Справа № 2а-4432/09/1470
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/15701/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Крайтекс-Сервіс» на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2011 по
справі №2а-4432/09/1470 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайтекс-Сервіс» до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі міста Миколаєва про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення осіб, перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання
правильності застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.10.2009,
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайтекс-Сервіс» до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі міста Миколаєва про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
05.05.2009 №/0, від 03.07.2009 №/1, від
18.08.2009 №/2.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2011
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.10.2009
скасовано та прийнято нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Крайтекс-Сервіс» 18.03.2011 звернулось з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 24.03.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01.03.2011 та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Крайтекс-Сервіс» посилається на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального права, зокрема,
підпункту 2.1.3 пункту 2.1 статті 2, пункту
5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Заводському районі міста
Миколаєва проведено планову перевірку
фінансово-господарської діяльності
Філії №1 Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайтекс-Сервіс».

Перевіркою встановлено порушення
Філією №1 Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайтекс-Сервіс»
пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму
76423,00грн.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі міста Миколаєва складено акт
від 15.04.2009 та прийнято податкові
повідомлення-рішення від 05.05.2009
№/0, від 03.07.2009 №/1, від 18.08.2009
№/2, якими визначено Філії №1
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайтекс-Сервіс»
податкове зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 106307,20грн.

Фактичною підставою для прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень слугував висновок
податкового органу про завищення
Філією №1 Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайтекс-Сервіс»
валових витрат на суму витрат у розмірі
305693,00грн. за послуги по просуванню
товарів на ринку Миколаєва та
Миколаївської області.

Задовольняючі позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено
правомірності спірних податкових
повідомлень-рішень.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що надані позивачем
документи на підтвердження отримання
послуг та понесення витрат не можуть
вважатися первинними, оскільки не
містять відомостей про господарську
операцію та не підтверджують її
здійснення.

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу визначаються як
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 вказаного Закону до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Абзацом четвертим підпункту 5.3.9 пункту
5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
передбачено, що не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

З наведених законодавчих положень
випливає, що умовою виникнення у
платника права на зменшення
оподатковуваного доходу на суму
понесених витрат є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), а також оформлення зазначених
операцій необхідними документами
первинного обліку, що містять
достовірні відомості про обсяг та
зміст господарської операції.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що між позивачем та
приватними підприємцями ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
укладено договори на просування
товарів Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайтекс-Сервіс» на
ринку Миколаєва та Миколаївської
області.

При цьому, надані позивачем документи
на підтвердження отримання послуг та
понесення витрат за відповідними
договорами не містять відомостей про
конкретні обсяги та напрямки за якими
надавалися послуги, які дослідження
проводилися, та як відповідні послуги
використовувалися у власній
господарській діяльності позивача.

Враховуючи викладене, зважаючи на не
підтвердження реального здійснення
операцій з придбання послуг, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку, що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
протиправності включення Філією №1
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайтекс-Сервіс» до
валових витрат на суми витрат у розмірі
305693,00грн. за послуги по просуванню
товарів на ринку Миколаєва та
Миколаївської області.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» платники податків - юридичні
особи, їх філії, відділення, інші
відокремлені підрозділи, що не мають
статусу юридичної особи, а також
фізичні особи, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
чи не мають такого статусу, на яких
згідно з законами покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і
збори (обов'язкові платежі), пеню та
штрафні санкції.

Відповідно до пункту 4 Інструкції про
порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами
державної податкової служби,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від
17.03.2001 №110 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 23.03.2001 за
№268/5459, дія цієї Інструкції
поширюється,зокрема, на юридичних осіб,
їх філії, відділення, інші відокремлені
підрозділи, що не мають статусу
юридичної особи.

Згідно з підпунктом 6.1 пункту 6
зазначеної Інструкції згідно з чинним
законодавством органам державної
податкової служби надано право
застосовувати до платників податків
штрафні та фінансові санкції у порядку
та розмірах, установлених
законодавством.

З огляду на зазначене, слід погодитися
з висновком суду апеляційної інстанції
щодо правомірності визначення
податкових зобов'язань Філії №1
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайтекс-Сервіс».

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Крайтекс-Сервіс» залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2011 по
справі №2а-4432/09/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв