Справа № 804/5592/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 р. Справа № 804/5592/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Ніколайчук С.В.

розглянувши у письмовому
провадженні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2014р. державної податкової інспекції
у Ленінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулася
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 далі
(ФОП ОСОБА_1) та просить прийняти
рішення про стягнення податкового
боргу з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (НОМЕР_1) з земельного податку з
фізичних осіб на користь державного
бюджету коштів в рахунок погашення
суми податкового боргу в розмірі
17792грн. 51коп.

В обґрунтування позовних вимог
контролюючий орган посилається на те,
що відповідач перебуває на обліку в
державній податковій інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області як платник
земельного податку з фізичних осіб і
має заборгованість перед бюджетом з
земельного податку з фізичних осіб у
розмірі 17792грн.51коп., яка не погашена
відповідачем, що і стало підставою
звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.04.2014р. відкрито
провадження у справі № 804/5592/14 та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 13.05.2014р.

В подальшому розгляд справи відкладено
на 03.06.2014р.

13.05.2014р. позивач надав до канцелярії
суду заяву, в якій просить розглянути
справу за відсутності представника
податкового органу в порядку
письмового провадженння.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причину неявки не повідомив,
про дату, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином
відповідно до вимог ч. 11 ст.35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами.

У відповідності до вимог ч. 11 ст.35
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані під час провадження
у справі повідомляти суд про зміну
місця проживання (перебування,
знаходження), роботи, служби. У разі
неповідомлення про зміну адресу
повістки надсилається їм за останньою
адресою і вважається врученою.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття розгляд
справи не відкладається і справу може
бути вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка
бере участь у справі має право заявляти
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Враховуючи вищенаведене, клопотання
позивача про розгляд справи за його
відсутності, те, що відповідач був
повідомлений про розгляд справи у
порядку, встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України, відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, строки
розгляду і вирішення справи, визначені
ст. 122 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає за
необхідне розглядати справу у
письмовому провадженні за відсутності
представників сторін за наявними у
справі доказами відповідно до ч. 4, 6 ст.
128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження) фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.ст. 67, 68 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори у порядку та в розмірах,
встановлених законом, неухильно
додержуватися Конституції та законів
України.

Згідно до п.п. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний: сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.47, 14.1.73, 14.1.136 п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України плата
за землю - загальнодержавний податок,
який справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності; землекористувачі - юридичні
та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди; орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Як вбачається зі справи, 24.01.1995р.
фізичну особу-підприємеця ОСОБА_1
взято на облік до державної податкової
інспекції у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області, як платника податків, з 03.05.2006р.
відповідач, як платник земельного
податку з фізичних осіб перебуває на
обліку в ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, як платник
податків за неосновним місцем обліку.

08.02.2014р. відповідачем до ДПІ у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
було подано податкову декларацію з
плати за землю за 2013р., відповідно до
якої ним самостійно визначена сума з
земельного податку з фізичних осіб, яка
підлягає сплаті в бюджет складає 136573
грн.79 коп.

Судом встановлено, що ДПІ у Ленінському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області 22.11.13р. було проведено
камеральну перевірку відносно ФОП
ОСОБА_1 стосовно декларації з плати за
землю за 2013р. за наслідками якої
встановлено порушення п.57.1 ст.57 ПК
України (несвоєчасно сплачено
земельний податок з фізичних осіб) про
що складено акт №539/15-1/НОМЕР_1 від
22.11.2013р.

На підставі зазначеного вище акту
винесено податкове повідомлення -
рішення № від 06.02.2014р., яким ФОП
ОСОБА_1 визначена сума штрафу в розмірі
20% з земельного податку на загальну
суму 657,38грн. та податкове
повідомлення-рішення № від
06.02.2014р., яким ФОП ОСОБА_1 визначена сума
штрафу в розмірі 10% з земельного
податку, яка складає 1364,29грн. які були
направлені на адресу відповідача
засобами поштового зв'язку з
повідомленням про вручення, однак
10.03.14р. поштові відправлення були
повернуті на адресу податкового органу
з відміткою «у зв'язку із закінченням
терміну зберігання».

Згідно п.58.3 ст. 58 ПК України у разі, коли
пошта не може вручити платнику
податків податкове
повідомлення-рішення або податкової
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, ненадходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

Враховуючи зазначене податкові
повідомлення-рішення № , №
від 06.02.2014р. вважаються врученими та
узгодженими 10.03.2014р., а відповідач
зобов'язаний сплатити визначену суму
штрафу з земельного податку у
встановлений законом строк, а саме до
20.03.2014р.

19.02.2014р. ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська, проведено
камеральну перевірку платника податку
ФОП ОСОБА_1 стосовно декларації з
плати за землю, про що складено акт від
19.12.2013р. №720/15-2/НОМЕР_1 висновками якого
встановлено порушення п. 57.5 ст.57, п.287.3
ст.287 ПК України, тобто ФОП ОСОБА_1
несвоєчасно сплачено земельний
податків з фізичних осіб, а саме:
самостійно визначене платником
грошове зобов'язання з податку за землю
в розмірі 11381,15грн., граничний термін
сплати якої є 30.10.13р., однак відповідач
здійснив оплату 30.11.2013р., в розмірі 2272,95
грн. таким чином виникла затримка
сплати на 31 день.

06.02.14р. на підставі акту перевірки від
19.12.2013р. №720/15-2/НОМЕР_1 винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 06.02.14р. яким ФОП ОСОБА_1 визначена
сума штрафу в розмірі 20% з земельного
податку, яка складає 452,34 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення № від 06.02.14р.
направлено на адресу відповідача
засобами поштового зв'язку з
повідомленням про вручення, 10.03.2014р.
вказане поштове відправлення
повернулось на адресу податкового
органу.

Враховуючи зазначене, податкове
повідомлення-рішення № від
06.02.14р. вважається врученим та
узгодженим 10.03.14р., а ФОП ОСОБА_1
зобов'язаний сплатити визначену суму
штрафу з земельного податку у
встановлений законом строк, а саме до
20.03.2014р.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідачем не було сплачено
визначене податкове зобов'язання зі
сплати сум штрафів з земельного
податку у встановлений законом строк,
що призвело до виникнення податкового
боргу зі сплати вказаного податку в
сумі 17792,51грн.

Згідно п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Доказів щодо оскарження відповідачем
зазначених податкових повідомлень -
рішень до суду не надано.

Відповідно до п. 57.5 ст. 57 ПК України
фізичні особи - платники податків
повинні сплачувати податки і збори, що
встановлені цим Кодексом, через
установи банків та поштові відділення.

Згідно п. 287.3. ст. 287 ПК України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 126.1. ст. 126 ПК України у
разі якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Позивачем згідно Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» була
направлена відповідачу податкова
вимога №44-11 від30.01.2014р., копія якої
знаходяться у матеріалах справи.
Оскільки податковий борг відповідача
не переривався, то нові податкові
вимоги позивачем не виставлялись.

Відповідачем не була сплачена сума,
зазначена у податковій вимозі, а тому
вона не є відкликаною.

У відповідності до п. 95.1 ст.95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 ст.95 цього Кодексу стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

За наведених обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати по справі з Відповідача
не стягуються.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1) податковий борг з
земельного податку з фізичних осіб на
користь державного бюджету коштів в
рахунок погашення суми податкового
боргу в розмірі 17792,51грн. (сімнадцять
тисяч сімсот дев'яносто дві грн.. 51 коп.)
за кодом бюджетної класифікації 13050300
рахунок №0009 в ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області, отримував
платежу - УДКСУ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровська
область.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, передбачені ст. 254

Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя С.В.
Ніколайчук