Справа № 800/126/13
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року м. Київ
Н/800/172/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого суддіЗайцева М.П., Зайцева
М.П.,Зайцева М.П.,суддів:Юрченко В.П.,
Олексієнка М.М.Олексієнка М.М., Єрьоміна
А.В., Рецебуринського
Ю.Й.,Рецебуринського Ю.Й., Швеця В.В.,
Черпака Ю.К.,Розваляєвої Т.С., Усенко
Є.А., Шведа Е.Ю.,Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання
Загородній А.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_11,

представника відповідача - Ревука Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_13 про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Вищого адміністративного суду України
від 05 червня 2013 року у справі за його
позовом до Вищої ради юстиції про
визнання рішення незаконним, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 року ОСОБА_13 звернувся до
суду з вказаним адміністративним
позовом в якому просив визнати
незаконним рішення Вищої ради юстиції
(далі - Рада) від 29 січня 2013 року № 39/0/15-13
щодо внесення подання Президенту
України про звільнення його з посади
судді Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області за
порушення присяги.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 05 червня 2013 року у
справі № П/800/126/13 позивачу відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду із заявою про перегляд названої
постанови за нововиявленими
обставинами, в якій просив її скасувати
та прийняти нову, якою задовольнити
адміністративний позов.

Обгрунтовуючи заяву зазначив, що
оскаржувана постанова суду прийнята
без врахування істотних для справи
обставин, що не були і не могли бути
відомі на час розгляду справи. Такою
обставиною було те, що під час розгляду
наведеної справи колегія суддів
знаходилась під тиском Ради, так як нею
стосовно суддів проводилась перевірка
щодо порушення присяги судді. На думку
позивача, судді були зобов'язані
заявити самовідвід, оскільки наведене
викликає сумнів у їх неупередженості.

Також в обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що під час розгляду
пропозиції про його звільнення
допущено порушення процедури розгляду
справи,

оскільки один і той же член Ради -
заступник Генерального прокурора
України Гаврилюк М.І., який вніс дану
пропозицію, був доповідачем та приймав
участь у голосуванні при прийнятті
рішення. При прийнятті рішення Рада
вдалась до оцінки прийнятого ним
рішення, не дивлячись на те, що останнє
не було скасованим або зміненим в
процесуальному порядку судами
апеляційної чи касаційної інстанції.
Послався на висновок Венеціанської
комісії та Дирекції з співпраці
Генерального Директорату з прав людини
та правових питань Ради Європи, який
підтверджує, на його думку,
незаконність оскаржуваного рішення
Ради. Зазначив про узагальнення
судової практики проведене Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, яке підтверджує правильність
прийнятого ним рішення і про яке не
було йому відоме на час розгляду
адміністративного позову.

Представник відповідача у запереченні
зазначив, що доводи викладені у заяві
позивача про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Вищого адміністративного суду України
від 05 червня 2013 року не можуть
вважатися істотними для справи
обставинами, що не були і не могли бути
відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду заяви
повідомлений належним чином, подав
клопотання про відкладення розгляду
заяви, посилаючись на хворобу.

Колегія суддів вважає, що клопотання
задоволенню не підлягає, оскільки
відповідно до частини другої статті 252
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) неприбуття
у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені, не
перешкоджає розгляду заяви і перегляду
судового рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, належним чином
повідомлявся про день та час слухання
заяви, звернувся з клопотанням про
розгляд заяви в його відсутності.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до висновку, що заява
про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Відповідно до частини першої статті 245
КАС України постанова або ухвала суду,
що набрала законної сили, може бути
переглянута у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Частиною другою цієї статті
встановлено, що підставами для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправдивих
показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом
України неконституційності закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

За своїм змістом нововиявленими
обставинами є фактичні дані, що в
установленому порядку спростовують
факти, які були покладені в основу
судового рішення. До нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
істотне значення для правильного
вирішення спору.

Предметом судового розгляду у справі №
П/800/126/13 було визнання незаконним
рішення Ради від 29 січня 2013 року №
39/0/15-13 щодо внесення подання Президенту
України про звільнення ОСОБА_13 з посади
судді Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області за
порушення присяги.

Вирішуючи спір, Вищий адміністративний
суд України дійшов висновку, що
приймаючи оскаржуване рішення від 29
січня 2013 року № 39/0/15-13, Рада діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, рішення прийняте з
урахуванням усіх обставин, що мали
значення для його прийняття, а тому
відсутні підстави для визнання його
незаконним.

Із змісту поданої позивачем заяви про
перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Вищого
адміністративного суду України від 05
червня 2013 року встановлено, що
підставою для такого перегляду заявник
вважає істотні для справи обставини, що
не були і не могли бути відомі на час
розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу, що
частина друга статті 245 КАС України
містить вичерпний перелік підстав
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами.

У той же час, серед зазначених у заяві
позивача підстав для перегляду
постанови Вищого адміністративного
суду України від 05 червня 2013 року немає
жодної, яка б відповідала положенням
статті 245 КАС України.

Наведені у заяві про перегляд судового
рішення доводи не є нововиявленими
обставинами в розумінні
адміністративного процесуального
законодавства, оскільки вже
переглядались судом і їм надавалась
правова оцінка у постанові Вищого
адміністративного суду України від 05
червня 2013 року.

Стосовно посилань позивача на
проведення Радою перевірки та можливий
тиск на суддів, то судом не може
оцінюватись ця обставина як істотною
для справи враховуючи, що жодним
нормативно-правовим актом не
передбачені обмеження суддів у
вчиненні правосуддя під час проведення
щодо них перевірок Радою. В свою чергу
Рада брала участь у розгляді справи як
відповідач, надавала заперечення,
пояснення і докази на їх підтвердження,
ніяким чином не впливала на хід
розгляду справи, на реалізацію
позивачем своїх процесуальних прав,
оцінку колегією суддів доказів і
обставин справи та прийняття за
наслідками розгляду справи постанови.

Посилання позивача на висновок
Венеціанської комісії та Дирекції з
співпраці Генерального Директорату з
прав людини та правових питань Ради
Європи, також не береться судом до
уваги, з огляду на те, що даний висновок
ухвалений Венеціанською комісією у 2010
році та міг бути відомим позивачу під
час розгляду справи.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення заяви ОСОБА_13
про перегляд постанови Вищого
адміністративного суду України від 05
червня 2013 року за нововиявленими
обставинами в адміністративній справі
№ П/800/126/13 за його позовом до Вищої ради
юстиції про визнання рішення
незаконним.

Керуючись статтями 245 - 253 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и в:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_13
про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Вищого
адміністративного суду України від 05
червня 2013 року у справі за його позовом
до Вищої ради юстиції про визнання
рішення незаконним.

Ухвала є остаточною і не підлягає
перегляду в апеляційному чи
касаційному порядку.

Судді: