Справа № 807/1253/13-а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
Справа №
8915/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Ливак М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29.04.2013р. у
справі №807/1253/13-а за позовом Фонду
соціального захисту інвалідів в
Закарпатській області до фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1 про стягнення
адміністративно-господарської
санкції, -

В С Т А Н О В
И В:

16 квітня 2013 року Фонд соціального
захисту інвалідів в Закарпатській
області звернувся до суду з позовом до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 у
якому просив стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
адміністративно-господарські санкції
в сумі 16158,34 грн..

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29.04.2013 року
адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 адміністративно-господарські
санкції у розмірі 16158,34 грн..

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції фізична особа
-підприємець ОСОБА_1 оскаржив її в
апеляційному порядку та просить
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29.04.2013 у
справі № 807/1253/13-а скасувати,
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову Фонду соціального
захисту інвалідів в Закарпатській
області до фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 про стягнення
адміністративно-господарської санкції
відмовити повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що у
порушення вимог норм процесуального
права суд першої інстанції під час
розгляду справи не звернув уваги на
подані докази в обгрунтування
часткового заперечення щодо вимоги
Фонду соціального захисту інвалідів в
Закарпатській області про стягнення 16
158,34 гривень
адміністративно-господарських санкцій
за недотримання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

Апелянт вказує,що в поданому 29.04.2013 року
до суду першої інстанції заперечення
проти позову, про ще свідчить відмітка
канцелярії суду, було обгрунтовано та
детально розраховано з посиланням на
докази розмір
адміністративно-господарської санкції
яку апелянт повинен був сплатити в
строк до 15 квітня року, наступного за
роком в якому відбулось порушення, а
саме: виходячи з середньорічної
заробітної плати штатних працівників
які в 2012 року у мене ФОП ОСОБА_1,
становила 12005 гривень за невиконання
нормативу відповідач повинен був
сплатити в дохід Державного бюджету
12005:2=6002,5 гривень
адміністративно-господарських санкцій
за недотримання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

Проте, судом першої інстанції не було
враховано подане заперечення та докази
розрахункові-платіжні доручення за 2012
рік, з яких визначався розмір середньої
річної заробітної плати штатних
працівників на відповідному
підприємстві - ФОП ОСОБА_1, навпаки в
постанові суду від 29.04.2013 року
зазначено що відповідач ФОП ОСОБА_1,
заперечень на адміністративний позов
на час розгляду справи не подавав, що як
зазначено вище не відповідає
дійсності.

Вважає,що суд першої інстанції не
надавши правової оцінки поданих 29.04.2013
року доказів і обгрунтування обставин
викладених в запереченні проти позову
порушив принцип змагальності сторін, а
тому прийняту судом постанову від
29.04.2013 року не можна вважати об'єктивною
та обгрунтованою.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що фізична
особа-підприємець подав до
Закарпатського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
(форма 10-ПІ) (а.с. 7). Відповідно до рядка
звіту 03 кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 875 становить 1
особу. Відповідно до рядка звіту 02
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність становить 0 осіб.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» № 875
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів з метою контролю за
виконанням нормативу робочих місць,
передбаченого частиною першою цієї
статті, мають право здійснювати
перевірки підприємств, установ,
організацій, фізичних осіб, які
використовують найману працю, щодо
реєстрації у Фонді соціального захисту
інвалідів, подачі ними звітів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів, виконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі шляхом зарахування, та сплати
ними адміністративно-господарських
санкцій.

Відповідно до ст. 19 частин 1-3 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» № 875
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій,
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, встановлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Вказані
суб'єкти, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 5 статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» № 875
виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 875 передбачено,
що підприємства, установи, організації,
у тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, за
кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Матеріалами справи підтверджено, що
середньорічна зарплата одного
штатного працівника у відповідача в 2012
році становила 32316,67 грн. (а.с. 7), то за не
працевлаштування інвалідів у
необхідній кількості, а отже
невиконання нормативу відповідач
повинен сплатити в дохід Державного
бюджету половину середньої річної
заробітної плати на відповідному
підприємстві, в установі, організації,
у тому числі підприємстві, організації,
громадських організацій інвалідів, у
фізичної особи, яка використовує
найману працю, що складає 16158,34 грн.
(підтверджено розрахунком
адміністративно-господарських санкцій
а.с. 8). Крім того, відповідачем не надано
суду жодних доказів, що могли
підтвердити створення останнім
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Врахувавши те, що середньорічна
заробітна плата одного штатного
працівника у відповідача становить
32316,67 грн. (рядок 04 звіту : рядок 01 звіту
а.с. 8), то адміністративно-господарська
санкція становить половину середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, в установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації, громадських організацій
інвалідів, у фізичної особи, яка
використовує найману працю та складає
16158,34 грн., що визначається ст. 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та
розрахунком
адміністративно-господарських санкцій
(а.с. 8).

Відповідно до статті 20 частини 4 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» № 875
адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. Для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15
осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29.04.2013р. у
справі №807/1253/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова

Повний текст ухвали складений 10 червня
2014 року.