Справа № 810/3770/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Межевич
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого -судді Межевича
М.В., суддів Горбань Н.І. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Згурівському районі Київської області
на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25.07.2013 року
у справі за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Згурівському районі Київської області
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії та
скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25.07.2013 року
позов задоволено частково.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову та
залишити позов без розгляду чи закрити
провадження, оскільки вважає, що вона
прийнята з порушенням норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває
на обліку УПФУ у Згурівському районі
Київської області та отримує пенсію за
віком довічно (пенсійне посвідчення №
НОМЕР_2).

З 9 лютого 1998 року позивач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець Згурівською
районною державною адміністрацією
Київської області та має свідоцтво
платника єдиного податку (Серія
НОМЕР_3).

Управлінням Пенсійного фонду 30 травня
2013 року позивачу направлена вимога №
Ф26 про сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 7464,68 грн.

Відповідно до вказаної вимоги, у
позивача існує заборгованість зі
сплати єдиного внеску за 2011 рік (січень,
квітень, вересень-грудень) у сумі 1698,23
грн, 2012 рік (січень-грудень) у сумі 4572,42
грн, 2013 рік (січень-березень).

Вважаючи свої права порушеними,
позивач подав позов до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, дійшов висновку, що оскільки
позивач є пенсіонером, отримує пенсію
за віком (довічно), не укладав договору
про добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, суд вважає, що
підстави для виставлення відповідачем
вимоги про сплату заборгованості з
єдиного внеску -відсутні. При цьому,
рішення у частині стягнення сум
єдиного внеску за січень 2011 року у сумі
326,53 грн, за квітень 2011 року - 6,59 грн є
правомірним, у зв'язку із чим позовні
вимоги у цій частині задоволенню не
підлягають.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Визначальним для розв'язання цього
спору є правильне розуміння положень
частини четвертої статті 4 Закону
України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (надалі Закон №
2464-УІ), якою визначено, що особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За загальним правилом пенсію за віком
прийнято називати таку пенсію, яка
встановлюється з досягненням певного
віку та за наявності необхідного стажу
роботи. Пенсії за віком поділяються на
три види:,. 1) на загальних підставах; 2)
пільгових; 3) спеціальних юридичних
підставах (умовах).

З частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VI випливає, що однією з умов
звільнення осіб від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком. Будь-яких
застережень в цій нормі та в Законі
№2464-VI не має про те, що під пенсіонерами
за віком слід розуміти лише тих осіб,
яким призначено пенсію за віком згідно
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Системний аналіз та синтез викладеного
вказує на те, що під пенсіонерами за
віком, указаними в частині четвертій
статті 4 Закону № 2464-VI, необхідно
розуміти всіх осіб, яким призначено
пенсію у зв'язку з досягненням віку і
незалежно від законів, якими таке право
на пенсію за віком встановлено.

Статтею 1 вказаного Закону № 2464-УІ
передбачено, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску
за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платником
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 4 Закону України від 08
липня 2010 року № 2464-УІ "Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
визначено, що особи, зазначені у пункті
4 частини 1 цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Тобто, зазначеною нормою встановлено
пільги для пенсіонерів за віком у
вигляді звільнення сплати за себе
єдиного внеску.

В жовтні 2010 року позивачу призначена
пенсія за віком на пільгових умовах
відповідно до статті 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та статті 55
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки позивачка,
відповідно до посвідчення громадянина,
який постійно проживав на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю НОМЕР_4, належить до 4
категорії зон радіоактивного
забруднених територій.

Відповідно до статті 9 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" призначаються
такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 23 вищевказаного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Однак, відповідно до статті 55 Закону
України " Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

З аналізу норм законів слідує, що
надання позивачу законодавчо
визначеної пільги вираженої у
заниженні віку, необхідного для
призначення пенсії, не змінює виду
пенсійного забезпечення та не
позбавляє права особи на призначення
пенсії (пенсії за віком) передбаченої
законом.

При цьому, Закон України «Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового законодавства
України», яким змінено частину
четверту статті 4 Закону України №2464-VI
(відповідно до чого фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу, і що
такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування) набрав
чинності у серпні 2011 року. Тому дія
такої норми не розповсюджується на
відносини між Пенсійним фондом та
платником єдиного внеску, які виникли
до набрання нею чинності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що рішення у частині
стягнення з позивача сум єдиного
внеску за січень 2011 року у сумі 326,53 грн,
за квітень 2011 року - 6,59 грн є
правомірним, а в іншій частині -
підлягає скасуванню.

Апелянт в апеляційній скарзі
посилається на те, що наявність у особи
пенсійного посвідчення підтверджує
лише право на одержання пенсії та факт
її призначення, а не статус пенсіонера
за віком.

Колегія суддів не погоджується з таким
твердженням апелянта, оскільки
пенсійне посвідчення видається лише на
підставі рішення органу пенсійного
фонду про призначення пенсії певній
особі, яке і є підставою для визначення
статусу особи - «пенсіонер за віком».

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Згурівському районі Київської області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 25.07.2013 року -
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Н.І. Горбань

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Сорочко Є.О.