Справа № 817/1182/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"03" червня 2014 р.
Справа № 817/1182/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

від відповідача: Грімова Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "05" лютого
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
про визнання нечинними та скасування
наказів про звільнення, поновлення на
службі, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
висновок матеріалів службового
розслідування за фактом отримання
тілесних ушкоджень гр.ОСОБА_6 і
порушення службової дисципліни
працівниками міліції Рівненського РВ
УМВС України в Рівненській області;

- скасувати та визнати нечинними накази
начальника УМВС України в Рівненській
області Лазутка В.І. № 302 від 1 березня
2013 року та № 66 о/с від 7 березня 2013 року
щодо звільнення ОСОБА_3 з органів
внутрішніх справ України;

- зобов'язати начальника УМВС України в
Рівненській області виплатити
ОСОБА_3 середній заробіток за час
вимушеного прогулу;

- вилучити з його особової справи
висновок матеріалів службового
розслідування за фактом отримання
тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_6 та
порушення службової дисципліни
працівниками міліції Рівненського РВ
УМВС України в Рівненській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
наказами УМВС України в Рівненській
області за підписом Лазутко В.І. №302 від
1 березня 2013 року та №66 о/с від 7 березня
2013 року його було незаконно звільнено з
органів внутрішніх справ України.
Обставини, внаслідок яких було
прийнято вказані накази, позивач
вважає такими, що не відповідають
дійсності.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 13 листопада 2013 року постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2013 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року повністю відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_3

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким позов задовольнити повністю. В
апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Позивач та його представник в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні
суду заперечила проти доводів
апеляційної скарги. Вважає, що
постанова суду першої інстанції є
законною та обґрунтованою, а тому
просила залишити її без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_3 проходив службу в органах
внутрішніх справ України з 09.02.2004 року
на посаді дільничного інспектора
міліції СДІМ Рівненського РВ УМВС
України в Рівненській області з 01.01.2013
року мав спеціальне звання "капітан
міліції", що підтверджується послужним
списком № М-222039 (а.с.43-51 т.1).

Наказом УМВС України в Рівненській
області №302 від 01.03.2013 року "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
УМВС" (пунктом 1) наказано за скоєння
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу органів
внутрішніх справ, ігнорування Присяги
працівника органів внутрішніх справ,
Закону України "Про міліцію", наказу МВС
від 22.02.2012р. №155 "Про затвердження
правил поведінки та професійної етики
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України", що
виразилось у перебуванні на робочому
місці в стані алкогольного сп'яніння,
опитуванні при цьому цивільних осіб,
звільнити з органів внутрішніх справ
України дільничного інспектора
міліції СДІМ Рівненського РВ УМВС
України в Рівненській області капітана
міліції ОСОБА_3, на підставі п.66
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, після
закінчення останнім лікування (а.с.37-40
т.1).

Наказом УМВС України в Рівненській
області №66 о/с від 07.03.2013 року "По
особовому складу" ОСОБА_3 звільнено з
органів внутрішніх справ з
поставленням на військовий облік
Збройних Сил за п.66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, за скоєння
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу (а.с.52 т.1).

Перевіряючи правомірність
вищевказаних наказів, суд встановив, що
УМВС України в Рівненській області
проведено службове розслідування по
факту отримання тілесних ушкоджень
ОСОБА_6 та порушення службової
дисципліни працівниками Рівненського
РВ УМВС України в Рівненській області,
за результатами якого був складений
висновок від 27.02.2013року, затверджений
начальником УМВС України в Рівненській
області генерал-майором міліції
Лазутком В.І. 27.02.2013 (а.с.53-60 т.1).

З доповідної записки заступника
начальника УКЗ УМВС України в
Рівненській області майора міліції
ОСОБА_8 від 04.02.2013 року (а.с.41-42 т.1) та
висновку службового розслідування
встановлено, що 04.02.2013 року по спецлінії
"102" до чергової частини Рівненського РВ
УМВС надійшло повідомлення від гр.
ОСОБА_9 про те, що 04.02.2013 року приблизно о
19:30 в с.Дядьковичі Рівненського району
гр.ОСОБА_6 нанесли тілесні ушкодження
працівники міліції. Зазначене
повідомлення зареєстровано в Журналі
єдиного обліку Рівненського РВ УМВС за
№ 580 від 04.02.2013р.

