Справа № 815/8654/13-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8654/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Токмілова Л. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - О.А. Шевчук,

суддів: Л.Є. Зуєвої, А.Г. Федусика,

при секретарі Н.В. Берекет

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, за участю третіх осіб
- ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання
неправомірними дій та зобов`язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року позивачка звернулася
до суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому просила визнати
протиправними дії та скасувати
реєстрацію декларації про готовність
об'єкта до експлуатації від 20.08.2013 року
№ ОД 62.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
20.08.2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Одеській області видано та
зареєстровано декларацію про
готовність самовільно
реконструйованого ОСОБА_1 житлового
будинку, по АДРЕСА_1, до експлуатації.
Відповідач у порушення «Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 року № 461, проявив
протиправну бездіяльність, а саме - не
перевірив відомості, що були надані
ОСОБА_1, не виїхав на місце та не
перевірив, що на момент звернення
об'єкт, відносно якого подавалася
Декларація, не був завершений
будівництвом та підлягав знесенню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково.

Не погоджуючись з таким рішенням, третя
особа - ОСОБА_1 надала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України, в
судове засідання не з'явились,
враховуючи що, в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Судова колегія не приймає до уваги
клопотання представника ОСОБА_1 про
відкладення розгляду справи до
вирішення справи № 2-3277/11, що
розглядається Вищим спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних та
кримінальних справ, оскільки
вищезазначена справа жодним чином не
впливає на розгляд даної справи, а тому
відсутні підстави для її відкладення.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 серпня 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області зареєстровано
Декларацію про готовність об`єкта до
експлуатації (далі - Декларація), а саме
житлового будинку, II категорії
складності, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, поданої замовником ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, реєстраційний номер ОД 62
(а.с.8-12).

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем в порушення діючого
законодавства зареєстровано
Декларацію про готовність об`єкта до
експлуатації, а позовні вимоги є
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають задоволенню. В задоволенні
позовних вимог про визнання дій
Інспекції протиправними відмовлено.

Судова колегія частково погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Згідно статті 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
постановою Кабінету Міністрів України
№ 461 від 13 квітня 2011 року затверджено
Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів (далі
- Порядок № 461).

Пунктом 1 Порядку № 461 визначено, що
прийняття в експлуатацію та процедура
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів визначається
виключно цим нормативно-правовим
актом.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 461
прийняття в експлуатацію об'єктів, що
відносяться до І-ІІІ категорії
складності, здійснюється шляхом
реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Згідно пункту 18 Порядку № 461замовник
(або його уповноважена особа) подає
особисто або надсилає рекомендованим
листом з описом вкладення відповідачу
два примірники декларації за
затвердженою формою.

Пункт 19 Порядку № 461 покладає на
замовника відповідальність за повноту
і достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації.

З системного аналізу вказаних норм
слідує, що при реєстрації декларації не
передбачається перевірка
достовірності зазначених у ній даних, а
підлягає перевірки виключно повнота
заповнення декларації.

Згідно до п. 20 Порядку інспекція
перевіряє протягом десяти робочих днів
з дати подання (надходження) до неї
декларації повноту даних, зазначених у
ній, та реєструє декларацію.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 461 у
разі коли декларація подана чи
оформлена з порушенням встановлених
вимог, Інспекція повертає її на
доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації.

Таким чином, перевіривши декларацію
про готовність об'єкту до експлуатації,
відповідач не звернув увагу на
неповноту заповнення декларації, а
саме: у п. 11.1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не надано
інформацію про документ, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою, або договір
суперфіцію, за адресою - АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що
Інспекція на звернення ОСОБА_2, щодо
скасування декларації про готовність
закінченого будівництвом об`єкта до
експлуатації та подачу позову до суду
про знесення самочинно збудованого
об`єкту за адресою: АДРЕСА_1, не провела
належної перевірки об`єкту
будівництва щодо дотримання ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, а обмежилась
формальною відпискою від 04.12.2013 року №
01/11-11638 про те, що рестрацію зазначеної
Декларації про готовність об`єкта до
експлуатації було проведено
правомірно, Інспекцією не було вчинено
порушень вимог чинного законодавства
(а.с.13-14).

Відповідно до п. 29 Порядку у разі
виявлення Інспекцією недостовірних
даних (встановлення факту, що на дату
реєстрації декларації інформація, яка
зазначалася в ній, не відповідала
дійсності, та/або виявлення
розбіжностей між даними, зазначеними у
декларації), наведених у
зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема, якщо він
збудований або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту або
будівельного паспорта, реєстрація
такої декларації підлягає скасуванню
Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію
декларації за рішенням суду про
скасування реєстрації декларації, що
набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім

випадків, коли щодо таких рішень,
дій чи бездіяльності

Конституцією (254к/96-ВР) чи законами
України встановлено інший

порядок судового провадження.

Виходячи з вищенаведеного, судова
колегія приходить до висновку, що
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області реєструючи
декларацію, яка містила не повні дані,
діяла не у спосіб, визначений законом, у
зв`язку з чим позовні вимоги щодо
визнання неправомірними дій Інспекції
є обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню, а тому
Декларація про готовність об'єкта №
ОД62, яка зареєстрована 20.08.2013 р.
підлягає скасуванню на підставі ч. 3 п. 29
Постанови Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 року № 461.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати дії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області - неправомірними.

Декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації № ОД 62,
зареєстровану Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області 20.08.2013 року -
скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.
Особи, які брали участь у справі, однак
не були присутні у судовому засіданні
апеляційної інстанції, мають право
подати касаційну скаргу протягом 20
днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
Л.Є. Зуєва

Суддя:
А.Г. Федусик