Справа № 2а-7474/10/1470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 травня 2014 року м. Київ
В/800/1906/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Островича С.Е.

Степашка О.І.

Федорова М.О.

перевіривши заяву Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 30
січня 2014 року

у справі № 2а-7474/10/1470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«Нібулон»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Миколаєві,

за участю прокурора Миколаївської
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - СДПІ з
обслуговування великих платників у м.
Одесі МГУ Міндоходів) звернулась до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України із заявою
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 30
січня 2014 року у справі № 2а-7474/10/1470 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«Нібулон» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Миколаєві, за участю прокурора
Миколаївської області, про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

В поданій заяві СДПІ з
обслуговування великих платників у м.
Одесі МГУ Міндоходів посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції пункту 1.8 статті 1,
підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1,
7.4.5 пункту 7.4, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту
7.7 статті 7 Закону України від 03 квітня
1997 року № 168/97-ВР «Про податок
на додану вартість» (далі - Закон №
168/97-ВР).

На підтвердження своїх доводів СДПІ з
обслуговування великих платників у м.
Одесі МГУ Міндоходів додано ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 07 червня 2012 року № К/9991/28974/11, від 22
липня 2010 року № К-15851/07 та від 16 червня
2011 року № К-20531/08, в яких, на її думку,
інакше застосовано вказані норми
матеріального права у подібних
правовідносинах, ніж в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 30
січня 2014 року.

Колегія суддів вважає за правильне
відмовити в допуску справи до
провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 30
січня 2014 року, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною
судовою установою, юрисдикція якої
визнана Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом;

3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171 1 цього Кодексу.

Так, у справі № 2а-7474/10/1470, про перегляд
рішення в якій поставлено питання,
Вищий адміністративний суд України
виходив з того, що факт поставки
позивачу контрагентами зерна та послуг
засвідчується належним чином
оформленими первинним та платіжними
документами (накладними, видатковими
та податковими накладними,
рахунками-фактурами,
товарно-транспортними накладними,
платіжними дорученнями).

При цьому суд касаційної інстанції
визнав необґрунтованим посилання
податкового органу на наявність у
ланцюгах постачання підприємств, які
мають ознаки фіктивного
підприємництва, як на підставу для
зменшення заявлених позивачем до
відшкодування сум податку на додану
вартість з огляду на те, що норми
Закону № 168/97-ВР не ставлять в
залежність право платника податку на
формування податкового кредиту, який в
подальшому приймає участь у формуванні
сум бюджетного відшкодування, від
фактичної сплати податку на додану
вартість до бюджету контрагентами, в
тому числі тими, які не були
безпосередніми постачальниками
товарів (послуг), якщо цей платник
(покупець) сплатив податок в ціні
придбаних товарів (послуг), а
реальність поставок у судовому процесі
не спростована.

В свою чергу, у справі № 7/51-2007, за
наслідками розгляду якої в касаційному
порядку Вищим адміністративним судом
України прийнято ухвалу від 22 липня
2010 року № К-15851/07, судами
встановлено, що підставою для
зменшення податковим органом платнику
податку на додану вартість суми
бюджетного відшкодування слугували
відповіді проведених зустрічних
перевірок основних контрагентів
товариства, відповідно до яких
встановлено, що первинні бухгалтерські
документи постачальників платника
вилучено співробітниками податкової
міліції, щодо певних підприємств
порушено кримінальні справи.

Тобто, обставини у справі, про
перегляд якої поставлено питання
відмінні від тих, на які посилається
заявник для обґрунтування наявності
підстав для перегляду справи з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Щодо посилання СДПІ з обслуговування
великих платників у м. Одесі МГУ
Міндоходів на ухвали Вищого
адміністративного суду України від 07
червня 2012 року № К/9991/28974/11 та
від 16 червня 2011 року № К-20531/08, то слід
зазначити, що за змістом пункту 1
частини 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень суду
касаційної інстанції може бути
неоднаковість застосування у подібних
відносинах виключно норм
матеріального права.

Ухвалами Вищого адміністративного
суду України від 07 червня 2012 року
№ К/9991/28974/11 та від 16 червня 2011 року №
К-20531/08, на які посилається СДПІ з
обслуговування великих платників у м.
Одесі МГУ Міндоходів, справи по суті не
вирішувались, а направлені на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В свою чергу, направлення справи на
новий розгляд виключає можливість
формулювання судом касаційної
інстанції остаточної правової позиції
у справі, оскільки, застосування норм
матеріального права можливе лише на
підставі повного та всебічного
встановлення обставин справи. Водночас
неповне встановлення обставин справи
виключає можливість ствердження того
факту, що матеріальні норми по-різному
застосовано саме в подібних
відносинах, оскільки, зміст цих
відносин у такому разі не є остаточно
встановленим.

З огляду на викладене, підстави
для допуску справи до провадження для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 30 січня 2014 року відсутні.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Спеціалізованій
державній податковій інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів в допуску справи
№ 2а-7474/10/1470 для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 30
січня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Острович С.Е.

Степашко О.І.

Федоров
М.О.