Справа № 805/2581/14
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Грищенко Є.І.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року справа №805/2581/14

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів:
Гімона М.М., Старосуда М.І.,

секретар судового засідання
Білоцерковець Д.О.,

з участю представника відповідача
Лещенко Н.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 р. у справі № 805/2581/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат з виплати та доставки пенсій,-

В С Т А Н О В
И В :

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі
м. Донецька (далі за текстом - УПФУ в
Будьоннівському районі м. Донецька)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до відповідача - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості по витратах з виплати
та доставки основного розміру пенсій у
зв'язку з втратою годувальника за
період з 01.11.2013 року до 31.01.2014 року у
розмірі 11262,25грн. ( т.1 а. с. 2 - 3).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року позовні вимоги УПФУ в
Будьоннівському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька задоволені частково,
а саме, стягнуто з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька на користь УПФУ в
Будьоннівському районі
м. Донецька витрати по виплаті
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
за період з листопада 2013 до січня 2014
року у розмірі 878 грн. 31 коп. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено ( т.2 а. с. 83-87).

Позивач подав апеляційну скаргу на
постанову суду першої інстанції в
частині не задоволених позовних вимог,
в зв'язку з порушенням норм
матеріального закону, просив скасувати
постанову суду першої інстанції,
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі (
т.2 а. с. 96).

Відповідачем подано апеляційну скаргу
на постанову суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги грунтуются
на тому, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права,
просив скасувати постанову суду
першої інстанції в частині
задоволених позовних вимог,
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі ( т.2 а. с. 111-114).

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримала апеляційну
скаргу, подану відповідачем, в повному
обсязі, надала пояснення, аналогічні
викладеним в апеляційній скарзі і
просила задовольнити апеляційну
скаргу. Водночас заперечувала проти
доводів апеляційної скарги позивача,
просила залишити її без задоволення.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи позивач
повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухала
суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідила
матеріали справи, обговорила доводи
апеляційних скарг і дійшла до висновку,
що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлені наступні обставини справи,
які підтверджені матеріалами справи.

УПФУ в Будьоннівському районі м.
Донецька понесені витрати на виплату
та доставку пенсії 28 особам : ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, яким призначені
пенсії по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та в зв'язку з отриманим
ушкодженням здоров'ю на виробництві за
період з листопада 2013 року до січня 2014
року у розмірі 11262,25 грн. у тому числі:
11233,63 грн. - основного розміру пенсії, 28,62
грн. - витрат на виплату та доставку
пенсії. Дані витрати позивачем були
включені до відповідних актів звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. (том№1 арк. 4-9).

ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_1, розпорядженням
пенсійного органу від 29.09.2009 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_19, що підтверджено даним
акту про нещасний випадок на
виробництві № 13 від 11.02.1980 року. На дату
смерті чоловіка ОСОБА_8 не досягла
55-річного віку, непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалась.

ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_2, розпорядженням
пенсійного органу від 24.12.2010 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_18, що підтверджено даним
акту про нещасний випадок на
виробництві № 105 від 07.09.2001 року ( т.1
а.с.37-44). На дату смерті чоловіка ОСОБА_31
не досягла 55-річного віку.
непрацездатною за висновком МСЕК не
визнавалась.

ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_3, розпорядженням
пенсійного органу від 23.02.2009 року їй
призначено пенсію у зв'язку і втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_20, що підтверджено даним
акту про нещасний випадок на
виробництві № 89 від 14.12.1977 року (т.1
а.с.46-50). На дату смерті годувальника
ОСОБА_32 не досягла 55-річного віку, за
висновком МСЕК непрацездатною не
визнавалася.

ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_4, розпорядженням
від 26.08.2011 року їй призначено пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер у зв'язку з нещасним випадком на
виробництві ІНФОРМАЦІЯ_21, що
підтверджено довідкою МСЕК про
причинний зв'язок смерті з професійним
захворювання або трудовим каліцтвом №
000962 (т.1 а. с. 53), на дату смерті чоловіка
ОСОБА_21 не досягла 55-річного віку,
непрацездатною за висновком МСЕК не
визнавалася.

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4, розпорядженням
пенсійного органу від 12.05.2010 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_22, що підтверджено даним
акту про нещасний випадок на
виробництві (т.1 а.с.57-58), на дату смерті
годувальника ОСОБА_10 не досягла
55-річного віку, за висновком МСЕК
непрацездатною не визнавалася.

ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_5, розпорядженням
пенсійного органу від 03.03.2011 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_23, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.64-65), на дату
смерті годувальника ОСОБА_23 не досягла
55-річного віку, непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, розпорядженням
пенсійного органу від 26.01.2010 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_24, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.70-71), на дату
смерті чоловіка ОСОБА_33 не досягла
55-річного віку, непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_34 ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно
розпорядженням пенсійного органу від
04.02.2009 року їй призначено пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер у зв'язку із нещасним випадком на
виробництві ІНФОРМАЦІЯ_25, що
підтверджується актом про нещасний
випадок (т.1 а.с.76-77). На день смерті
чоловіка ОСОБА_17 не досягла 55-річного
віку, непрацездатною за висновком МСЕК
не визнавалася.

ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_7, розпорядженням
пенсійного органу від 31.08.2009 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_26, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.82-83). На день
смерті чоловіка ОСОБА_24 не досягла 55
річного віку. Непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_8, розпорядженням
пенсійного органу від 16.09.2010 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_27, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.88-89, 91). На
дату смерті чоловіка ОСОБА_14 не досягла
55-річного віку, за висновком МСЕК
непрацездатною не визнавалася.

ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_9, розпорядженням
пенсійного органу від 07.09.2009 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_28, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.95-96). На дату
смерті чоловіка ОСОБА_35 не досягла
55-річного віку, непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_1, розпорядженням
пенсійного органу від 11.12.2009 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_29, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.102-103,104). На
дату смерті чоловіка ОСОБА_16 не досягла
55 річного віку. Непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

Лік ОСОБА_36 ІНФОРМАЦІЯ_4,
розпорядженням пенсійного органу від
08.08.2012 року їй призначено пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер у зв'язку із нещасним випадком на
виробництві ІНФОРМАЦІЯ_30, що
підтверджується актом про нещасний
випадок (т.1 а.с.109-110). На дату смерті
чоловіка ОСОБА_35 ОСОБА_36 не досягла 55
річного віку. Непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_10, розпорядженням
пенсійного органу від 26.05.2009 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_31, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.137,138,142). На
дату смерті чоловіка ОСОБА_19 не досягла
55-річного віку. Непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_4, розпорядженням
пенсійного органу від 11.05.2012 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_32, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.145-150,152). На
дату смерті чоловіка ОСОБА_27 не досягла
55-річного віку. Непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_11, розпорядженням
пенсійного органу від 05.01.2010 року їй
призначено пенсію у зв'язку із втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_33, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.152-153,158). На
дату смерті чоловіка ОСОБА_6 не досягла
55 річного віку, непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_12, розпорядженням
пенсійного органу від 18.10.2010 року їй
призначено пенсію у зв'язку із втратою
годувальника, який помер у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_34, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.162-163,165). На
дату смерті чоловіка ОСОБА_7 не досягла
55 річного віку. Непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6, розпорядженням
пенсійного органу від 06.01.2012 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_35, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.168-169,171). На
дату смерті чоловіка ОСОБА_9 не досягла
55-річного віку, непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_13, розпорядженням
пенсійного органу від 12.10.2010 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_36, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.174-178). На
дату смерті чоловіка ОСОБА_3 не досягла
55-річного віку, непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_14, розпорядженням
пенсійного органу від 29.08.2011 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_37, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.183-184). На
дату смерті годувальника ОСОБА_18 не
досягла 55-річного віку, за висновком
МСЕК непрацездатною не визнавалася.

ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_4, розпорядженням
пенсійного органу від 23.11.2011 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_38, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.189-190). На
дату смерті чоловіка ОСОБА_20 не досягла
55-річного віку, непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_8, розпорядженням
пенсійного органу від 16.09.2009 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_39, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.196-198). На
дату смерті годувальника ОСОБА_11 не
досягла 55-річного віку, за висновком
МСЕК непрацездатною не визнавалася.

ОСОБА_37 ІНФОРМАЦІЯ_15, розпорядженням
пенсійного органу від 03.07.2012 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_40, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.202-205). На
дату смерті годувальника ОСОБА_37 не
досягла 55-річного віку, за висновком
МСЕК непрацездатною не визнавалася.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, розпорядженням
пенсійного органу від 25.11.2008 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_41, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.211-212). На
дату смерті годувальника ОСОБА_4 не
досягла 55-річного віку, непрацездатною
за висновком МСЕК не визнавалася.

ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_16, розпорядженням
пенсійного органу від 22.11.2012 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_42, що підтверджується актом
про нещасний випадок (т.1 а.с.217-218). На
дату смерті годувальника ОСОБА_28 не
досягла 55-річного віку,
непрацездатною за висновком МСЕК не
визнавалася.

ОСОБА_38 ІНФОРМАЦІЯ_3, розпорядженням
пенсійного органу від 30.12.2013 року їй
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який отримав ушкодження
здоров'ю у зв'язку з нещасним випадком
на виробництві та помер ІНФОРМАЦІЯ_43.
На дату смерті годувальника ОСОБА_38
досягла 55-річного віку (т.2 а. с. 65-77).
Разом з тим, позивачем не було надано
суду жодного доказу, який би
підтверджував причинний зв'язок між
смертю годувальника ОСОБА_38 та його
професійним захворюванням.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позову щодо відшкодування витрат на
виплату та доставку основного розміру
пенсій вищепереліченим особам
виходячи з наступного.

Одним із спірних питань у справі є
наявність обов'язку у відповідача
відшкодувати витрати по виплаті
пенсій, призначених вище переліченим
особам по втраті годувальника, при
тому, що на дату втрати годувальника
особи, яким призначена та виплачується
пенсія, не досягли пенсійного віку (
крім ОСОБА_39) та не були
непрацездатними.

Позивач вважає, що відшкодуванню
підлягають всі суми пенсій, які
виплачені особам по втраті
годувальника, незалежно від того чи
були ці особи працездатними на дату
смерті годувальника, з огляду на те, що
достатніми підставами для обов'язку
відповідача для відшкодування
зазначених витрат ж те, що годувальник
загинув (помер) внаслідок нещасного
випадку на виробництві або помер
внаслідок отриманого ушкодження
здоров'ю на виробництві.

Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV
(далі за текстом Закон №1105) визначено,
що у разі настання страхового випадку
обов'язок своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання чи пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а також організація
поховання померлого та відшкодування
вартості пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов,
покладений на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (ст.ст. 21, 28
вказаного Закону).

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 04.03.2003 № 5-4/4,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 16.05.2003 р. за № 376/7697 (далі Порядок
№5-4/4).

Частиною 2 статті 24 Закону №1105
встановлено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг,
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого і звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

При вирішенні даних правовідносин
необхідно враховувати відмінності у
правовому регулюванні виплат пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, згідно
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV
(далі Закон №1058), на який посилається
позивач в обґрунтування заявлених
вимог, та Закону № 1105, яким встановлено
право на страхові виплати у разі смерті
потерпілого, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Статтею 36 Закону №1058 встановлені умови
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, згідно якої пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника. Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються: 1) чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому
числі діти, які народилися до спливу 10
місяців з дня смерті годувальника)
померлого годувальника, які не досягли
18 років або старші цього віку, якщо вони
стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою
навчання у загальноосвітніх
навчальних закладах системи загальної
середньої освіти, а також
професійно-технічних, вищих навчальних
закладах, - до закінчення такими дітьми
навчальних закладів, але не довше ніж
до досягнення ними 23 років, та
діти-сироти - до досягнення ними 23 років
незалежно від того, навчаються вони чи
ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх
відсутності - один з батьків або брат чи
сестра, дідусь чи бабуся померлого
годувальника незалежно від віку і
працездатності, якщо він (вона) не
працюють і зайняті доглядом за дитиною
(дітьми) померлого годувальника до
досягнення нею (ними) 8 років.

3.До членів сім'ї, які вважаються такими,
що були на утриманні померлого
годувальника, відносяться особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого
годувальника; 2) одержували від
померлого годувальника допомогу, що
була для них постійним і основним
джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для
яких його допомога була постійним і
основним джерелом засобів до
існування, але які й самі одержували
пенсію, мають право, за бажанням,
перейти на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Відмінними між Законами №1105 та №1058 є
те , що статтею 33 Закону № 1105
передбачено, що у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті. Такими непрацездатними
особами є: 1) діти, які не досягли 16
років; діти з 16 до 18 років, які не
працюють, або старші за цей вік, але
через вади фізичного або розумового
розвитку самі не спроможні заробляти;
діти, які є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55
років, і чоловіки, які досягли 60 років,
якщо вони не працюють; 3) інваліди -
члени сім'ї потерпілого на час
інвалідності; 4) неповнолітні діти, на
утримання яких померлий виплачував або
був зобов'язаний виплачувати аліменти;
5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Тобто, коло осіб, які мають право на
одержання щомісячних страхових виплат
відповідно до Закону № 1105 вужче, ніж
коло осіб, яким призначається пенсія у
зв'язку з втратою годувальника на
загальних умовах.

Згідно ст. 28 Закону № 1105 страховими
виплатами є грошові суми, які згідно із
статтею 21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку. Зазначені
грошові суми, в тому числі, складаються
із страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника.

Водночас, для визнання суми пенсії по
втраті годувальника саме страховою
виплатою в розумінні Закону № 1105,
підставою для такої виплати Закон
визначає обов'язкову наявність
страхового випадку.

Згідно ст. 13 Закону № 1105 страховим
випадком є нещасний випадок на
виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг. Факт нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
розслідується в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України,
відповідно до Закону України "Про
охорону праці". Підставою для оплати
потерпілому витрат на медичну
допомогу, проведення медичної,
професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами.

За змістом статей 8, 10, 81 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян, призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України з виплатою
пенсій за рахунок його коштів.
Матеріалами справи підтверджено, що
основна кількість осіб, яким виплачено
пенсію по втраті годувальника, про
відшкодування суми якої просить
позивач, на дату втрати годувальника не
досягли пенсійного віку та не були
непрацездатними з інших причин, що не
заперечує позивач.

Отже, позовні вимоги щодо
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій вищезазначеним особам
не підлягають задоволенню, оскільки ці
особи, яким пенсійним органом
виплачується пенсія по втраті
годувальника, в даному випадку, не
мають право на одержання щомісячних
страхових виплат згідно спеціальної
норми Закону № 1105.

Відповідач також не прийняв до
відшкодування витрати позивача по
виплаті та доставці пенсії ОСОБА_39
через відсутність документів, що
встановлюють причинний зв'язок смерті
годувальника з нещасним випадком на
виробництві чи професійним
захворюванням, яким є медичний
експертний висновок, який є належним
доказом підтвердження факту
причинного зв'язку смерті з
ушкодженням здоров'ю (травмою),
отриманою на виробництві..

Відповідно до пункту 2 частини 9
статті 34 Закону № 1105 у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

З Інструкції про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606
вбачається, що органом, який встановлює
причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом, є МСЕК.

Пенсійний орган не надав відповідачу
або суду довідку про причинний зв'язок
смерті годувальника та отриманим
ушкодженням здоров'ю на виробництві і
тому відповідач правомірно відмовив у
прийнятті до заліку на відшкодування
суми пенсії, виплаченої ОСОБА_39,
внаслідок чого позовні вимоги і цій
частині задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог щодо відшкодування
витрат на виплату та доставку пенсії
ОСОБА_12 внаслідок неповного з'ясування
обставин у справі.

Суд першої інстанції правильно
встановив, що ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_17.
розпорядженням пенсійного органу від
07.11.2013 року призначено пенсію по втраті
годувальника, який помер у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_43. На дату смерті
годувальника ОСОБА_12 досягла 55-річного
віку (т.2 а.с. 53-55). Згідно виписки із акту
огляду МСЕК № 198689 з 05.02.2008 року ОСОБА_12
встановлена безстрокова друга група
інвалідності (т.2 а.с. 63,64).

Але висновок суду першої інстанції про
те, що довідкою про причини смерті № 2779
(а.с. 59) та висновком № 197 від 14.10.2013 року
підтверджено причинний зв'язок смерті
чоловіка ОСОБА_12 та травмою, яку він
отримав на виробництві внаслідок
нещасного випадку є хибним, оскільки
довідкою Обласної профпатолонічної
МСЕК про причинний зв'язок смерті з
професійним захворюванням або
трудовим каліцтвом Серія 10 ААА №000265
від 13.03.2014 року не встановлений
причинний зв'язок між смертю ОСОБА_40 та
ушкодженням здоров'ю внаслідок
нещасного випадку на виробництві ( т.2 а.
с. 115), а тому позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню з
таких же підстав як і по відшкодуванню
витрат з виплати та доставки пенсії
ОСОБА_39

Також колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позовних вимог щодо
відшкодування витрат на виплату
основного розміру пенсії ОСОБА_30.

Факт нещасного випадку на виробництві
ОСОБА_30 підтверджується актом № 86
форми Н-1 про нещасний випадок від 27
грудня 1993 року (т.1 а.с.117-119). Нещасний
випадок стався 25 грудня 1993 року на
російській вугільній компанії
"Росуголь", яке знаходиться на
території незалежної держави -
Російської Федерації.

Суд першої інстанції дійшов невірного
висновку про те, що оскільки нещасний
випадок з ОСОБА_30 стався не на
території СРСР, а на території
Російської Федерації, після
проголошення незалежності України, то
у відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Будьонівському районі м. Донецька не
виникає зобов'язання по відшкодуванню
витрат в разі виплати такої пенсії
органами Пенсійного фонду України
відповідно до вимог Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про трудову діяльність і соціальний
захист громадян України і Росії, які
працюють за межами кордонів своїх
країн від 14 січня 1993 року. Такий
висновок суду першої інстанції не
узгоджується з висновками,
викладеними в постанові Верховного
Суду України у справі №21-33а/14 від 25.03.2014
року, яка відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС
України є обов'язковою для
застосування судами з метою однакового
застосування норм матеріального права
у подібних правовідносинах.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі за текстом - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є
такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття. Відносини, що виникають за
зазначеними у частині першій цієї
статті видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулюються окремими законами,
прийнятими відповідно до Основ (стаття
4 Основ у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 25 Основ за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
такі види соціальних послуг і
матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком відповідно до статті 25
Основ є Фонд, що також передбачено
статтею 21 Закону № 1105-ХІУ, яка визначає
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій

особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.

При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене абзацом
другим пункту 5 частини першої статті 24
Закону № 1105-ХІУ, відповідно до якого
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

За змістом статті 21 Закону № 1105-ХІУ у
разі настання страхового випадку Фонд
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання тощо. Усі види соціальних
послуг та виплат, передбачені цією
статтею, надаються застрахованому та
особам, які перебувають на його
утриманні, незалежно від того,
перебуває на обліку підприємство, на
якому стався страховий випадок, як
платник страхових внесків чи ні.

Згідно статті 1 Угоди про гарантії
пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 Угоди про гарантії
встановлено, що всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.

За змістом наведеної норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Отже, витрати, понесені органами ПФУ у
зв'язку з виплатою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (у тому числі й пенсії
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, або
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР),
підлягають відшкодуванню за рахунок
Фонду як належного страховика від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

На підставі викладеного, відмова
відповідача відобразити в акті
щомісячної звірки витрати за особовою
справою потерпілого ОСОБА_30, якому
виплачена пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за спірний період в сумі
600,00 гривень є протиправною, внаслідок
чого позовні вимоги щодо відшкодування
зазначених витрат на виплату основного
розміру пенсії ОСОБА_30 підлягають
задоволенню.

З огляду на вищенаведені норми законів
колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог щодо відшкодування
витрат на виплату та доставку
основного розміру пенсії ОСОБА_29 в сумі
348,12грн.

Факт нещасного випадку на виробництві,
який стався з ОСОБА_29 підтверджується
актом про нещасний випадок за формою Н-1
від 11 листопада 1982 року (т.1 а.с.127-129).
Нещасний випадок стався 10 листопада 1982
року в Таліцький ДОК об'єднання
"Талицклес" сел.Троїцький Таліцького
району Свердловської області
Російської РСР.

Отже, суд першої інстанції внаслідок
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи та невірного
застосування норм матеріального права
частково невірно вирішив справу, в
зв'язку з чим постанова суду підлягає
скасуванню, з ухваленням нової, про
часткове задоволення позову в частині
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій ОСОБА_29 та ОСОБА_30,
решта позовних вимог задоволенню не
підлягає.

Постанова в повному обсязі складена 13
червня 2014 року.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.196, ст.198 ч.1 п.3, ст.202
ч.1 п.4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В :

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 р. у справі № 805/2581/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій
скасувати.

Позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Будьоннівському районі
м. Донецька до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості витрат з виплати та
доставки пенсій задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька
заборгованість суми витрат на виплату
і доставку основного розміру пенсії за
період з 01.11.2013 року до 31.01.2014 року у
розмірі 948,12 грн. (дев'ятсот сорок вісім
гривень 12 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Головуючий
Л.А. Василенко

Судді
М.М. Гімон

М.І. Старосуд