Справа № 2а-384/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Справа № 9104/11733/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Глушка І.В., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 08 листопада 2010
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання здійснити
нарахування та виплату державної та
додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 18.10.2010 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області в якому просила
визнати неправомірними дії
відповідача, зобов'язати останнього
здійснити нарахування та виплату
державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
встановленого мінімального розміру
пенсії за віком на підставі ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 18.04.2010 року по
день постановлення судом рішення.

Ухвалою Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 20 жовтня 2010
року адміністративний позов за період
15.04.2010 року по 17.04.2010 року - залишено без
розгляду.

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
08 листопада 2010 року (прийнятою в
порядку скороченого провадження),
позов задоволено, визнано дії
відповідача неправомірними,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області провести
перерахунок та виплату позивачу, як
особі, віднесеній до категорії 1,
інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, державної
пенсії по інвалідності у розмірі не
менше шести мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 18.04.2010 року по
18.10.2010 року з врахуванням виплачених
сум.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що своє
рішення суд мотивував тим, що позивач є
інвалідом 3 групи захворювання,
пов'язаного з наслідками аварії на
ЧАЕС. Відповідно до ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів
по 3 групі інвалідності, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком та
відповідно до ст. 50 вищезазначеного
Закону додаткова пенсія повинна
становити 50% мінімальної пенсії за
віком.

Апелянт вважає, що такий висновок суду
є безпідставним, виходячи з наступного,
відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» пенсії,
особам віднесеним до 1 категорії
встановлюються у вигляді державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію. Позивач є інвалідом 3 групи, і
згідно ст. 50 згаданого вище Закону має
право на додаткову пенсію, за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, державна
пенсія за ст. 54 цього ж Закону
встановлюється в розмірі не нижче 6
мінімальних пенсій за віком для осіб,
які віднесені до 1 категорії III групи
інвалідності.

Мінімальна пенсія за віком відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застосовується для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно цим Законом.
Можливість застосування мінімального
розміру пенсії, визначеного ст. 28
вказаного Закону, для призначення
пенсії особам, яких віднесені до 1
категорії III групи інвалідності за
нормами Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» законом не передбачено.
Крім того ухвалою Конституційного суду
від 19.05.2009 року № 27 - у /2009 підтверджено,
що в частині третій ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» закладено
однозначну вимогу щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
установленого в абзаці першому частини
першої цієї статті, виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим законом, та
непоширення вказаного мінімального
розміру пенсії за віком на
правовідносини, що виникають на
підставі інших законів, крім цього
закону.

Враховуючи вище викладене, підстав для
застосування мінімального розміру
пенсії, передбаченого ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» для
визначення розміру підвищення пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» не має.

Крім того апелянт зазначає, що
відповідно до положень ч.5 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 28 Розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачалося внесення змін до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Але рішенням Конституційного Суду
України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року
положення п.28 Розділу II
вищезазначеного Закону визнано
неконституційним. Рішення про
відновлення дії вищезгаданого
законодавчого акту України у редакції,
чинній до внесення змін до нього,
Верховною Радою України не приймалося.
Внаслідок цього порядок обчислення
пенсій та/або підвищень до них,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» залишився
неврегульований.

Згідно Листа Пенсійного фонду України
від 03.07.08 р №11319/09-01 у 2008 році порядок
обчислення пенсій та підвищень,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
здійснюється відповідно до Постанови
Кабінету України від 28.05.2008 року №530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян».

Згідно п. 6 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» розміри
додаткової пенсії по III групі
інвалідності не може бути нижче 530 грн.
А також п.4 цієї постанови передбачено,
що щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» інвалідам III групи
виплачується у розмірі 15 % прожиткового
мінімуму.

Відповідно до пп.2 п. 1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 16 липня
2008 року №654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян»
починаючи з 1 липня 2008 року пенсії
інвалідів III групи не повинні бути
нижчими 600 грн.

