Справа № 9101/144133/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

9101/144133/2012

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2014 року

справа № 0870/4778/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову : Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2012 р.

у справі № 0870/4778/12

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФС ГМБХ"

до: Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2012 р. адміністративний позов задоволено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідачем не доведено зазначені в Акті перевірки обставини щодо відсутності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Оріал». Зокрема, відповідачем по справі не надано жодних доказів, які свідчили б про визнання укладеної угоди недійсною в судовому порядку, та не подано доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб платника податків, який може свідчити про наявність у підприємства протиправної мети .

Не погодившись із постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2012 р., відповідач - Державна податкова інспекція в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначив, що в ході перевірки встановлено відсутність у контрагента позивача - ТОВ «Оріал» дозволів та умов, необхідних для здійснення господарської діяльності у сфері сервісних послуг з обслуговування та ремонту РРО.

Так, відповідно до п.4 Порядку введення реєстраторів в експлуатацію, їх технічне обслуговування та ремонт здійснюються центрами сервісного обслуговування виключно на підставі укладених з користувачами відповідних договорів.

Виконання зазначених робіт іншими особами або центрами сервісного обслуговування без укладення з користувачами відповідних договорів забороняється.

Крім того, встановлено відсутність у ТОВ «Оріал» відповідного персоналу, транспортних засобів, приміщень та матеріальних ресурсів, що спростовує наявність у ТОВ «Оріал» адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов’язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов’язань.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2012 р. - без змін.

Позивач зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення суперечить приписам ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладає на платника податків додатковий обов'язок по сплаті грошового зобов'язання на користь Державного бюджету України. Так, позивач посилається на безпідставність висновків Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби про непідтвердженість реальності господарських операцій позивача з його контрагентом ТОВ «Оріал», оскільки за даними операціями послуги (роботи) були надані, оплату за них здійснено в повному обсязі, господарські операції відображені в первинних документах бухгалтерського та податкового обліку, відбулись реально і спричинили зміни у стані та структурі активів учасників таких операцій, результати робіт (послуг) використовуються в межах господарської діяльності платника податків.

У судовому засіданні представник позивача вимоги викладенні у своїх запереченнях підтримав.

Представник відповідача до суду не прибув, про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином. Під час розгляду справи здійснено процесуальну заміну відповідача у зв’язку з передачею функцій Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

Заслухавши представника позивача, проаналізувавши доводи апеляційної скарги , дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем вимог пп. 14.1.36, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит за червень 2011 року на загальну суму в розмірі 8500 грн. 00 коп., який сформовано від контрагента ТОВ «Оріал», що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ на загальну суму в розмірі 8500 грн. 00 коп.; суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду на загальну суму в розмірі 8500 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки та винесеним рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТФС ГМБХ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оріал» укладено договір від 19.04.2011 №190411 на гарантійне технічне обслуговування та гарантійний ремонт техніки (далі іменується - Договір №190411), згідно якого замовник - позивач доручає, а виконавець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оріал» бере на себе гарантійне технічне обслуговування та ремонт реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться в експлуатації у справному стані (а.с. 44).

Згідно договору №190411 гарантійне технічне обслуговування і дрібний гарантійний ремонт здійснюються на місці у клієнтів замовника . Середній і складний гарантний ремонт здійснюється на підприємстві замовника.

Відповідно до п. 3.1 Договору №190411 замовник оплачує виконавцю за гарантійне технічне обслуговування та гарантійний ремонт РРО згідно виставленому акту виконаних робіт.

За приписами ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ – це документ, який містить відомості про господарську операцію. Згідно норм названої статті документ первинного бухгалтерського обліку має містити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як свідчать матеріали справи, акти здачі приймання робіт (а.с. 45 -47), податкові накладні (а.с.51-53) не містять жодних відомостей щодо змісту та обсягу виконаних робіт (кількості відремонтованих РРО, видів ремонту, відомостей щодо виїздів до клієнтів замовника з метою гарантійного обслуговування, вартості кожного виду робіт, тощо).

За таких обставин суд доходить висновку, що інформація на паперових носіях, яку позивач розглядає у якості податкових накладних та актів приймання-передачі виконаних робіт, не може розглядатись у якості документу первинного бухгалтерського обліку відповідно до приписів ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак, названі накладні та акти не визнаються судом як належні та допустимі докази правомірності формування бухгалтерського обліку та реальності здійснення господарських операцій.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, висновки податкового органу щодо безпідставного включення до показників податкової звітності сум, відомості щодо яких містяться у названих накладних та актах ,є обґрунтованими та відповідають законодавству.

Доводи відповідача стосовно того, що інформація на паперових носіях, якій надано назву акту приймання- передачі та податкової накладної, не може свідчити про наявність господарських операцій за участі ТОВ «Оріал» також підтверджується наступним.

за І квартал 2011 року -1 особа;

за ІІ квартал 2011 року - 2 особи;

До податкової декларації з податку на прибуток підприємства за ІІ квартал 2011 року додаток АМ не надавався, що свідчить про відсутність власних основних фондів та засобів на ТОВ «Оріал». Відомості, надані відповідачем, також свідчать про відсутнсть у ТОВ «Оріал» транспорту та земельних ділянок.

ТОВ «Оріал» був зареєстрованим платником ПДВ з 16.06.10 р., свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 16.06.10 №100288481, видане Алчевською ОДПІ , анульовано 21.09.2011р. рішенням про анулювання № 110/160 на підставі п.»и» ст.184.1ПК..

Станом на 11.11.11 року підприємство має стан « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням.

Суд також враховує наступне. Згідно пояснень представника позивача, метою договору від 19.04.2011 №190411 на гарантійне технічне обслуговування та гарантійний ремонт техніки був ремонт РРО, що належать клієнтам позивача.

Відповідно до абз.4 п.2 Порядку технічного обслуговування та ремонту реєстраторів розрахункових операцій. затвердженого Постановою КМУ від 12.05.2004р. №601 (далі Порядок), гарантійний ремонт – ремонт належним чином введеного в експлуатацію реєстратора, що перебуває на технічному обслуговуванні в центрі сервісного обслуговування і вийшов з ладу у період гарантійного строку експлуатації не з вини користувача.

Відповідно до п.4 Порядку введення реєстраторів в експлуатацію, їх технічне обслуговування та ремонт здійснюються центрами сервісного обслуговування виключно на підставі укладених з користувачами відповідних договорів.

Виконання зазначених робіт іншими особами або центрами сервісного обслуговування без укладання з користувачами відповідних договорів забороняється.

Доказів дотримання ТОВ «Оріал» норм Порядку суду не надано.

У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів, тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку ; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що винесено без врахування суттєвих обставин справи, зокрема щодо змісту доказів, наданих позивачем в обґрунтування правомірності показників податкового обліку.

Виходячи з зазначеного, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області слід задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2012р. скасувти. У задоволені позову - відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207

Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2012 р. скасувати.

У задоволені позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

( Рішення суду виготовлено у повному обсязі 12.06.2014р.)

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко