Справа № 805/2949/14
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасенко І.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
справа №805/2949/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,
Губської Л.В., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 05
травня 2014 р. у справі № 805/2949/14 за
позовом ОСОБА_2 до Донецького міського
центру зайнятості-робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов`язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття про визнання наказу
від 26.07.2013 року №335 незаконним та
протиправним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Донецького міського центру
зайнятості-робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов`язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття про
визнання наказу від 26.07.2013 року №335
незаконним та протиправним.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
р. у справі № 805/2949/14 в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
р. у справі № 805/2949/14 та прийняти нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення. Колегія суддів
розглядає дану справу відповідно до
вимог ст. 197 КАС України у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та відмовляє в
задоволені клопотання позивача про
зупинення провадження по справі на не
визначений період, з підстав його
виїзду за межі Донецької області на час
проведення АТО, оскільки судом його
явка не визнана обов'язковою.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції
встановлено, що 19.11.2012 року ОСОБА_2
звернувся з заявою до Донецького
міського центру зайнятості про
наданням йому статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю.

Згідно наказу від 19.11.2012 року № НТ121119 з
19.11.2012 року позивачу надано статус
безробітного відповідно до Закону
України "Про зайнятість населення"
(надалі - Закон) та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" (надалі - Закон № 1533) та
призначена допомога по безробіттю.

В липні 2013 року відповідачем було
проведено розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним, за результатами якого
складено акт від 17.07.2013 року № 350 д,
відповідно до якого на підставі
проведеної звірки даних з веб-сайту
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
відповідачем встановлено, що позивач у
період перебування на обліку в центрі
зайнятості як безробітний, був
фізичною особою - підприємцем, про що не
повідомив відповідача, що є порушенням
п.2 ст. 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 травня 2011
року по справі № 2а/0570/5210/2011 припинено
підприємницьку діяльність фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 (а.с.21-22)

Зазначені обставини підтверджуються
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців серія АВ № 908229 ОСОБА_2 -
зареєстрований у якості фізичної особи
- підприємця 04.04.2008 року за номером
0043077, відповідно до якого, він з
29.08.2011 року за судовим рішенням
знаходиться в стані припинення станом
на 01.04.2014 року (а.с.47-48).

Тобто ,запис про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців відсутній.

Наказом від 17.07.2013 року № НТ130717
позивачу з 17.07.2013 року припинено
виплату допомоги по безробіттю у
зв'язку із встановленням факту подання
особою недостовірних відомостей та
знято позивача з обліку.

Правомірність зазначеного наказу
підтверджено Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
31.10.2013 року по справі № 805/14188/13-а,
залишеного без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27.11.2013 року, відповідно до якого у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Донецького міського центру зайнятості
про визнання наказу від 17.07.2013 року №
НТ130717 -відмовлено.

26.07.2013 року Донецьким міським центром
зайнятості видано наказ № 335 про
повернення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю за період з
19.11.2012 року по 16.07.2013 року у розмірі 26 117,
90 грн. з підстав подання ОСОБА_2
недостовірних даних у період його
перебування на обліку як безробітного,
в якому зазначено про необхідність
направлення до позивача листа про
повернення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю та у разі не
повернення, забезпечення стягнення у
судовому порядку .

Предметом даного спору є зазначений
наказ.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що на
момент набуття статусу безробітного,
позивач належав до зайнятого
населення.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з рішенням суду першої
інстанції з наступних підстав.

Згідно з пп. "б" пункту 3 статті 1 Закону
України "Про зайнятість населення" від 1
березня 1991 року № 803-XII (який діяв на час
надання позивачу статусу
безробітного), в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, які
самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві,
а також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство"

Відповідно до п. 12 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
КМУ від 14 лютого 2007 р. N 219 (яка була чинна
на час надання позивачу статусу
безробітного) для одержання статусу
безробітного громадянин особисто
подає у день, що настає після
закінчення встановленого строку для
пошуку підходящої роботи, до центру
зайнятості заяву із зазначенням у ній
інформації про те, що він не
зареєстрований як фізична особа -
підприємець та не займається видами
діяльності, що визначені частиною
третьою статті 1 Закону України "Про
зайнятість населення", і не отримує
пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого Наказом
Мінпраці № 307 від 20 листопада 2000 року, у
разі встановлення центрами зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Позивачем до центру зайнятості було
подано заяву про надання статусу
безробітного з виплатою допомоги з
зазначенням про те, що він не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності( а.с.45).

Оскільки, відповідно до п.3 ст. 46 Закону
України від 15 травня 2003 року №755-ІУ «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» позивач
позбавляється статусу підприємця
тільки з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця,
то дані про відсутність його
реєстрації в якості суб'єкта
підприємницької діяльності є
недостовірною, з огляду на що він
вважається зайнятою людиною.

З огляду на зазначене, відповідач мав
юридичне право для винесення спірного
наказу, що здійснено в межах його
повноважень та яким не порушені його
права, оскільки він носить
добровільний та рекомендательний
характер, оскільки примусове
стягнення сум допомоги відбувається
тільки за рішенням суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку щодо правомірності
спірного наказу та дій відповідача
щодо його прийняття.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Приймаючи викладене до уваги суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
ухвалено постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 184, 195, 197, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1
ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
р. у справі № 805/2949/14 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Судді
Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Л.В.Губська