Справа № 810/2828/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року 810/2828/14

м. Київ

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Києво-Святошинському районі
Київської області до Центральної
районної лікарні про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області з позовом до Центральної
районної лікарні про стягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій в сумі 55595,15 грн (з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог у зв'язку з частковою сплатою
заборгованості).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у відповідача утворився
борг з відшкодування фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 2. Посилаючись на частину
другу Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 №1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 №21-1, позивач просить суд
стягнути суму заборгованості з
відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

Позивач в судове засідання не прибув,
28.05.2014 подав до суду клопотання, в якому
просив справу розглядати без його
участі, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач до суду не прибув, явку
свого представника у судове засідання
не забезпечив, про причини неприбуття
суд не повідомив. Судові повідомлення
надсилалися відповідачу за адресою
його місцезнаходження згідно з даними
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її імені
(стаття 93 Цивільного кодексу України,
стаття 1 Закону України від 15.05.2003 №755-IV
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців").

Відповідно до статті 16 Закону України
від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" єдиний державний
реєстр створюється з метою
забезпечення органів державної влади,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців. В
Єдиному державному реєстрі містяться
відомості про юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, зокрема
про адресу місцезнаходження юридичної
особи чи адресу місця проживання
фізичної особи. Згідно зі статтею 18
вказаного Закону якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними. Відповідно до частини
восьмої статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважається, що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, внесеною до відповідного
державного реєстру.

За таких обставин суд вважає
відповідача повідомленим належним
чином, а його неприбуття в судове
засідання не є перешкодою для розгляду
справи, у зв'язку з чим ухвалив
здійснювати розгляд справи за
відсутності відповідача (частина друга
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Відповідач відзиву на позовну заяву,
заперечень проти позову, будь-яких
пояснень, заяв чи клопотань до суду не
надіслав. За таких обставин справа
розглядалась судом за наявними в ній
матеріалами і доказами.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини, що
склалися між сторонами.

Центральна районна лікарня
Києво-Святошинського району
зареєстрована юридичною особою. Як
платник внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області.

Відповідно до розрахунку, поданого
позивачем, за відповідачем утворилась
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій за списком №2 за період з 01.02.2014
по 25.02.2014 стосовно наступних
пенсіонерів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, які працювали в установі
відповідача та перебувають на обліку а
органах Пенсійного фонду, сума витрат
становить 55595,15 грн.

Позивач зазначив, що відповідачем
свого часу було видано довідки для
оформлення пенсій на пільгових умовах
за списком № 2 зазначеним особам, а
саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а
також надав суду інші документи з
пенсійних справ на цих осіб. Цими
документами підтверджено, що зазначені
особи працювали саме в установі
відповідача.

Відповідно до протоколів та
розпоряджень, наданих позивачем,
умовами призначення пільгових пенсій
зазначеним у позові особам є робота за
списком № 2.

Відповідач частково сплатив наявну
заборгованість, її залишок складає
55595,15 грн. Наявну заборгованість у
розмірі 55595,15 грн відповідачем у
добровільному порядку не сплачено.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначались
Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон України від
09.07.2003 № 1058-ІV), зокрема: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Крім того, правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначаються
Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України від 09.07.2003
№1058-ІV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи, визначено,
зокрема підпунктами "б"- "з" частини
першої статті 13 Закону України від
05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення".

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (статті 27 та 28). При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно із пунктом 1 статті 1 та пунктом 1
статті 2 Закону України від 26.06.1997
№400/97-ВР "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" для
суб'єктів підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднань, бюджетних, громадських та
інших установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"- "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

З огляду на викладене, витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій,
які відповідач відповідно до Закону
України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" зобов'язаний
відшкодовувати Пенсійному фонду, у
розумінні цього Закону вважаються
внесками на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Статтями 14, 15 Закону України від 09.07.2003
№1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зокрема, роботодавці -
підприємства, установи та організації,
створені відповідно до законодавства
України.

Відповідно до частини другої статті 6
Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", частини шостої
статті 20 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Статтею 25 Закону України від 08.07.2010 №
2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено
право органів Пенсійного фонду
звертатись до суду з позовами про
стягнення недоїмки.

Наявність у відповідача
заборгованості підтверджується
доказами, наданими позивачем. З
матеріалів справи вбачається, що
органом Пенсійного фонду направлено на
адресу відповідача розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій пенсіонерам
відповідача, в якому зазначено суми
пенсій, виплаченої пенсіонеру разом з
витратами на доставку цих пенсій.

На день судового розгляду відповідач
суму заборгованості не сплатив,
заперечень проти позову не надав.

З огляду на викладене, суд вважає
вимоги позивача правомірними і
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Центральної районної
лікарні Києво-Святошинського району
(08150, Київська область,
Києво-Святошинський район, м. Боярка,
вул. 40 років Жовтня, буд. 51,
ідентифікаційний код 01994669) на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій у
розмірі 55595 (п'ятдесят п'ять тисяч
п'ятсот дев'яносто п'ять) грн 15 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.