Справа № 826/6185/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2014 року № 826/6185/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А., при секретарі судового
засідання Ковалівській Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Малого колективного
підприємства «Новація» до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
за участю представників сторін:
від позивача Дідківський М.М.,
від відповідача Гостило А.С.,
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулось Мале колективне
підприємство «Новація» (далі - позивач,
МКП «Новація») з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів
України у м. Києві (далі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 04.12.2013 року
Позивач мотивується тим, що
відповідачем на підставі хибних
висновків акту перевірки від 14.11.2013
року №1288/26-53-22-03-21/13698485 щодо нікчемності
правочинів, укладених між позивачем та
ТОВ «Альфа Юніверсал» прийнято
податкове повідомлення-рішення від
необґрунтованим та таким, що підлягає
У судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві та просив
суд задовольнити позовні вимоги у
Представник відповідача проти позову
заперечив з огляду на обґрунтованість
висновків акту перевірки від 14.11.2013
року №1288/26-53-22-03-21/13698485 та, відповідно,
податкового повідомлення-рішення від
вказано на відсутність факту
реальності господарських операцій між
МКП «Новація» та ТОВ «Альфа Юніверсал».
У судовому засіданні представник
відповідача просив відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд виходив з наступного.
Позивач - Мале колективне підприємство
«Новація», зареєстровано як юридична
ідентифікаційний код юридичної особи
13698485, що підтверджено випискою з ЄДР
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. (а.с.43)
На час розгляду справи МКП «Новація»
зареєстроване як платник податку на
додану вартість з 26.12.2011 року
(індивідуальний податковий номер -
про реєстрацію платника податку на
додану вартість №200014635.
Відповідач - Державна податкова
інспекція у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві є контролюючим органом,
який в розумінні п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41
Податкового кодексу України контролює
податки, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Державною податковою інспекцією у
Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача щодо документального
підтвердження господарських
взаємовідносин із платником податків
ТОВ «Альфа Юніверсал» за період з 01.03.2013
по 30.04.2013 року. (а.с.174)
В висновках акта перевірки зазначено,
що перевіркою МКП «Новація»
встановлено порушення п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI (зі змінами та доповненнями),
в результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість,
який підлягає сплаті до бюджету всього
у сумі 168978 грн., а саме за березень 2013
На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем були прийняті податкове
повідомлення - рішення: від 04.12.2013 року
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму в розмірі
211223,00 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 168978,00 грн., за штрафними
Відповідно до вимог ст.67 Конституції
України платники податків повинні
сплачувати належні суми податків і
зборів у встановлені законами терміни.
Суд враховує, що аналіз реальності
господарської операції повинен
здійснюватися на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту.
Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II Кодексу.
Згідно з підпунктом 139.1.9 статті 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
номером 168/704, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Зазначена позиція суду
узгоджується із позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі від 02.06.2011
№742/11/13-11.
До матеріалів справи надано договір
відповідно до якого постачальник (ТОВ
«Альфа Універсал») поставити/передати
у власність покупцеві (позивачу)
продукцію виробничо-технічного
призначення та вироби народного
споживання в найменування,
асортименті, кількості та за ціною,
зазначених у видаткових накладних та
рахунках постачальника, а покупець
зобов'язується приймати цей товар та
своєчасно здійснювати його оплату.
Також позивачем надано
рахунки-фактури, видаткові накладні,
податкові накладні, виписки по рахунку.
Аналізуючи первинні документи, надані
позивачем на підтвердження реальності
здійснення робіт за договорами
підряду, суд наголошує на наступному.
Судом при вивченні наданих до
матеріалів справи документів щодо
фактичного виконання вище перелічених
договорів встановлено, що в матеріалах
справи відсутня будь-яка інформація, а
саме: немає жодних документів на
підтвердження передачі товару, а саме:
- не надано товаросупровідних
документів, відповідно до п.5.1 договору
- не надано довіреностей або інших
документів, встановлюючи осіб, які
здійснювали прийом-передачі товару;
- у п.5.4 вищевказаного договору вказано,
що товари приймаються на складі
покупця, але жодних документів не
надано, що у позивача взагалі існує
- не надано сертифікатів, гігієнічних
висновків на товар, який поставлявся,
що було обумовлено п.3.3 договору;
- п.3.1 договору поставка товару
здійснюється постачальником із складу
постачальника, водночас суд бере до
уваги, що відповідно до висновків акту
перевірки ДПІ у Печерському р-ні ГУ
Міндоходів у м. Києві від 06.09.2013 року
№1062/22-65-22-01/38348133 встановлено
відсутність будь-якої інформації про
наявні складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту,
устаткування, а також трудових
ресурсів, що унеможливлює здійснення
фінансово-господарської діяльності.
Також, із аналізу вказаних матеріалів
суд приходить до висновку, що позивачем
не підтверджено фактичне виконання
вищезазначеного договору, а саме які
особи здійснювали виконання послуг,
якими трудовими ресурсами
виконувалися роботи.
Відповідач на спростування реальності
господарських операцій позивача зі
спірними контрагентами посилається на
акт зустрічної звірки від 06ю09ю2013 року
проведення зустрічної звірки
правочинів між ТОВ «Альфа Юніверсал»
та контрагентами-покупцями послуг
(робіт) за грудень 2012 по квітень 2013 року.
Відповідно до Інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 20.07.2010р. №1112/11/13-10 „Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби", дослідженню
підлягає реальність господарських
операцій, що є підставою для виникнення
права на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування (Постанова Верховного
Суду України від 08.09.2009р., додаток до
інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
22.04.2010р. №568/11/13-10).
Крім того, згідно з правовою позицією
Верховного Суду України у справах,
пов'язаних із отриманням права на
податковий кредит та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, процесуальна діяльність суду
із встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи: встановлення
факту здійснення господарської
операції; встановлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції;
встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку. Включенню
до складу податкового кредиту
підлягають лише суми податку, сплачені
(нараховані) у зв'язку з придбанням
товарів (послуг), що підлягають
використанню у господарській
діяльності платника податку;
встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість; встановлення факту надмірної
сплати податку на додану вартість у
ціні товарів (послуг), що придбані
Суд погоджується з думкою відповідача,
що належним чином укладений правочин
заздалегідь не може свідчити про
здійснення суб'єктом господарювання
законної господарської діяльності,
оскільки укладання такого правочину ще
не підтверджує його виконання.
Наслідки для податкового обліку
створює лише фактичний рух активів, а
не задекларований на папері.
Наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із
змінами і доповненнями) необхідні для
віднесення певних сум до податкового
кредиту, зокрема виданих продавцями
податкових накладних, не є безумовною
підставою для включення до складу
податкового кредиту суми ПДВ.
Підсумовуючи викладене, враховуючи, що
для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, зважаючи на те, що
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків, з огляду на те,
що МКП «Новація» не доведено
реальності господарських операцій по
взаємовідносинам з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Альфа
Юніверсал», зважаючи на доведеність з
боку податкового органу фіктивного
характеру господарських операцій з
вказаним контрагентом, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
висновків акту перевірки від 14.11.2013
року №1288/26-53-22-03-21/13698485 та, відповідно,
правомірність податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
За вказаних обставин, суд вказує на
відсутність підстав для задоволення
Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,112, 121, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні позову Малого
колективного підприємства «Новація» -
Стягнути з Малого колективного
підприємства «Новація» (адреса: вул.
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3802 (трьох тисяч восьмиста двох)
грн. 05 коп. до державного бюджету на
рахунки Окружного адміністративного
суду міста Києва.
Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 05 червея 2014 року.
Постанову у повному обсязі складено 10
Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 цього Кодексу.

Суддя
О.А. Соколова