05.04.2013 року о 00:15 до Рівненського РВ УМВС
надійшла письмова заява гр. ОСОБА_6 про
притягнення до відповідальності осіб
на ім'я "ОСОБА_3" та "ОСОБА_6", які в
приміщенні Дядьковицької сільської
ради нанесли йому тілесні ушкодження.
Зазначена заява зареєстрована в
Журналі єдиного обліку Рівненського РВ
УМВС за №585 від 05.02.2013р. Після чого
матеріали скеровано до прокуратури
Рівненського району.

Опитаний з даного приводу гр. ОСОБА_6
повідомив, що 04.02.2013р. близько 15:00 год. до
нього на мобільний телефон
зателефонував невідомий і,
представившись дільничним інспектором
міліції, запропонував прибути о 18.00 год.
на дільничний пункт міліції, що
знаходиться у приміщенні
Дядьковицької сільської ради
Рівненського району, щоб дати
свідчення по факту пошкодження
напередодні в с.Шпанів Рівненського
району колеса автомобіля. Приблизно о
19:25 год. до гр. ОСОБА_6 знову
зателефонував дільничний інспектор
міліції та сказав підійти до
дільничного пункту міліції. Коли гр.
ОСОБА_6 прибув до сільської ради, там
нікого не було, але через 2-3 хвилини
туди під'їхав автомобіль марки "Шкода",
з якого вийшло троє осіб. В приміщенні
дільничного пункту міліції двоє з
прибулих осіб на ім'я "ОСОБА_3" та
"ОСОБА_6" декілька разів вдарили його по
обличчю, чим спричинили тілесні
ушкодження. Зазначений конфлікт тривав
приблизно 20-30 хвилин.

У ході службового розслідування
встановлено, що до нанесення тілесних
ушкоджень гр. ОСОБА_6 можуть бути
причетні дільничний інспектор міліції
СДІМ Рівненського РВ УМВС капітан
міліції ОСОБА_3 та помічник дільничного
інспектора міліції СДІМ Клеванського
відділення міліції Рівненського РВ
УМВС сержант міліції ОСОБА_10. Зазначені
особи під час службового розслідування
від надання пояснень відмовились.

Крім цього, службовим розслідуванням
було встановлено, що в приміщенні
дільничного пункту міліції
с.Дядьковичі разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_10
перебував дільничний інспектор
міліції СДІМ Рівненського РВ УМВС
лейтенант міліції ОСОБА_11.

Зазначені працівники 04.02.2013р. приблизно
о 21:00 год. були виявлені в приміщенні
Рівненського РВ УМВС з явними ознаками
алкогольного сп'яніння. Під час
слідування до Центру психічного
здоров'я населення ОСОБА_3 та ОСОБА_10
вели себе зверхньо, грубо, намагалися
спровокувати бійку з працівниками ВІОС
УКЗ УМВС.

При медичному освідченні на предмет
сп'яніння лікарями Центру психічного
здоров'я населення м. Рівне
констатовано алкогольне сп'яніння у
ОСОБА_11 ОСОБА_3 та ОСОБА_10 від
освідчення відмовились. Згідно з
записами в журналі обстеження,
вживання спиртних напоїв останні не
заперечували, в обох зафіксований
відчутний на відстані різкий запах
алкоголю з порожнини рота (а.с.75, 77-78, 81
т.1).

