Справа № 592/4020/14-а
Суддя: Князєв В. Б.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/4020/14-а
Провадження №2-а/592/182/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
особі судді Князєва В.Б., при секретарі
Кучерявій Т.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Суми справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Сумах про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом,
який мотивує тим, що він згідно з
наказом № 38 від 07.12.2004 року був
звільнений з посади судді Апеляційного
суду Сумської області за віком - у
зв'язку з досягненням шістдесяти п'яти
років. 06.03.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до УПФ
України в м. Сумах з заявою про
перерахунок довічного грошового
утримання, але йому було відмовлено.
Тому позивач просить суд: визнати
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
щодо відмови ОСОБА_1, як судді у
відставці, у перерахунку та виплати
щомісячного грошового утримання з
01.12.2013 р. у відповідності до ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» від 07.07.2010 р. відповідно
нових умов оплати праці суддів,
працюючих на відповідних посадах у
зв'язку зі зміною заробітної плати
суддів; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
здійснити перерахунок і виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 в
розмірі 90 % грошового утримання
працюючого судді на відповідній посаді
згідно довідки Апеляційного суду
Сумської області, починаючи з 01.12.2013 р. і
в подальшому у разі зміни розміру
грошового утримання суддів
здійснювати довічно відповідний
перерахунок раніше призначеного
грошового утримання судді у відставці
або до змін у чинному законодавстві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, оскільки нормами
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» не
передбачене проведення перерахунків
щомісячного довічного грошового
утримання у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів.
Частина 4 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачає, що у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного довічного
грошового утримання. Перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання здійснюється з усієї суми
заробітної плати діючих суддів
Конституційного Суду України з дня
виникнення права на відповідний
перерахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 44
Закону України «Про статус суддів»
передбачено, що розміри посадових
окладів суддів встановлюються
Кабінетом Міністрів України. На момент
розгляду справи в суді першої
інстанції жодних постанов про зміну
посадових окладів Кабінетом Міністрів
України не видавались.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з наказом № 38 від
07.12.2004 р. був звільнений з посади судді
Апеляційного суду Сумської області - у
зв'язку з виходом у відставку (а.с. 8-10).

Згідно довідки Апеляційного суду
Сумської області № 9 від 31.01.2014 р.
суддівська винагорода з 01.12.2013 р.
становить: посадовий оклад - 13398 грн.,
доплата за вислугу років (41 років) 80% -
10718,40 грн., всього - 24116,40 грн. (а.с. 12).

Позивач звернувся до УПФУ в м. Суми з
заявою про перерахування довічного
утримання у відповідності до нової
системи оплати суддів. Однак, листом
УПФУ в м. Суми № 4862/04-07 від 13.03.2014 р.
позивачеві було відмовлено, з
посиланням на Закон України "Про
судоустрій та статус суддів", яким не
передбачено проведення перерахунків
щомісячного грошового утримання
суддям у відставці.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частина 2 ст. 2 КАС України встановлює,
що до адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку державної влади,
органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування та їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі та у межах повноважень та
засобами, передбаченими Конституцією
та законами України.

При винесенні рішення суд виходить із
того, що згідно ст. 126 Конституції
України незалежність і недоторканість
суддів гарантуються Конституцією і
Законами України. Матеріальне
забезпечення суддів, в тому числі
суддів у відставці, та гарантії їх
соціального захисту є одним із
складових елементів принципу
незалежності суддів. Відповідно до ст.
58 Конституції України закони та інші
нормативно - правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач набув правовий статус судді у
відставці у 2004 році, коли вказані
правовідносини регулювались Законом
України "Про судоустрій та статус
суддів".

Згідно Закону України "Про судоустрій
та статус суддів", що був чинний на час
призначення позивачеві щомісячного
довічного грошового утримання, за
суддею, який перебуває у відставці,
зберігається звання судді і такі ж
гарантії недоторканності та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку.

Відповідно до ст. 22 Конституції
України, конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав та свобод.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

З 01 січня 2011 року виплата щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці визначається ст. 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів".

Частиною 1 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що судді, який вийшов у
відставку, при досягнення пенсійного
віку виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу" або, за його
вибором, щомісячне довічне грошове
утримання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" від 07.07.2010 р. щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на 2% заробітку, але не
більш ніж 90% заробітку судді.

Відповідно до пункту 14 частини першої
статті 92 Конституції України статус
суддів визначається виключно законами
України. Матеріальне та
соціально-побутове забезпечення, в
тому числі і заробітна плата суддів, є
елементами статусу судді (статті 42 - 45
Закону України "Про статус суддів").
Збереження існуючого статусу судді,
недопущення його скасування або
звуження його змісту та обсягу є однією
з основоположних гарантій
незалежності судді, (пункт 7.2 Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року).

Отже, право позивача на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці в
залежності від заробітку працюючого на
відповідній посаді судді визначено ч. 3
ст.138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів", який діє з часу
виникнення спірних правовідносин, а
розрахунок проводиться на підставі
ст.129 вказаного Закону.

Окрім того, статтею 51 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
визначено, що суддею є громадянин
України, який відповідно до
Конституції України та цього Закону
призначений чи обраний суддею, займає
штатну суддівську посаду в одному з
судів України і здійснює правосуддя на
професійній основі. Судді в Україні
мають єдиний статус незалежно від
місця суду в системі судів загальної
юрисдикції чи адміністративної посади,
яку суддя обіймає в суді.

