Справа № 2-а-529/10/0270
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К-32752/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника відповідача - Рекало Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Вінниці

на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2010
року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 вересня
2010 року

у справі № 2-а-529/10/0270

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вінницяміськбуд»

до Державної податкової інспекції у
місті Вінниці

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень
рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вінницяміськбуд»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у місті Вінниці (далі -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень №/0 від 14 липня
2009 року, №/1 від 21 вересня 2009 року,
№/2 від 19 листопада 2009 року,
№/3 від 04 лютого 2010 року та
№/0 від 21 вересня 2009 року, №/2
від 19 листопада 2009 року, №/3 від 04
лютого 2010 року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2010
року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.
Вінниці №/0 від 14 липня 2009 року,
№/1 від 21 вересня 2009 року, №/2
від 19 листопада 2009 року, №/3 від 04
лютого 2010 року про визначення ТОВ
«Вінницяміськбуд» суми податкового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 631731,00 грн. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці
№/0 від 21 вересня 2009 року, №/2
від 19 листопада 2009 року, №/3 від 04
лютого 2010 року про визначення ТОВ
«Вінницяміськбуд» суми податкового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 602,00 грн. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ТОВ
«Вінницяміськбуд» 3,40 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 вересня
2010 року постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 26
квітня 2010 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ у м. Вінниці,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 вересня
2010 року і ухвалити нове судове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Вінницяміськбуд», посилаючись на те,
що постанова Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2010
року та ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 вересня
2010 року є законними та обґрунтованими,
а положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
відмовити в задоволенні касаційної
скарги та залишити без змін рішення
судів попередніх інстанцій.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника відповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у м. Вінниці провела планову виїзну
перевірку ТОВ «Вінницяміськбуд» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 квітня 2006 року по 01 квітня 2009
року, за результатами якої був
складений акт від 15 червня 2009 року №
46/32976737.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені: вимоги пункту 4.1 статті 4,
пункту 5.1 статті 5, підпункту 5.3.9 пункту
5.3 статті 5, пункту 5.9 статті 5, пункту 6.1
статті 6, пункту 11.1 статті 11, підпункту
11.3.1 пункту 11.3 статті 11, підпункту 11.2.3
пункту 11.2 статті 11, пункту 16.4 статті 16
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого занижено податок на прибуток у
періоді, який перевірявся, на загальну
суму 564727,00 грн., у тому числі: за 1
квартал 2006 року - 143172,00 грн. (з
урахуванням положень підпункту 15.1.1
пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»), за 2
квартал 2006 року - 180154,00 грн., за 3 квартал
2006 року - 187000,00 грн., за 4 квартал 2006 року -
54000,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що: товариство неправомірно не
включало до складу доходу (рядок 01.1
декларації) суми попередньої оплати, що
надійшла від фізичних осіб на
розрахунковий рахунок товариства;
товариство невірно вело податковий
облік приросту (убутку) балансової
вартості запасів, оскільки не включало
до балансової вартості запасів
вартість запасів у залишках
незавершеного будівництва та вартість
будівельних матеріалів на складах, які
були придбані за кошти інвесторів, а
також не відображало у складі валових
витрат витрати на придбання таких
будівельних матеріалів.

На підставі вказаного акту перевірки
та з урахуванням процедури
адміністративного оскарження ДПІ у м.
Вінниці прийняла податкові
повідомлення-рішення №/0 від 14
липня 2009 року, №/1 від 21 вересня 2009
року, №/2 від 19 листопада 2009 року,
№/3 від 04 лютого 2010 року, якими
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ТОВ «Вінницяміськбуд» суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на
прибуток в розмірі 631731,00 грн., у тому
числі: за основним платежем - 421154,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
210577,00 грн.