Опитаний під час службового
розслідування ОСОБА_11 пояснив, що
04.02.2013р. біля 18:00 год. він разом з ОСОБА_3
та ОСОБА_10 на особистому автомобілі
"Шкода Октавія" д.н.з. НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3, виїхали за межі
населеного пункту с. Дядьковичі, де на
капоті автомобіля розпили близько 0,5 л.
горілки. Після цього на автомобілі
повернулись до дільничного пункту
міліції, де на них чекав гр.ОСОБА_6 Всі
разом зайшли в приміщення, щоб
поспілкуватися з останнім. Через
деякий час до ОСОБА_11 зателефонувала
дружина і він вийшов на вулицю.

В висновку службового розслідування
зазначено, що в приміщенні дільничного
пункту міліції ОСОБА_3 разом з ОСОБА_10,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, чинили на ОСОБА_6
психологічний тиск з метою отримання
від нього зізнання у пробитті колеса на
власному автомобілі ОСОБА_3, при цьому
декілька разів вдарили його в обличчя.
Зазначений конфлікт тривав близько 20-30
хвилин, після чого ОСОБА_6
зателефонував своєму брату ОСОБА_9 з
проханням про допомогу. Прибувши до
дільничного пункту міліції, ОСОБА_9
виявив там свого брата з закривавленим
обличчям, працівників міліції, які були
із зовнішніми ознаками алкогольного
сп'яніння та поводили себе неадекватно,
після чого зателефонував у міліцію.

Отримавши повідомлення про конфліктну
ситуацію на дільничному пункті міліції
в с.Дядьковичі, заступник начальника
Рівненського РВ УМВС - начальник
міліції громадської безпеки капітан
міліції ОСОБА_13 зателефонував до
ОСОБА_3 та ОСОБА_10 та наказав негайно
прибути в приміщення райвідділу
міліції, при цьому під час розмови
зрозумів, що вони перебувають в стані
алкогольного сп'яніння. ОСОБА_13 разом
із старшим дільничним інспектором
міліції Рівненського РВ УМВС
підполковником міліції ОСОБА_14
поїхали в с.Дядьковичі на дільничний
пункт міліції, де виявили ОСОБА_6 із
розбитим обличчям, який пояснив, що
його побили працівники міліції.

04.02.2013 ОСОБА_6 написав заяву до
Рівненського РВ УМВС про нанесення
йому тілесних ушкоджень в приміщенні
Дядьковицької сільської ради (а.с.64 т.1).

За результатами службового
розслідування було запропоновано за
скоєння вчинку, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу ОВС,
ігнорування Присяги працівника
органів внутрішніх справ, Закону
України "Про міліцію", наказу МВС від
22.02.2012 № 155 "Про затвердження правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України", що
виразилось у перебуванні на робочому
місці в стані алкогольного сп'яніння,
опитування при цьому цивільних осіб,
звільнити з органів внутрішніх справ
України дільничного інспектора
міліції СДІМ Рівненського РВ УМВС
України в Рівненській області капітана
міліції ОСОБА_3, на підставі п.66
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, після
закінчення останнім лікування.

Таким чином, дії ОСОБА_3 в ході
службового розслідування були
розцінені як вчинок, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, та
слугували підставою для прийняття
спірних наказів.

Доводи сторони позивача про те, що
службовим розслідуванням не доведено
факту перебування ОСОБА_3 на робочому
місці в стані алкогольного сп'яніння,
заперечення ОСОБА_3 факту вживання
алкогольних напоїв на капоті
автомобіля разом з ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, заперечення факту опитування
цивільних осіб на дільничному пункті
міліції, оскільки не складався
відповідний протокол, не відбиралось
відповідне письмове пояснення, - не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду адміністративної
справи.

Так, в судовому засіданні було допитано
свідка ОСОБА_6, який дав пояснення,
аналогічні його письмовому поясненню
від 04.02.2013р. Однак, в суді заперечив факт
нанесення йому тілесних ушкоджень
працівниками міліції, а пояснив, що під
час розмови з працівниками міліції в
нього піднявся артеріальний тиск і
пішла кров з носа.

