Справа № 2а-4482/10
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/19805/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівКалашнікової О.В. Мороз
Л.Л. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду (далі - ГУПФ) України в
Хмельницькій області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчини
певні дії за касаційною скаргою ГУПФ
України в Хмельницькій області на
постанову Апеляційного суду
Хмельницької області від 17 березня 2011
року

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року ОСОБА_4 у Хмельницькому
міськрайонному суді Хмельницької
області пред'явив позов до ГУПФ України
в Хмельницькій області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчини певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
послався на те, що він є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1, інвалідом 2-ої
групи за захворюванням, пов'язаному з
участю у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до статті 50, частини
четвертої статті 54 Закону України від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закон № 796), має право
на отримання додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі
75-ти відсотків від мінімальної пенсії
за віком та основної пенсії у розмірі
не менше 8-ми мінімальних пенсій за
віком.

Відповідач відмовив йому у перерахунку
вказаних пенсій з урахуванням розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого Законом.

Просив визнати протиправною відмову
ГУПФ України в Хмельницькій області
провести перерахунок пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та зобов'язати відповідача
провести перерахунок пенсії за період
з 01 листопада 2009 року по 31 березня 2010
року відповідно до статей 50, 54 Закону

№ 796 та стягнути 20 924,85 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 30 червня
2010 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Зобов'язано відповідача, починаючи з 01
листопада 2009 року, провести
перерахунок та виплату призначеної
ОСОБА_4 додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до
статей 49, 50 Закону № 796 в розмірі 75-ти
відсотків мінімально пенсії за віком.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Апеляційного суду
Хмельницької області від 17 березня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено
без задоволення.

Апеляційну скаргу ГУПФ України в
Хмельницькій області задоволено
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 30 червня
2010 року в частині вимог ОСОБА_4 про
неналежну виплату додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, скасовано та
прийнято в цій частині нову постанову.

Визнано неправомірними дії ГУПФ
України в Хмельницькій області щодо
відмови у нарахуванні ОСОБА_4
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до статті 50 Закону
№ 796 та у виплаті недоплачених коштів
за період з 01 листопада 2009 року до 31
березня 2010 року.

Зобов'язано ГУПФ України в
Хмельницькій області здійснити
перерахунок цієї пенсії ОСОБА_4, розмір
якої має становити 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
встановленої статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", і виплатити
останньому недоплачені кошти за період
з 01 листопада 2009 року до 31 березня 2010
року.

Присуджено ОСОБА_4 з Державного бюджету
України понесені ним витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 37 грн.

В решті рішення залишено без зміни.

ГУПФ України в Хмельницькій області не
погодилося судовим рішенням
апеляційного суду та подало касаційну
скаргу. Посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову Апеляційного суду
Хмельницької області від 17 березня 2011
року в частині задоволення позовних
вимог та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в цій
частині.

Відповідно до частини другої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судове рішення суду
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача та отримує державну пенсію
відповідно до Закону України від 09
квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших осіб"
(далі - Закон № 2262), а тому ОСОБА_4 не мав
права на отримання одночасно другої
державної пенсії відповідно до Закону
№ 796.

Так, суди вірно відмовили у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 щодо
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату державної
пенсії відповідно до вимог статті 54
Закону № 796 з розрахунку 8 мінімальних
пенсій за віком з огляду на наступне.

В іншій частині рішення судів є
правильними з огляду на таке.

Статтею 11 Закону № 2262 встановлено, що
умови, норми і порядок пенсійного
забезпечення військовослужбовців,
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом № 796 і цим
Законом.

Як передбачено статтею 53 Закону № 796
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виплачується повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Таким чином, відповідно до вказаних
норм позивач має право на додаткове
пенсійне забезпечення відповідно до
Закону № 796. Управління виплачує
позивачу цю пенсію, однак її розмір
обраховується неправильно.

Згідно з статтею 50 Закону № 796 (в
редакції, яка діяла до 01 січня 2008 року)
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 2-ої групи, - у розмірі
75 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" внесено
зміни до вказаної статті, згідно яких
особам, віднесеним до категорії 1,
зокрема інвалідам ІІ групи, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 20
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вказані
зміни визнані неконституційними і
положення пункту 28 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", які діяли
з 01 січня 2008 року до 22 травня 2008 року,
втратили чинність.

З того часу відновили дію положення
статті 50 Закону № 796 у попередній
редакції, які у 2009-2010 роках не
змінювались.

Отже, з 01 листопада 2009 року до 31 березня
2010 року інвалідам 2-ої групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю в
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесеним до
категорії 1, додаткова пенсія має
виплачуватись в розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 28 Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058)
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Нарахування і виплата додаткової
пенсії позивачу здійснювались у значно
меншому розмірі.

Встановлені постановою Кабінету
Міністрів України № 530 розміри цієї
пенсії не відповідають розміру,
визначеному статтею 50 Закону № 796, а,
виходячи із засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні даного спору,
застосуванню підлягає саме цей Закон.

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій при нарахуванні та виплаті
пенсії в межах бюджетних асигнувань є
безпідставними.

Відсутність бюджетного фінансування
додаткової пенсії, передбаченої
статтею 50 Закону № 796, не може бути
причиною невиконання покладених на УПФ
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Також не заслуговують на увагу доводи
відповідача про неврегульованість
механізму реалізації положень статті 50
Закону № 796 в частині визначення
критерію розрахунку пенсії.

На час виникнення спірних
правовідносин розмір мінімальної
пенсії за віком визначався лише
статтею 28 Закону № 1058.

В силу частини першої статті 2 Закону
України "Про прожитковий мінімум"
прожитковий мінімум застосовується
для встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Таким чином, при визначенні розміру
додаткової пенсії відповідно до статті
50 Закону № 796 застосовується розмір
мінімальної пенсії за віком, який
визначений частиною першою статті 28
Закону № 1058. Положення частини третьої
цієї статті не є перешкодою для
застосування зазначеної величини,
оскільки чинним законодавством не
встановлено іншого мінімального
розміру пенсії за віком.

Рішення апеляційного суду у цій справі
є законним і обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги правильність
висновку суду не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
Апеляційного суду Хмельницької
області від 17 березня 2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчини
певні дії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Мороз Л.Л.