Частиною 5 статті 109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що за суддею, звільненим за його заявою
про відставку, зберігається звання
судді та гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Стаття 5 КАС України передбачає
здійснення судочинства відповідно як
до Законів України, так і міжнародних
договорів, згода на які дано ВР України.
Відповідно до ст. 8 Конституції України
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

Пунктом 6.1 Європейської Хартії про
закон "Про статус суддів" передбачено,
що судді, які виконують професійно свої
суддівські функції, мають право на
винагороду, рівень якої повинен бути
таким, щоб вони були захищені від тиску
при прийнятті ними рішень і в роботі
взагалі, щоб ніщо не могло вплинути на
їх незалежність та неупередженість.У
відповідності до пункту 6.4
Європейської хартії про закон "Про
статус суддів" суддя, що досяг
встановленого законом віку для виходу
у відставку з суддівської посади, яку
займав протягом певного часу, повинен
отримувати пенсію по виходу у
відставку, рівень якої повинен бути як
можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Відповідно до Рекомендації Комітету
Міністрів Ради Європи державам-членам
щодо суддів: незалежність,
ефективність та обов'язки від 17
листопада 2010 року № 12 (2010) та додатку
до неї, зазначено, що оплата праці судді
повинна відповідати їх професії та
виконуваним обов'язкам, а також бути
достатньою, щоб захистити їх від дії
стимулів, через які можна впливати на
їхні рішення; мають існувати гарантії
збереження належної оплати праці на
випадок хвороби , відпустки по догляду
за дитиною, а також гарантії виплат у
зв'язку з виходом на пенсію, які мають
відповідати попередньому рівню оплати
їх праці.

Згідно статті 17 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" єдність
системи суддів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема, вирішенням
питань внутрішньої діяльності судів
органами суддівського самоврядування.

За змістом п. 6 рішення Ради Суддів
України № 18 від 23.03.2012 року за
результатами розгляду звернень суддів
у відставці щодо їх права на
перерахунок довічного грошового
утримання, вважати наявним у них такого
права відповідно до частини 3 статті 138
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів". При цьому слід
запровадити порядок на рівні Державної
судової адміністрації України та
Пенсійного фонду України, за яким під
грошовим утриманням судді, який працює
на відповідній посаді, слід вважати
єдиний рівень по державі для суддів
відповідної інстанції.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України N 3-рп/2013 від 3 червня 2013
року, визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року N 2453-VI у редакції Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI.

Заперечення відповідача судом не
можуть бути прийнятими до уваги,
оскільки є необґрунтованими і не
спростовують доводи позовної заяви.
Посилання відповідача на те, що розмір
щомісячного довічного грошового
утримання не підлягає перерахунку,
суперечить ст. 43 Закону України "Про
статус суддів" та ч. 3 ст. 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", якими визначається право
позивача на отримання щомісячного
довічного грошового утримання в
залежності від заробітку працюючого на
відповідній посаді судді.

Крім того, перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється на момент виникнення
такого права і проводиться на момент
виникнення права на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання. Момент виникнення такого
права - збільшення посадового окладу
працюючого судді.

Неврахування збільшення посадового
окладу судді при перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання, або взагалі відмова у її
проведенні призведе до дискримінації,
що неприпустимо з огляду на положення
ст. 24 Конституції України та ст. 14
Конвенції про захист прав та
основоположних свобод людини.

Суд також враховує, що п. 3 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011
року та п.3 ч.2.1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах,
затвердженого Постановою правління
Пенсійного фонду України в редакції
від 25.02.2008 року, згідно яких одним із
основних завдань Пенсійного фонду
України, його управлінь в районах і
містах є "призначення (перерахунок)
пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та підготовка документів для їх
виплати".

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про наявність у позивача
права на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі, встановленому ст. 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року та вважає за
необхідне визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах щодо відмови ОСОБА_1 у
перерахунку та виплати щомісячного
довічного грошового утримання,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах здійснити
перерахунок і виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді, починаючи з
01.12.2013 року.

Позовні вимоги щодо здійснення довічно
відповідний перерахунок раніше
призначеного грошового утримання
судді у відставці або до змін у чинному
законодавстві, то вони не відповідають
змісту законодавства, оскільки судове
рішення має бути наслідком чинного
правового регулювання.

На підставі ч. 1 ст. 94 КАС України, на
користь позивача з Державного бюджету
України слід стягнути 73,08 грн. судових
витрат понесених останнім на сплату
судового збору при подачі позову до
суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 8, 19, 22, 58, 92, 95, 124, 126, 130 Конституції
України, п.п. 6.1,6.4 Європейської хартії
про закон "Про статус суддів", ст.14
Конвенції про захист прав та
основоположних свобод людини, ст. ст. 43,
44 Закону України "Про статус суддів", ст.
ст. 3, 17, 47, 51, 109, 123,129, 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від
07.07.2010 року, ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9-12, 18, 21, 50, 71, 94,
98- 100, 122, 158-163, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у м. Сумах про визнання
дій неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
щодо відмови ОСОБА_1, як судді у
відставці, у перерахунку та виплати
щомісячного грошового утримання з
01.12.2013 р. у відповідності до ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» від 07.07.2010 р. відповідно
нових умов оплати праці суддів,
працюючих на відповідних посадах у
зв'язку зі зміною заробітної плати
суддів.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах здійснити
перерахунок і виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків
грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді згідно довідки
Апеляційного суду Сумської області № 9
від 31.01.2014 р., починаючи з 01.12.2013 року, з
урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 73 грн. 08 коп.

На постанову суду протягом десяти днів
з дня її проголошення може бути подана
апеляційна скарга до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Ковпаківський районний суд м.
Суми. При проголошенні вступної та
резолютивної частини постанови згідно
з ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання постанови.

Суддя
В.Б. Князєв