Справа № 1510/5515/12
Суддя: Бальжик О. І.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1510/5515/12
Провадження № 2-а/500/84/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2014 року
Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області у складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю позивача:
ОСОБА_1

представника
відповідача:Щербина О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїл
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області про визнання
протиправним і скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання дій
протиправними, скасування рішення від
16.07.2012 року «Про відмову у призначенні
пенсії», зарахування загального стажу
роботи на 31.07.2001 року - 22 роки 8 днів, з
яких 10 років 6 місяців 12 днів з особливо
шкідливими та особливо важкими умовами
праці, та зобов'язання провести
нарахування пенсії за віком на
пільгових умовах згідно зі списком №1,
починаючи з 12.06.2012 року. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що 17.03.1986 року він був
працевлаштований до Ізмаїльського
заводу ремонтно-технологічного
обладнання учнем
формувальника-заливальника ливарного
цеху. З 16.07.1986 року на підставі
протоколу кваліфікаційної комісії №21
від 15.07.1986 року за погодженням з
профспілковим комітетом йому була
присвоєна спеціальність і
кваліфікація
формувальника-заливальника ливарної
ділянки з повним робочим днем (наказ
№146 від 18.07.1986 року). 28.01.1997 року він був
звільнений із займаної посади за
власним бажанням, за ст.38 КЗпП (наказ
№3-к від 28.01.1997 року). 12.06.2012 року він
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
із заявою про призначення пенсії
згідно зі списком №1, оскільки йому
виповнилося 50 років та працював в
особливо шкідливих та особливо важких
умовах. Рішенням від 07.05.2012 року у
задоволенні його заяви було
відмовлено, у зв'язку з чим, вимушений
звернутися до суду.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 15.11.2012 року
залишені без розгляду позовні вимоги
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області в частині
зарахування загального стажу роботи на
31.07.2001 року - 22 роки 8 днів, з яких 10 років
6 місяців 12 днів з особливо шкідливими
та особливо важкими умовами праці на
Ізмаїльському заводі
ремонтно-технологічного обладнання
(а.с.68).

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 15.11.2012 року задоволений
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
призначити пенсію на пільгових умовах
(а.с.69-72).

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2013 року
постанова Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 15.11.2012 року залишена без змін (а.с.78,
79).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 27.02.2014 року постанова Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 15.11.2012 року та ухвала Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 25.10.2013 року скасовані (а.с.98-101).

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги уточнив, остаточно просив
визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області від 16.07.2012 року
«Про відмову у призначенні пенсії» та
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
призначити та виплачувати йому пенсію
за віком на пільгових умовах, починаючи
з 12.06.2012 року (а.с.144). На задоволенні
позовних вимог наполягав на підставі
доводів, викладених у позовній заяві.
На додаткове запитання пояснив, що
атестація робочого місця за умовами
праці на Ізмаїльському заводі
ремонтно-технологічного обладнання не
проводилася.

Представник відповідача позов не
визнав, посилаючись на те, що неможливо
встановити факт проведення атестації
робочого місця позивача після 21.08.1992
року.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, розглянувши матеріали
справи, суд дійшов наступного висновку.

Частина 1 ст.2 КАС України визначає, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У судовому засіданні встановлено,
що 17.03.1986 року ОСОБА_1 прийнятий на
посаду учня
формувальника-заливальника до
ливарної ділянки Ізмаїльського заводу
ремонтно-технологічного обладнання.

16.07.1986 року ОСОБА_1 присвоєна
спеціальність і кваліфікація
формувальника-заливальника другого
розряду та переведений на посаду
формувальника-заливальника другого
розряду до ливарної ділянки.

01.11.1988 року позивач переведений на
посаду формувальника ручної формовки
(за участю в заливці) другого розряду
ливарної ділянки.

28.01.1997 року ОСОБА_1
звільнений із займаної посади за
власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП
(а.с.8).

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 року за №1788-ХІІ (далі - Закон
№1788-ХІІ) на пільгових умовах мають
право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Статтею 83 Закону №1788-ХІІ
встановлено, що пенсії призначаються з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсії призначаються з
більш раннього строку.

12.06.2012 року по досягненні
п'ятдесятирічного віку ОСОБА_1
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в м.Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
із заявою про призначення йому пенсії
на пільгових умовах відповідно до ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (а.с.13).

16.07.2012 року рішенням
управління Пенсійного фонду України в
м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області позивачу відмовлено у
призначені пенсії на пільгових умовах
за тих підстав, що атестація робочого
місця за умовами праці не проводилась;
первинні документи, які підтверджують
характер роботи та умови праці повний
робочий день до архівної установи не
надходили, а тому зайнятість на роботах
з особливо шкідливими умовами праці
підтвердити не має можливості (а.с.4).