Згідно ст. 117 Конституції України
Кабінет Міністрів України в межах
своєї компетенції видає постанови і
розпорядження, які є обов'язковими до
виконання. Реалізуючи повноваження,
надані йому Конституцією України та
зазначеними законодавчими актами,
Кабінет Міністрів України видає
постанови № 654 від 16.07.08 р., №630 від 28.05.08
р., якими визначено розрахункові
величини, з якої необхідно виходити
призначаючи пенсії відповідно до ч. 4
ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 147 Конституції
України, Конституційний суд України
вирішує питання про відповідність
законів та інших нормативно-правових
актів Конституції України і дає
офіційне тлумачення Конституції
України та Законів України. Проте
Конституційним судом України не
вирішувалось питання щодо
невідповідності (неконституційності)
вищезазначених постанов.

Разом з тим, відповідно до статті 63
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» фінансування витрат,
пов'язаних із його реалізацією,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Крім того органи Пенсійного фонду
України не є власниками, або
розпорядниками коштів Державного
бюджету України, тому не можуть
здійснити спірні виплати, бо
фінансування виплат, пов'язаних із
застосуванням Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
проводиться із Державного бюджету
України, який затверджує Верховна Рада
України. Тоді як Бюджет Пенсійного
фонду України затверджує Кабінет
Міністрів України.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 віднесенна до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та їй
встановлена ІІІ група інвалідності,
причиною якої визнано захворювання, що
пов'язане з проживанням на території,
забрудненій внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, відповідно
до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії, що визначаються
інвалідам ІІІ групи, які отримали
інвалідність від наслідків
Чорнобильської катастрофи, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком, а відповідно до його ч.1 ст. 50 -
додаткова пенсія - в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком. Однак
розміри як основної так і додаткової
пенсій по інвалідності зазнали змін, що
відбулись відповідно до п.п.12, п.п.15 п.28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України, Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року, який набрав чинності 01
січня 2008 року. Згадані положення
бюджетного Закону рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними і такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення.

Крім того судом першої інстанції
встановлено, що відповідач виплачує
позивачу державну та щомісячну
додаткову пенсію в розмірах
передбаченими постановами Кабінету
Міністрів України №530 від 28 травня 2008
року «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» та
від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян», що є значно меншими.

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив із
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, а відтак вірно
вважав, що при визначенні позивачеві
розміру пенсії застосуванню
підлягають ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської астрофи», а не вище
названі постанови Кабінету Міністрів
України №530 від 28 травня 2008 року та від
16 липня 2008 року №654, оскільки останні
істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Оскільки законодавчо відсутній інший
порядок визначення розміру
мінімальної пенсії за віком, ніж
передбачений ч.2 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з метою
реалізації конституційної гарантії на
отримання пенсії, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
необхідність застосування
відповідачем даної правової норми при
визначенні розміру мінімальної пенсії
за віком, що є базовою величиною для
розрахунку основної і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та дорівнює розміру
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
ацездатність.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що захисту
підлягає право позивача шляхом
зобов'язання відповідача перерахувати
і виплатити в межах визначеного ч.2. ст.99
КАС України шестимісячного строку
позовної давності основну пенсію в
розмірі згідно ст.54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської астрофи», та додаткову
пенсію у передбаченому ст.50 цього ж
Закону розмірі. Однак задовольняючи
позовні вимоги за період з 18.04.2010 року
по 18.10.2010 року суд першої інстанції не
звернув увагу на ту обставину, що
позивач просив задовольнити позовні
вимоги за період з 18.04.2010 року по день
постановлення судом рішення, а відтак
колегія суддів вважає, що позовні
вимоги слід задовольнити за період з
18.04.2010 року по 08.11.2010 року (день
постановлення рішення судом першої
інстанції).

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід змінити, бо судом
по суті правильно вирішено справу,
однак порушено норми процесуального
права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 2 ч.
1 ст. 198, ст. 201, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС
України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області задовольнити частково. Змінити
постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
08 листопада 2010 року у справі № 2а-384/10,
виклавши її резолютивну частину в
такій редакції.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області щодо
невиплати ОСОБА_1 як особі, віднесеній
до категорії І, інваліду ІІІ групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
основної пенсії в розмірі не менше 6
(шести) мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком згідно ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1, як
особі, віднесеній до категорії І,
інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, основної
пенсії в розмірі не менше 6 (шести)
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком згідно ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 18 квітня 2010
року по 08 листопада 2010 року з
урахуванням виплачених сум.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
І.В. Глушко

Н.В. Ільчишин