Справа № 805/6735/14
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 червня 2014 р.
Справа № 805/6735/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул.50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Кониченка Олега
Миколайовича розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
позовом ОСОБА_1 м. Горлівка

до Центрально-міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції м. Горлівка

за участю третіх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3
м.Горлівка

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Центрально-міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції м.
Горлівка, за участю третіх осіб: ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити
певні дії.

Позивач надав 06 червня 2014 року через
канцелярію суду заяву, відповідно до
якої просив суд справу розглянути за
його відсутністю та позовні вимоги
підтримує.

Третя особа ОСОБА_3 06 червня 2014 року
надав через канцелярію суду заяву
відповідно до якої просив суд справу
розглянути за його відсутністю,
позовні вимоги вважає законними та
обґрунтованими.

Представник відповідача надав 10 червня
2014 року клопотання про неможливість
його присутності на засідання та
просив перенести слухання по справі.

Враховуючи вищевикладене та з
урахуванням вимог ст. 41, ст. 122, ст. 128 КАС
України, суд дійшов висновку щодо
можливості розгляду справи у
письмовому провадженні за наявними в
справі матеріалами та доказами.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою державного виконавця
Центрально-міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції від 21
серпня 2013 року при примусовому
виконанні виконавчих листів №2-12598
виданого 08.07.2003 року та №212590 виданого
22.08.2003 року Центрально-міським районним
судом м. Горлівки про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів у
розмірі ј частини накладено арешт та
заборонено здійснювати відчуження
автомобіля ВАЗ-210994-20, 2007 року випуску, №
шасі (кузова, рами) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до
Центрально-міського суду м.Горлівки з
позовом до ОСОБА_3 про поділ майна та
відповідно до рішення вказаного суду
від 14 жовтня 2013 року позов було
задоволено та розділено спільну
сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3
наступним чином. Визнано за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частку автомобіля
ВАЗ-210994-20, 2007 року випуску, № шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 та за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частку автомобіля
ВАЗ-210994-20, 2007 року випуску, № шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Ухвалою Апеляційного
суду Донецької області від 08 квітня 2014
року рішення Центрально-міського суду
м. Горлівки від 14 жовтня 2013 року
залишено без змін.

Згідно акту 27 грудня 2013 року державним
виконавцем здійснено огляд та
тимчасове затримання автомобіля
ВАЗ-210994-20, 2007 року випуску, № шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 та доставлено на
зберігання на спеціальний майданчик.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 12 березня 2014 року зокрема,
було скасовано арешт та заборона на
відчуження 1/2 частини автомобіля
ВАЗ-210994-20, 2007 року випуску, № шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, накладений постановою
державного виконавця
Центрально-міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції від 21
серпня 2013 року.

Позивач 25 березня 2014 року звернулась з
письмовою заявою до відповідача з
проханням повернути їй її власність, а
саме:1/2 частину автомобіля ВАЗ-210994-20, 2007
року випуску, № шасі (кузова, рами)
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 з
зобов'язанням взяти на відповідальне
зберігання другої частки автомобіля.

На що, відповідач листом від 23 квітня 2014
року відмовив позивачу у задоволені
вищевказаної заяви, посилаючись на те,
що на примусовому виконанні
знаходяться виконавчі листи: №2-12598
виданий 08.07.2003 року та №212590 який
виданий 22.08.2003 року Центрально-міським
районним судом м. Горлівки про
стягнення аліментів з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2, на її утримання до
досягнення дочкою ОСОБА_4 трирічного
віку та повноліття відповідно. Крім
того, 13.03.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та заборону його відчуження
та для забезпечення цілісного та
належного зберігання транспортного
засобу ВАЗ-210994-20, 2007 року випуску, №
шасі (кузова, рами) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, а також для
обмеження можливості користування ним,
державним виконавцем прийнято рішення
не передавати арештоване майно.

Позивач не погоджується з рішенням
відповідача та просить суд зобов'язати
передати автомобіль ВАЗ-210994-20, 2007 року
випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1 їй на
зберігання до реалізації належного
ОСОБА_3 частки зазначеного автомобіля в
рамках виконавчого провадження до
зняття арешту з вказаної частки
автомобіля.

За вимогами частини 1 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 6 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративні справи з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених п.п. 1 - 4 ч.
1 ст. 18 цього Кодексу, розглядаються
місцевим загальним судом як
адміністративним судом, який видав
виконавчий лист.

Пленум Вищого Адміністративного Суду
України в пункті 2 постанови від 13
грудня 2010 року №3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», в редакції постанови Пленуму
Вищого Адміністративного Суду України
від 21 травня 2012 року №5, постановив, що
критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби
щодо виконання судового рішення є
юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача як сторони у виконавчому
провадженні. З огляду на що, до
юрисдикції адміністративних судів
належать усі справи з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Частиною четвертою статті 82 Закону
України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про
виконавче провадження» встановлено, що
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до статті 85 Закону України
«Про виконавче провадження» до судової
юрисдикції відносяться справи за
скаргами на будь-які рішення, дії чи
бездіяльність державних виконавців,
незалежно від того, що є підставою
виконання.

Суд зазначає, що позовні вимоги, з якими
позивач звернувся до суду, не містять
публічно-правового характеру. Крім
того, рішення, на підставі якого
позивач просить суд зобов'язати
відповідача виконати певні дії,
прийнято Центрально-міським судом
м.Горлівки в порядку цивільного
судочинства, тому і заявлені вимоги
позивача підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства відповідно до
вимог Цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно до норм встановленим
статтею 383 Цивільно-процесуального
кодексу України передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Крім того, відповідно до статей 383, 384
Цивільно-процесуального кодексу та
статті 82 Закону України «Про виконавче
провадження» скарги на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або начальника відділу державної
виконавчої служби, державних
виконавців і посадових осіб
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України та
відділів державної виконавчої служби
(далі - ВДВС) Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, обласного,
Київського та Севастопольського
міських управлінь юстиції, що
стосуються виконання судових рішень,
подаються до суду, який видав
виконавчий документ.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного суд
дійшов висновку про необхідність
закриття провадження у справі у зв'язку
з непідсудністю адміністративному
суду.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 157 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Центрально-міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції м. Горлівка за участю третіх
осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 м.Горлівка про
зобов'язання вчинити певні дії -
закрити.

Ухвала може бути оскаржена в
загальному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Кониченко О.М.