Справа № К/9991/21295/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року
м. Київ К/9991/21295/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Пилипчук Н.Г. Цвіркун Ю.І.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданнікасаційну скаргу Державної
податкової інспекції в Артемівському
районі у м. Луганську

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 26.01.2011 р.

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.03.2011 р.

у справі №2а-9885/10/1270

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод медичних
виробів «ЮІС ФАРМ»

до Державної податкової інспекції в
Артемівському районі у м. Луганську

про визнання протиправними та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Завод медичних
виробів «ЮІС ФАРМ» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції в Артемівському районі у
м.Луганську про визнання протиправними
та скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 26.01.2011 р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17.03.2011 р., позовні вимоги задоволено,
визнано протиправними та скасовано
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 25.10.2010 р. №
/0 та від 19.11.2010 р. № /1.

Не погодившись з вказаними судовими
рішеннями, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
із касаційною скаргою, у якій з підстав
порушення судами норм матеріального
права просить скасувати вказані судові
рішення та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Позивач надіслав на адресу суду
касаційної інстанції письмові
заперечення на касаційну скаргу, за
змістом яких проти вимог останньої
заперечує та просить залишити її без
задоволення, а рішення судів
попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що у період з 27.09.2010 р. по
08.10.2010 р. посадовими особами
відповідача проведено виїзну
позапланову перевірку позивача з
питань дотримання вимог валютного
законодавства по розрахункам за
імпортним договором від 24.08.2009 № ТС/UIS-01
з фірмою «ТАЕ-СНАNG INDUSTRIAL СО» (Корея) за
період з 02.09.2010 р. по 15.09.2010 р. та порядку
декларування валютних цінностей
станом на 01.04.2010 р., за результатами якої
складено акт від 13.10.2010 р. № 572/2300/36409749.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 2 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», згідно якого було
затримано на 198 днів порядок
розрахунків за імпортним контрактом з
02.03.2010 р. (граничний термін надходження
імпортного товару 01.03.2010 р.) по 15.09.2010 р.
(дати надходження товару згідно ВМД-40);
ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю», згідно якого
порушено терміни декларування
валютних цінносте, доходів та майна, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами станом на
01.04.2010 р.

На підставі акту перевірки були
прийняті рішення від 25.10.2010 р. № /0
та від 19.11.2010 р. №/1, якими до
позивача застосовано суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 90 365,00
грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, 24.08.2009 р.
між позивачем та фірмою «ТАЕ-СНАNG INDUSTRIAL
СО» (Корея) укладено договір № ТС/UIS-01 на
поставку нестерильних ін'єкційних
голок для шприців одноразового
застосування.

За умовами договору, передбачено умови
поставки товару: СРТ - Одеса - згідно
Інкотермс-2000. Датою поставки товару
вважається дата, яка проставлена на
транспортному документі митницею
держави покупця.

Загальна сума договору, згідно додатку
до договору (специфікація № 1) - 19040
доларів США, яка складає з: 17 340 доларів
США - вартість нестерильних ін'єкційних
голок для шприців одноразового
застосування; 1700 доларів США - фрахт
морем (СРТ-Одеса, Україна, згідно
Інкотермс-2000).

Форма оплати - 100% попередня оплата від
загальної суми товару, яка сплачується
протягом 5 робочих днів з дати
отримання рахунку від продавця.

На виконання умов договору та інвойсу
№ ТС0924Н24-3 платіжним дорученням від
02.09.2009 р. № 3 позивач перерахував 100%
передплати у розмірі 19 040 доларів США за
нестерильні ін'єкційні голки для
шприців одноразового застосування.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що фірмою «ТАЕ-СНАNG INDUSTRIAL
СО» (Корея) були своєчасно виконані усі
умови щодо поставки товару на суму 19 040
доларів США за контрактом від 24.08.2009 р.
№ ТС/UIS-01.

Товар на зазначену вартість було
своєчасно ввезено позивачем на митну
територію України, розміщено на
митному ліцензійному складі з
оформленням ВМД у режимі митного
складу «ІМ-74», та у подальшому
переоформлено у вільний обіг згідно з
ВМД «ІМ-40».

На підтвердження вказаних обставин
представником позивача були надані
договір з додатком № 1 до договору,
інвойс, коносамент компонованих
перевозок з порту до порту, комерційний
інвойс, експортна декларація,
товаро-транспортна накладна ААБ № 033013
від 02.12.2009, акт про розміщення товарів і
транспортних засобів на тимчасове
зберігання під митним контролем від
03.12.2009 р.

Позиція відповідача ґрунтується на
тому факті, що законодавство України
кореспондує дату імпорту товару з
фактом оформлення ВМД типу ІМ-40.

Із такими доводами відповідача
правомірно не погодились суди.

За змістом ст. 2 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому
числі з оплатою в негрошовій формі)
українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності в
іноземних суб'єктів господарської
діяльності товарів з ввезенням або без
ввезення цих товарів на територію
України, включаючи купівлю товарів,
призначених для власного споживання
установами та організаціями України,
розташованими за її межами.

Поняття «момент перетину товаром
митного кордону України» визначається
також нормами Митного кодексу України.

Зокрема, згідно п. 2 ст. 1 Кодексу
передбачено, що ввезення товарів і
транспортних засобів на митну
територію України, вивезення товарів і
транспортних засобів за межі митної
території України - це сукупність дій,
пов'язаних із переміщенням товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України у відповідному
напрямку.

Згідно ст. 40 Митного кодексу України
визначено, що митному контролю
підлягають усі товари і транспортні
засоби, що переміщуються через митний
кордон України.

Момент перетину товаром митного
кордону України також міститься у п. 35
ст. 1 Митного кодексу України,
відповідно до якого пропуск товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України - дозвіл митного органу
на переміщення товарів і транспортних
засобів через митний кордон України з
урахуванням заявленої мети такого
переміщення після проведення митних
процедур.

Статтею 43 Митного кодексу України
встановлено, що товари і транспортні
засоби перебувають під митним
контролем з моменту його початку і до
закінчення згідно з заявленим митним
режимом. У разі ввезення на митну
територію України товарів і
транспортних засобів митний контроль
розпочинається з моменту перетинання
ними митного кордону України.

Відповідно до ст. 72 Митного кодексу
України, митне оформлення
розпочинається після подання митному
органу митної декларації, а також усіх
необхідних для здійснення митного
контролю та оформлення документів,
відомостей щодо товарів і транспортних
засобів, які підлягають митному
оформленню. Засвідчення митним органом
прийняття товарів, транспортних
засобів та документів на них до митного
контролю та митного оформлення
здійснюється шляхом проставлення
відповідних відміток на митній
декларації та товаросупровідних
документах.

З правового аналізу наведених норм
вбачається вірним висновок судів
першої та апеляційної інстанцій, що під
поставкою імпортованого товару слід
вважати факт ввезення товару на митну
територію України.

Враховуючи викладене оформлена ВМД
типу ІМ-40 не є єдиним документом, яким
підтверджується факт і дата фактичного
переміщення товару через митний кордон
України, оскільки перебування товару
під митним контролем не можливе без
його фактичного ввозу на територію
України і при цьому первинним є
фактичне переміщення товарів через
митний кордон України, підставою для
якого в режимі імпорту є наявність на
вантаж товаросупровідного документа, з
відтиском штампу «під митним
контролем» з відповідною датою, що
підтверджує факт перетину митного
кордону України.

Відтак, товар, що надійшов в Україну на
адресу позивача за контрактом від
24.08.2009 р. №ТС/UIS-01 з фірмою «ТАЕ-СНАNG
INDUSTRIAL СО» (Корея), перетнув кордон
України у межах строку, передбаченого
ст. 2 Закону України «Про порядок
розрахунків у іноземній валюті
України», що свідчить про
безпідставність прийнятого
контролюючим органом рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанції.

На підставі викладеного та зважаючи на
приписи ч. 3 ст. 220№ КАС України судова
колегія Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що
порушень або неправильного
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права
не вбачається, а тому касаційну скаргу
слід відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в Артемівському
районі у м. Луганську залишити без
задоволення.

2. Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 26.01.2011 р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.03.2011 р. у
справі №2а-9885/10/1270 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Пилипчук Н.Г. Цвіркун Ю.І.