Справа № 2а-10834/11/1370
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Сподарик Н.І., за участі секретаря
судового засідання Гуменюк В.М.,
представника позивача Лазорик А.Р.,
відповідач ОСОБА_2 державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області до ОСОБА_2, третя
особа управління Державтоінспекції
ГУМВС України у Львівській області про
стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів,
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова до ОСОБА_2 про стягнення податку
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин та механізмів у
Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 27.10.2011 року
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача, залучено Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
У судовому засіданні 10.06.2014 року за
клопотанням представника позивача
замінено позивача Державну податкову
інспекцію у Шевченківському районі м.
Львова на правонаступника Державну
податкову інспекцію у Шевченківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
ім'я ОСОБА_2 здійснено першу державну
реєстрацію автомобіля марки Mercedes Benz
Sprinter 316 (державний номерний знак НОМЕР_1)
2002 року випуску та відповідно до Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» не
сплачено податок з власників
транспортних засобів до бюджету
Шевченківського району м. Львова на
вказаного податку в доход державного
бюджету відповідачем не надано, що є
підставою для його стягнення
податковим органом в примусовому
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити повністю.
Відповідач у судовому засіданні проти
адміністративного позову заперечив,
зазначив, що відповідача визнано
потерпілим у кримінальній справі №
1-233/11 по обвинуваченню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що раніше працював на
посаді начальника Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області у вчиненні злочинів,
передбачених ч.3 ст. 364, ч.1 ст. 365 КК
України; вирок у вказаній справі набрав
законної сили. Стверджує про
безпідставність нарахування податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин та механізмів у
задоволенні адміністративного позову.
Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився.
Дослідивши надані суду докази в межах
заявлених вимог, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
Відповідно до листа Управління ДАІ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області № 9/2074 від 31.08.2010 року на ім'я
ОСОБА_2 08.12.2009 року здійснено першу
реєстрацію автомобіля марки Mercedes Benz
Sprinter 316 (державний номерний знак НОМЕР_1)
Згідно з Розрахунком суми податку з
власників транспортних засобів сума
податку, що підлягає сплаті, становить
Відповідно до Довідки про результати
перевірки щодо сплати податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів №
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
належна до сплати відповідачем,
З долученої до матеріалів справи копії
реєстраційної справи транспортного
засобу, зареєстрованого ОСОБА_2, та
облікової картки приватного
транспортного засобу вбачається, що
квитанція про сплату податку на суму
Відповідно до довідки Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова (а. с. 8)
кошти до бюджету від відповідача по
сплаті податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів на суму
Спору щодо правильності розрахунку
податку між сторонами немає. Спір виник
у зв'язку з не сплатою фізичною особою
відповідачем податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.
Вирішуючи спір, Суд виходить з
Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.
Закон України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» від
11.12.1991 року порушення якого встановлено
податковим органом, та Закон України
від 25.06.1991 року № 1251-XII «Про систему
оподаткування», Закон України від
21.12.2000 року № 2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» втратили чинність з
01 січня 2011 року, згідно з Податковим
кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI.
Закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце
(рішення Конституційного Суду України
від 09.02.1999 року № 1-рп/99).
Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011
року, а тому положення Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» та «Про систему
оподаткування», «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» застосовуються Судом при
Закон України від 25.06.1991 року № 1251-XII
«Про систему оподаткування» визначає
ставки, механізм справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів), за
винятком особливих видів мита та збору
у вигляді цільової надбавки до діючого
тарифу на електричну та теплову
енергію, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ для споживачів усіх форм
власності, і пільги щодо оподаткування
не можуть встановлюватися або
змінюватися іншими законами України,
крім законів про оподаткування.
Відповідно до ст. 2 цього ж Закону під
податком і збором (обов'язковим
платежем) до бюджетів та до державних
цільових фондів слід розуміти
обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний
платниками у порядку і на умовах, що
визначаються законами України про
Згідно зі ст. 14 цього ж Закону до
загальнодержавних належать, зокрема,
такі податки і збори (обов'язкові
платежі), як податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.
Відповідно до ст. 20 цього ж Закону
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів)
здійснюється державними податковими
органами та іншими державними органами
в межах повноважень, визначених
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, платниками податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
громадяни України, іноземні громадяни
та особи без громадянства (далі -
фізичні особи), які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього ж Закону є об'єктами
Відповідно до ст. 2 цього ж Закону
об'єктами оподаткування є, зокрема,
автомобілі вантажні - код 8704.
Згідно зі ст. 3 цього ж Закону перша
реєстрація в Україні - це реєстрація
транспортного засобу в Україні, яка
здійснюється уповноваженими
державними органами України вперше
щодо цього транспортного засобу.
Згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж Закону податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами - перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
Згідно з ч. 6 ст. 5 цього ж Закону фізичні
особи - платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.
Згідно з ч. 5 ст. 6 цього ж Закону сума
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що сплачується фізичними
особами, обчислюється за ставками,
визначеними у статті 3 цього ж Закону. У
разі виявлення юридичних чи фізичних
осіб, які не сплачували податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вони зобов'язані сплатити податок не
більш як за три попередні роки.
Перерахування неправильно сплаченого
податку допускається не більш як за три
попередні роки. Органи, що здійснюють
державну реєстрацію транспортних
засобів, зобов'язані щомісячно
повідомляти податкові органи про
транспортні засоби, зареєстровані або
зняті з реєстрації протягом
попереднього місяця, за формою,
затвердженою центральним податковим
органом України, та їх власників.
Відповідно до ст. 7 цього ж Закону у разі
приховування (заниження) об'єктів
оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного
кодексу України від 21.06.2001 року податки,
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету визнаються
зарахованими в доход державного
бюджету з моменту зарахування на
єдиний казначейський рахунок
Суд зазначає, що у матеріалах справи
відсутня квитанція про сплату
відповідачем до бюджету податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів у
Згідно з пунктами 8, 9 Правил ввезення
транспортних засобів на територію
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31
травня 1994 року № 341 (чинних на час
виникнення спірних відносин), усі ТЗ, що
ввозяться на територію України,
підлягають митному оформленню в
порядку, встановленому чинним
законодавством. Увезені в Україну ТЗ
реєструються в органах ДАІ на підставі
належним чином оформлених і виданих
митними органами вантажних митних
декларацій (для юридичних осіб),
посвідчень про реєстрацію ТЗ (для
громадян) або завірених митними
органами довідок-рахунків (для
юридичних осіб та громадян). У разі коли
ТЗ експлуатувалися за межами України і
були зареєстровані у відповідних
органах іноземної держави,
обов'язковим є подання до органів ДАІ
реєстраційних документів цієї держави.
Згідно з пунктом 30 Правил ТЗ (складові
частини, що мають ідентифікаційні
номери), ввезені в Україну фізичними
особами, підлягають реєстрації на
підставі заяв власників і виданих
митними органами посвідчень на їх
реєстрацію в підрозділах ДАІ із
зазначенням відомостей про сплату
мита, заборону відчуження, дати
зворотного вивезення.
Суд зазначає, що 01.07.2013 року
Шевченківським районним судом м.
Львова винесено вирок в кримінальній
справі № 1-233/11 по обвинуваченню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що раніше працював на
посаді начальника Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області у вчиненні злочинів,
передбачених ч.3 ст. 364, ч.1 ст. 365 КК
України (номер судового рішення в
Єдиному реєстрі судових рішень 33195653);
вирок набрав законної сили. Суд вважає
обґрунтованим твердження відповідача
про протиправність дій третіх осіб
стосовно реєстрації транспортного
засобу та несплати відповідачем до
бюджету податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів у сумі
18795 грн.

Вказана позиція суду узгоджується по
суті із позицією Верховного суду
України, викладеною у постанові від
22.10.2013 року (справа № 21-104а13).

Враховуючи наведене, Суд приходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог про стягнення з відповідача
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів у сумі 18795 грн., а у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю.

Правила ст. 94 КАС України про розподіл
судових витрат не застосовуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд -

постановив :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та
підписано 13 червня 2014 року.

Суддя
Сподарик Н.І.