Також, в процедурі адміністративного
оскарження ДПІ у м. Вінниці прийняла
податкові повідомлення-рішення
№/0 від 21 вересня 2009 року, №/2
від 19 листопада 2009 року, №/3 від 04
лютого 2010 року, якими згідно з
підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила ТОВ
«Вінницяміськбуд» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на прибуток в розмірі 602,00 грн.,
у тому числі: за основним платежем - 401,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 2201,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що в силу положень
підпункту 7.9.1 пункту 7.9 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не підлягають
оподаткуванню кошти або майно,
залучені платником податку у зв'язку з
цивільно-правовими догодами, що не
передбачають передачі права власності
на таке майно, та, як наслідок, товари,
сировина, матеріали, які придбавались
платником податку для виконання
зобов'язань перед фізичними особами із
будівництва будинку, правомірно не
включались до складу валових доходів
та валових витрат і не враховувались
при визначенні приросту (убутку)
балансової вартості запасів.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) об'єктом оподаткування
є прибуток, який визначається шляхом
зменшення суми скоригованого валового
доходу звітного періоду, визначеного
згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:
суму валових витрат платника податку,
визначених статтею 5 цього Закону; суму
амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із статтями 8 і 9
цього Закону.

Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) валовий доход
включає загальні доходи від продажу
товарів (робіт, послуг), у тому числі
допоміжних та обслуговуючих
виробництв, що не мають статусу
юридичної особи, а також доходи від
продажу цінних паперів, деривативів,
іпотечних сертифікатів участі,
іпотечних сертифікатів з фіксованою
дохідністю, сертифікатів фондів
операцій з нерухомістю (за винятком
операцій з їх первинного випуску
(розміщення), операцій з їх кінцевого
погашення (ліквідації) та операцій з
консолідованим іпотечним боргом
відповідно до закону).

Згідно з визначеннями, наведеними у
пунктах 1.6, 1.31 статті 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), товари - це матеріальні
та нематеріальні активи, а також цінні
папери та деривативи, що
використовуються у будь-яких
операціях, крім операцій з їх випуску
(емісії) та погашення; продаж товарів -
це будь-які операції, що здійснюються
згідно з договорами купівлі-продажу,
міни, поставки та іншими
цивільно-правовими договорами, які
передбачають передачу прав власності
на такі товари за плату або
компенсацію, незалежно від строків її
надання, а також операції з
безоплатного надання товарів. Не
вважаються продажем операції з надання
товарів у межах договорів комісії,
схову (відповідального зберігання),
доручення, інших цивільно-правових
договорів, які не передбачають
передачу прав власності на такі товари.

Наведені норми Закону кореспондуються
з приписами підпункту 7.9.1 пункту 7.9
статті 7 цього ж Закону (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), за яким з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом, не включаються до валового
доходу і не підлягають оподаткуванню
кошти або майно, залучені платником
податку, зокрема, у зв'язку з залученням
платником податку майна на підставі
договору концесії, комісії,
консигнації, довірчого управління,
схову (відповідального зберігання), а
також згідно з іншими
цивільно-правовими договорами, що не
передбачають передачі права власності
на таке майно, з урахуванням положень
підпункту 7.9.6 цього пункту.

Частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до положень підпункту «а»
підпункту 6.1 пункту 6 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07 лютого 2002 року №
7/5 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна провадиться з видачею
свідоцтва про право власності
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування,
зокрема, інвесторам, які у
встановленому законодавством України
порядку отримали у власність об'єкти
нерухомого майна або його частини,
побудовані за їх кошти, за наявності
відповідного рішення місцевого органу
виконавчої влади, органу місцевого
самоврядування, акта
приймання-передавання об'єкта (частини)
інвестору.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, право власності на
квартири, які будувались позивачем для
фізичних осіб за кошти таких фізичних
осіб шляхом внесення ними внесків у
грошових коштах на підставі договорів
на будівництва житла (т.1 арк. справи
125-128), було закріплене саме за цими
фізичними особами на підставі рішення
Виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 10 червня 2008 року № 1350
(т.1 арк. справи 103-105), а не за ТОВ
«Вінницяміськбуд».

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що не підлягають
оподаткуванню кошти або майно,
залучені платником податку у зв'язку з
цивільно-правовими догодами, що не
передбачають передачі права власності
на таке майно, та, як наслідок, товари,
сировина, матеріали, які придбавались
платником податку для виконання
зобов'язань перед фізичними особами із
будівництва будинку, правомірно не
включались до складу валових доходів
та валових витрат і не враховувались
при визначенні приросту (убутку)
балансової вартості запасів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
неправомірність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень та
наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у м. Вінниці підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2010
року та ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 вересня
2010 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Вінниці
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 вересня
2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна