Євпак

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "12" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТПГ "Капітал"
вул.Уральська,19, оф.2, м.Київ,
Лівобережна Частина Києва, Київ, 02068

3- відповідачу: Житомирська митниця
Міндоходів вул. Перемоги,25, м.Житомир,
10003

- ,