Справа № 441/1139/13а, 2а/441/29/2013
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
Справа № 876/2300/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Левицька Г.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області на постанову Городоцького
районного суду Львівської області від
11 вересня 2013року у справі № 441/1139/13а,
2а/441/29/2013 за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
вчинення дій,

в с т а н о в и в :

В травні 2013 року позивач звернулася з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
вчинення дій.

Постановою Городоцького районного
суду Львівської області від 11 вересня
2013 року позов задоволено.

Вказане рішення оскаржив відповідач.
Вважає, що оскаржуване рішення
необхідно скасувати у зв'язку, з тим що
судом не повністю з'ясовано обставини
справи, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, має місце
порушення норм матеріального та
процесуального права, а в позові слід
відмовити.

Зокрема апелянт вказує на те, що судом
порушено статті 6, 19 Конституції
України, статті 9, 11, 159 КАС України,
постанову Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей".

Згідно із паспортними даними (НОМЕР_1)
прізвище позивачки - ОСОБА_3, а чоловіка
(НОМЕР_2) - ОСОБА_4. В свідоцтві про
одруження серія НОМЕР_3 (актовий запис
107), яке видане 8 вересня 1962 року на
російській мові, після укладення шлюбу
присвоєно прізвище чоловікові "ОСОБА_4".
дружині "ОСОБА_3". Крім того, посвідчення
від 24 жовтня 2003 Серія НОМЕР_4 та
свідоцтво про смерть від 26 листопада 2009
Серія НОМЕР_5 видано на прізвище ОСОБА_4,
що не відповідає свідоцтву про
одруження серія НОМЕР_3. Враховуючи
наведене вище, між документами
померлого чоловіка та її паспортом
(НОМЕР_1) виникла розбіжність, яку слід
усунути шляхом приведення документів у
відповідність.

При винесенні оскаржуваної постанови
судом не враховано, що рішення суду про
встановлення факту, що має юридичне
значення, не замінює собою документів,
що видають зазначені органи, а є лише
підставою для їх одержання (стаття 259
ЦПК України, пункт 18 Постанови Пленуму
ВСУ від 31 березня 1995 року №5).

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги та просив таку
задоволити.

Позивач в судовому засіданні
заперечила щодо задоволення
апеляційної скарги та надала пояснення
аналогічні викладеним в позовній
заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подана апеляційна
скарга належить до задоволення.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
невідповідність прізвища позивачки і
її покійного чоловіка у паспортних
даних, свідоцтві про одруження,
актовому записі №107 виданому 8 серпня
1962 року, посвідченні від 24 жовтня 2003
року, свідоцтві про смерть від 26
листопада 2009 року, акту перебування їх
у шлюбі до смерті, останнього не
спростовують.

Колегія суддів частково погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
проте наведене не є підставою для
задоволення позовних вимог позивача.

Сторонами визнається наявність
розбіжностей в прізвищі покійного та
позивачки, зокрема, згідно актового
запису про одруження прізвище ОСОБА_4
та ОСОБА_3 - "ОСОБА_3", а у свідоцтві серії
НОМЕР_3 вказано "ОСОБА_4", тоді як копіями
довідки форми №1, паспорта серії НОМЕР_2
від 4 червня 1998року, пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_6, виданого
Львівським обласним військкоматом 24
жовтня 2003 року, довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера Городоцькою
МДПІ від 19 вересня 2003 року, актового
запису про смерть №177 та свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_5 від 26 листопада 2009
року прізвище покійного значиться
"ОСОБА_4", а заявниці відповідно до копії
паспорта серії НОМЕР_1 від 9 травня 1998
"ОСОБА_4".

З копій актового запису про смерть №177
та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5,
виданих відділом Городоцького РУЮ
Львівської області 26 листопада 2009 року
зрозуміло, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року, актовий запис №177.

Колегія суддів приймає до уваги те, що
рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 8 травня 2012 року
встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, актовий запис №177,
були подружжям.

Однак при цьому колегія суддів звертає
увагу на те, що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, повинен діяти на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із пунктом 12 Постанови Кабінету
Міністрів України №393 "Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького та
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей" від 17 липня 1992
року, членам сім'ї померлих пенсіонерів
із числа військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ незалежно від
призначення пенсій в разі втрати
годувальника, виплачується одноразова
грошова допомога: дружині - в розмірі
тримісячної пенсії годувальника і на
кожного непрацездатного члена сім'ї - у
розмірі місячної пенсії годувальника.
При визначенні розміру одноразової
грошової допомоги, передбаченої цим
пунктом, до членів сім'ї, які мають
право на допомогу, належать: дружина
незалежно від віку і працездатності,
діти, які не досягли 18 років або старші
цього віку, якщо вони стали інвалідами
до досягнення 18 років, або були на день
смерті годувальника вихованцями,
учнями, студентами, курсантами та
слухачами (крім курсантів і слухачів
військових навчальних закладів),
стажистами навчальних закладів і не
досягли 23-річного віку; батьки, які
перебували на утриманні померлого і
досягли пенсійного віку: чоловіки - 60
років, жінки - 55 років, або є інвалідами.

При визначенні розміру одноразової
грошової допомоги, передбаченої цим
пунктом, до членів сім'ї, які мають
право на допомогу, належать: дружина
незалежно від віку і працездатності.

Пунктом 11 вищезазначеного Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", передбачено, що для виплати
одноразової грошової допомоги,
передбаченої пунктом 12 постанови N 393,
подаються такі документи:

- заява для виплати одноразової
грошової допомоги;

- копія документа про присвоєння
реєстраційного номера облікової
картки платника податків або серія та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті);

- копія свідоцтва про смерть;

- копія свідоцтва про шлюб;

- копія свідоцтва про народження
померлого годувальника (для виплати
допомоги батькам померлого);

- довідка МСЕК про встановлення
інвалідності (для виплати допомоги на
непрацездатних членів сім'ї, яким
установлено інвалідність);

- копія свідоцтва про народження
дитини;

- копія паспорта;

- довідка уповноважених органів з місця
проживання про перебування
непрацездатних батьків на утриманні
померлого (загиблого) годувальника або
рішення суду про встановлення факту
перебування на утриманні. Інші
документи даним пунктом, не
передбачені.

Відповідно до пункту 16 частини ІІ
Положення про паспорт громадянина
України та про паспорт громадянина
України для виїзду за кордон
затверджений постановою Верховної
Ради України від 26 червня 1992 №2503-ХІІ
(надалі - Постанова 2503) та пунктів 4.1, 4.2
частини ІV Порядку оформлення і видачі
паспорта громадянина України
затверджений Наказом МВС України від 13
квітня 2012 року №320 та зареєстрований в
Мінюсті України 2 липня 2012 року за
№1089/21401(надалі - Наказ 320) передбачено,
що обмін паспорта провадиться у разі:
зміни (переміни) прізвища, імені або по
батькові; встановлення розбіжностей у
записах; непридатності для
користування.

Колегія суддів погоджується із
доводами апелянта в тому, що при
винесенні оскаржуваної постанови
судом не враховано, що рішення суду про
встановлення факту, що має юридичне
значення, не замінює собою документів,
що видають зазначені органи, а є лише
підставою для їх одержання (стаття 259
ЦПК України, пункт 18 Постанови Пленуму
ВСУ від 31 березня 1995 року №5).

Посилання у адміністративному позові
від 20 травня 2013 року на абзац 2 пункту 18
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 31 березня 1995 року №5, щодо
обов'язковості рішень суду про
встановлення факту є безпідставним,
оскільки ним визначено, що таке рішення
є обов'язкове для органів які
реєструють такі факти або оформляють
права, що виникають у зв'язку із
встановленням судом факту. Однак,
органи Пенсійного фонду не є тим
органом, який реєструє такі факти чи
оформляє права, що виникають із
встановленням судом факту.

Відповідно до Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України 27 червня 2002
року №11-2 (в редакції постанови
правління ПФУ від 25 лютого 2008 року №5-5)
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 березня 2008 року за
№208/14899, органи Пенсійного фонду
України тільки призначають та
перераховують пенсії особам силових
відомств.

Крім того, згідно із частиною 1 статті 6
Закону України "Про державну
реєстрацію актів цивільного стану" від
1 липня 2010 року № 2398-УІ відділи
державної реєстрації актів цивільного
стану проводять державну реєстрацію
шлюбу та вносять зміни до актових
записів цивільного стану, поновлюють
та анулюють їх.

З огляду на викладене вище суд
апеляційної інстанції прийшов до
переконання, що відповідач у
взаємовідносинах із позивачем діяв на
підставі законодавства України та у
належний спосіб.

Підсумовуючи наведене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
належить скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову із викладених мотивів.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області задоволити,
постанову Городоцького районного суду
Львівської області від 11 вересня
2013року у справі № 441/1139/13а, 2а/441/29/2013
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст постанови складений 6
червня 2014 року