Допитаний судом свідок ОСОБА_9 суду
пояснив, що 04.02.2013р. близько 19 години
йому зателефонував брат ОСОБА_6 і
попросив допомоги, оскільки на нього
тиснуть працівники міліції на
дільничному пункті в с.Дядьковичі.
Приїхавши до дільничного пункту
міліції, він виявив там ОСОБА_6, у якого
йшла кров з носа, разом з ним в
приміщенні знаходились працівники
міліції, серед яких був і позивач, вони
поводили себе неадекватно. В
приміщенні був відчутний запах
алкоголю. Після цього свідок
зателефонував в міліцію. Також свідок
вказав, що йому невідомо, чи наносили
тілесні ушкодження ОСОБА_6 працівники
міліції.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив свої
пояснення, які він давав в ході
службового розслідування, про те, що
04.02.2013р. він з ОСОБА_3 та ОСОБА_10
виїжджали за межі населеного пункту
с.Дядьковичі, на капоті автомобіля
розпили пляшку горілки, після чого
повернулись на дільничний пункт
міліції, де ОСОБА_3 та ОСОБА_10
спілкувались з громадянином, який на
них там чекав. Разом з тим свідок
зазначив, що не може ствердити, чи
особисто ОСОБА_3 вживав горілку,
оскільки було темно, а від випитого
спиртного свідку стало погано.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що
особисто з ОСОБА_6 він не знайомий, знає
його брата ОСОБА_9, який працює на
"швидкій допомозі". Саме у ОСОБА_9 він
взяв номер телефона його брата, який
повідомив ОСОБА_3. 04.02.2013р. після 18.00 год.
він, разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_11 на
власному автомобілі ОСОБА_3 виїхали за
село Дядьковичі, де на капоті
автомобіля розпили близько 0,5 л
горілки. Спиртні напої вживав разом з
ОСОБА_11, ОСОБА_3 не пив. Після цього всі
повернулися до дільничного пункту
міліції в с. Дядьковичі, де їх чекав
ОСОБА_6 ОСОБА_3 завів ОСОБА_6 до опорного
пункту, про що була розмова, свідок не
знає. В ході розмови ОСОБА_6 стало
погано, почала йти кров, у зв'язку з чим
зателефонував ОСОБА_9, щоб він приїхав і
забрав свого брата. ОСОБА_9 приїхав
разом з бригадою "швидкої медичної
допомоги" і забрали ОСОБА_6
Після цього всі поїхали до
Рівненського РВ УМВС, біля якого,
перебуваючи в салоні автомобіля,
розпивали пиво. Потім зайшли до
приміщення Рівненського РВ УМВС, де їх
побачив начальник УМВС України в
Рівненській області генерал-майор
міліції Лазутко В.І., який зробив
зауваження з приводу перебування в
стані алкогольного сп'яніння. Після
цього вони поїхали на медичне
освідчення на стан алкогольного
сп'яніння, від проходження якого свідок
відмовився.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 04.02.2013р.
після 19:00 год., отримавши повідомлення
ОСОБА_9, що на дільничному пункті
міліції в с. Дядьковичі працівники
міліції побили його брата, він негайно
зателефонував до дільничних
інспекторів ОСОБА_10 та ОСОБА_3, в
розмові відчувалось, що вони
перебувають у стані алкогольного
сп'яніння, і наказав їм негайно
залишити дільничний пункт міліції в
с.Дядьковичі та прибути в приміщення
Рівненського РВ УМВС. Свідок поїхав в с.
Дядьковичі на дільничний пункт, щоб
розібратись у ситуації, де виявив
ОСОБА_6, у якого були свіжі садна на
обличчі.

Свідок ОСОБА_8, заступник начальника
УКЗ УМВС України в Рівненській,
пояснив, що 04.02.2013р. у вечірній час йому
зателефонували з роботи та повідомили,
що начальник УМВС дав команду прибути
до райвідділу, оскільки там присутні
працівники міліції в стані
алкогольного сп'яніння. Коли прибув до
райвідділу, побачив ОСОБА_3, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 в нетверезому стані, вони вели
себе неадекватно та зухвало. Вказані
особи йому повідомили, що розкривали
правопорушення про пошкодження коліс в
м. Шпанів Рівненського району. Після
чого ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були
доставлені в ЦПЗН для освідчення на
предмет сп'яніння.

Суд критично оцінює доводи позивача
про те, що він не вживав алкогольні
напої разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час
виїзду за межі с.Дядьковичі, а випив
лише пива в м. Рівне, після чого на
дільничний пункт міліції не
повертався. Зазначені обставини
спростовуються належними доказами,
дослідженими судом, а саме: поясненнями
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_11,
працівників райвідділу, довідкою КЗ
"Рівненський обласний центр психічного
здоров'я населення" Рівненської
обласної ради №9 від 05.02.2013р.

Судом встановлено, і це не
заперечується позивачем, що ОСОБА_3
проводив бесіду із ОСОБА_6 в приміщенні
дільничного пункту міліції з приводу
вчинення кримінального
правопорушення. За таких обставин
відсутність письмового пояснення,
протоколу не спростовує факту
опитування працівником міліції
цивільної особи, без процесуального
оформлення у встановленому порядку
такого опитування.

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу в
органах внутрішніх справ України, їх
права та обов'язки визначаються
Законом України "Про міліцію", Законом
України "Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України",
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991р. № 114.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України
"Про міліцію" службова особа міліції,
яка порушила вимоги закону або
неналежно виконує свої обов'язки, несе
відповідальність у встановленому
порядку.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого Законом України
"Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" від 22.02.2006
року №3460-IV, службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах
внутрішніх справ досягається:

створенням належних умов проходження
служби особами рядового і
начальницького складу;

набуттям високого рівня
професіоналізму;

забезпеченням гласності та
об'єктивності під час проведення
оцінки результатів службової
діяльності;

дотриманням законності і статутного
порядку;

повсякденною вимогливістю начальників
до підлеглих, постійною турботою про
них, виявленням поваги до їх особистої
гідності;

вихованням в осіб рядового і
начальницького складу високих
моральних і ділових якостей;

забезпеченням соціальної
справедливості та високого рівня
соціально-правового захисту;

умілим поєднанням і правильним
застосуванням заходів переконання,
примусу, дисциплінарного та
громадського впливу;

належним виконанням умов контракту про
проходження служби.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
встановлено, що дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Пунктом 8 статті 12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України встановлено, що на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень, зокрема, як звільнення з
органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991р. №114, особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ.

Вчинком, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, є скоєння
працівником міліції дій чи
бездіяльності, які ганьблять честь і
завдають шкоди авторитету органів
внутрішніх справ, підриваючи до них
довіру з боку населення, є несумісними
з нормами професійної етики і
принципами моралі.

Відповідно до п.п.3.3, 4 Правил поведінки
та професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затвердженим
наказом МВС України від 22.02.2012р. №155,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25.04.2012р. за №628/20941, працівник не
повинен за будь-яких умов зраджувати
моральним принципам служби, що
відповідають вимогам держави і
очікуванням суспільства, їх неухильне
дотримання - справа честі і обов'язку
кожного працівника органів внутрішніх
справ. Працівник органів внутрішніх
справ, керуючись Присягою працівника
органів внутрішніх справ України,
відповідно до службового обов'язку,
дотримуючись професійних честі і
гідності, бере на себе такі моральні
зобов'язання: визнавати пріоритет
державних і службових інтересів над
особистими у своїй діяльності; бути
прикладом безумовного дотримання
вимог законів та службової дисципліни
в професійній діяльності та приватному
житті, залишатися за будь-яких обставин
чесним і непідкупним, відданим
інтересам служби; ставитися нетерпимо
до будь-яких дій, які ображають та
принижують людську гідність,
заподіюють біль і страждання, являють
собою тортури, жорстокість, нелюдське
поводження з людьми; бути мужнім і
безстрашним у небезпечних ситуаціях,
які виникають під час припинення
правопорушення, ліквідації наслідків
аварій та стихійного лиха, проведення
заходів щодо порятунку життя і
збереження здоров'я людей; виявляти
твердість і непримиренність у боротьбі
зі злочинцями, застосовуючи для
досягнення поставленої мети виключно
законні і високоморальні принципи;
зберігати і примножувати службові
традиції органів внутрішніх справ.
Бездоганне виконання моральних
зобов'язань забезпечує право
працівника на суспільну довіру, повагу,
визнання і підтримку громадян.

З огляду на вищевикладене, на підставі
досліджених в судовому засіданні
доказів, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_3, будучи
офіцером органів внутрішніх справ,
перебував під час виконання службових
обов'язків на робочому місці в
нетверезому стані, опитував при цьому
цивільних осіб по факту вчинення
кримінального правопорушення, тобто
вчинив дії, які підривають авторитет
міліції та дискредитують звання особи
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Обставин, які свідчили б про порушення
процедури проведення службового
розслідування, судом не встановлено.
Відтак, позовна вимога про визнання
неправомірним та скасування щодо
ОСОБА_3 висновку з матеріалів
службового розслідування за фактом
отримання тілесних ушкоджень гр.
ОСОБА_6 та порушення службової
дисципліни працівниками міліції
Рівненського РВ УМВС України в
Рівненській області, затверджений
27.02.2013р. начальником УМВС України в
Рівненській області, до задоволення не
підлягає.

Встановлення в ході службового
розслідування факту скоєння позивачем
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу органів
внутрішніх справ, слугували законною
та обгрунтованою підставою для
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення з органів внутрішніх справ.
При цьому суд враховує, що надана
позивачем довідка від 15.03.2013р.
Рівненського обласного
спеціалізованого диспансера
радіаційного захисту населення (а.с.9
т.1) не може слугувати належним та
допустимим доказом на підтвердження
тимчасової непрацездатності
співробітника органів внутрішніх
справ зі звільненням від служби. Так,
відповідно до довідки №499 від 01.03.2013р.,
виданої лікарнею (з поліклінікою) при
УМВС України в Рівненській області,
ОСОБА_3 перебував на стаціонарному
лікуванні зі звільненням від служби з
25.02.2013р. по 01.03.2013р. та повинен був
приступити до роботи з 02.03.2013р. (а.с.54 т.2).

Згідно п.п.1.1, 1.2 Інструкції про порядок
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
затверджену наказом МОЗ України від
13.11.2001 року №455 тимчасова
непрацездатність громадян
засвідчується листом
непрацездатності, видача інших
документів забороняється. Оскільки
закон встановлює лише такий порядок
засвідчення тимчасової
непрацездатності, то дії УМВС в цій
частині є таким що відповідають ст.19
Конституції України.

За встановлених обставин суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позовні вимоги про визнання
нечинними та скасування наказів
начальника УМВС України в Рівненській
області Лазутко В.І. №302 від 01.03.2013р. та
№66 о/с від 07.03.2013р. щодо звільнення
ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ
України, не підтверджені належними
доказами та до задоволення не
підлягають.

Позовні вимоги про зобов'язання
начальника УМВС України в Рівненській
області виплатити ОСОБА_3 середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
вилучити з його особової справи
висновок з матеріалів службового
розслідування, є похідними від
позовних вимог про визнання
неправомірними наказів про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та звільнення зі
служби, а відтак задоволенню не
підлягають.

Також слід зазначити, що висновок
службового розслідування не є
правовим актом індивідуальної дії у
розумінні ст.17 КАС України, а вимога про
визнання його неправомірним та
скасування також задоволенню не
підлягає.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що суд першої
інстанції вийшов за межі предмета
позову.

Дійсно, дослідження судом першої
інстанції обставин спричинення
тілесних ушкоджень ОСОБА_6 виходить за
межі предмету позову.

Однак, відповідно до ч.2 ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не може бути скасовано правильне по
суті рішення з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"05" лютого 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "06" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу: Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області вул.М.Хвильового
, 2,м.Рівне,33028

- ,