Справа № 2а-229/14
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-229/14
інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді :
Ганечко О.М.,

Суддів:
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві ради та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 15.05.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві ради,
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві ради, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 15.05.2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідачі подали
апеляційну скаргу, в яких просять
апеляційну інстанцію скасувати
незаконне, на їх думку, судове рішенням
та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволені позову. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для його скасування.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача провести виплату
грошової допомоги на оздоровлення за
2013 рік є обґрунтованою, оскільки
відповідачем порушено його право на
отримання такої допомоги у розмірі,
передбаченому Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції у
повному обсязі, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії, у зв'язку з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», передбачено, що інвалідам
2 групи у зв'язку з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі 5-ти мінімальних
заробітних плат.

Відповідачем зазначена допомога була
виплачена позивачу за 2013 рік у розмірі,
передбаченому Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру допомоги на оздоровлення
застосуванню підлягають норми Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не приписами постанови Уряду, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційні
скарги підлягють залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 197, 198, 200, 205 та 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві ради та
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 15.05.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та подальшому оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М.Ганечко

Судді:
А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

.

Головуючий суддя
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.