Згідно ст.62 Закону №1788-ХІІ основним
документом, що підтверджує трудовий
стаж, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

За змістом п.20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року №637
(далі - Порядок №637) у тих випадках, коли
у трудовій книжці відсутні відомості,
що визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

У зв'язку з тим, що трудова книжка
не містить всіх необхідних відомостей
щодо характеру виконуваної роботи,
ОСОБА_1 надав до управління Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
довідку про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній від 05.06.2012
року, за змістом якої він у період з
16.07.1986 року по 21.08.1992 року працював
повний робочий день на Ізмаїльському
заводі ремонтно-технологічного
обладнання на посаді
формувальника-заливальника, яка
передбачена Списком N1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, зайнятість в яких
повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України N36 від 16.01.2003 року. У
довідці також зазначено відомості щодо
виконуваної роботи та підстави її
видачі (а.с.12).

Крім того, в підтвердження
періоду роботи з 22.08.1992 року по 28.01.1997
року на посаді із особливо шкідливими
та особливо важкими умовами праці на
Ізмаїльському заводі
ремонтно-технологічного обладнання
позивач надав архівні довідки
архівного відділу Ізмаїльської
міської ради за вих.№А-159 від 18.04.2012
року, вих.№А-159/1 від 18.04.2012 року та
вих.№А-159/2 від 02.08.2012 року, а також
особову карту форми Т-2 (а.с.10, 11, 14, 15).

Аналіз вищезазначених норм
законодавства та обставин справи дає
підстави для висновку про те, що
позивачем належним чином підтверджено
пільговий стаж роботи, який дає право
на пенсію на пільгових умовах.

Доводи представника відповідача
про те, що після 21.08.1992 року атестація
робочого місця за умовами праці на
підприємстві, на якому працював ОСОБА_1,
не проводилася, а тому останній не має
право на пенсію у відповідності ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» не ґрунтуються на законі
та є надуманими, з огляду на наступне.

Порядок проведення атестації
робочих місць за умовами праці
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.1992 року за №442
(далі - Порядок №442).

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку
№442 атестація робочих місць за умовами
праці проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з
цим Порядком та методичними
рекомендаціями щодо проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затверджуваними Мінпраці та МОЗ.

За змістом п.4 Порядку №442 та п.п.1.5
п.1 Методичних рекомендацій для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
від 01.09.1992 року за №41 (далі - Методичні
рекомендації), періодичність атестації
установлюється самим підприємством у
колектив ному договорі, але не рідше
одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника (власника)
підприємства, організації.

Згідно з п.6 Порядку №442 та п.п.1.4 п.1
Методичних рекомендацій атестація
робочих місць передбачає:
установлення факторів і причин
виникнення несприятливих умов праці;
санітарно-гігієнічне дослідження
факторів виробничого середовища,
важкості й напруженості трудового
процесу на робочому місці; комплексну
оцінку факторів виробничого
середовища і характеру праці на
відповідальність їхніх характеристик
стандартам безпеки праці, будівельним
та санітарним нормам і правилам;
установлення ступеня шкідливості й
небезпечності праці та її характеру за
гігієнічною класифікацією;
обґрунтування віднесення робочого
місця до категорії із шкідливими
(особливо шкідливими), важкими
(особливо важкими) умовами праці;
визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Отже, атестація робочих місць
за умовами праці - це комплексна оцінка
всіх факторів виробничого середовища і
трудового процесу, супутніх
соціально-економічних факторів, що
впливають на здоров'я і працездатність
працівників в процесі трудової
діяльності.

Пунктом 8 Порядку №442 передбачено,
що відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Міпраці разом з МОЗ.

Як вбачається з повідомлень
архівного відділу Ізмаїльської
міської ради за вих.№А-167 від 11.04.2014
року, арбітражного керуючого Дарієнка
В.Д. за вих. №02-35-134 від 25.04.2014 року
та колишнього керівника Ізмаїльського
заводу ремонтно-технологічного
обладнання ОСОБА_4 від 11.06.2014 року
атестація робочого місця за умовами
праці на підприємстві, на якому
працював позивач, не проводилася
(а.с.108,127,143).

За позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеною у постановах від 06.11.2012 року
(справа №К/9991/64080/11), від 04.07.2012 року
(справа №К-53144/09), а також в оглядовому
листі від 14.08.2008 року за №1406/100/13-08 «Про
практику застосування законодавства з
питань пенсійного забезпечення»
обов'язок проведення атестації робочих
місць законодавцем покладено на
керівників підприємств, а тому її
непроведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (а.с.45-47, 55-63).

Стаття 8 КАС передбачає, що суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України (ст.19 Конституції
України).

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що позивач у
відповідності до вищезазначених норм
законодавства не несе
відповідальність за невиконання
керівником підприємства обов'язку щодо
проведення атестації робочого місця,
на думку суду, управлінням Пенсійного
фонду України в Ізмаїльському районі
Одеської області не доведено
правомірність та обґрунтованість
свого рішення з урахуванням вимог,
встановлених ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.2 КАС України, а тому,
виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.9-11, 69 -71, 158-163 КАС
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання
протиправним і скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області від 16.07.2012 року «Про відмову у
призначенні пенсії» ОСОБА_1.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області призначити та виплачувати
ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових
умовах, починаючи з 12.06.2012 року.

Постанова може бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя: