Справа № 2а-10930/11/1370
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
Справа №
9104/64853/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

за участю секретаря
Бєлкіної Н.І.

представника відповідача
Ольшанська Н.М., Шведун С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Прокуратури Львівської області,
ОСОБА_3 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
01.03.2012р. у справі №2а-10930/11/1370 за позовом
ОСОБА_3 до Прокуратури Львівської
області, першого заступника прокурора
Львівської області Гураля В.Д. про
визнання протиправними дій,-

встановив:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01.03.2012р. у
справі №2а-10930/11/1370 за позовом ОСОБА_3 до
Прокуратури Львівської області,
першого заступника прокурора
Львівської області Гураля В.Д. про
визнання протиправними дій, позов
задоволено частково. Постановлено
визнати протиправними дії та
бездіяльність першого заступника
прокурора Львівської області Гураля
В.В. щодо розгляду скарги ОСОБА_3 від
21.06.2011 року № 509-Ф/10 без його особистої
участі. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати постанову в частині
відмовлених позовних вимог та в
частині ухвали про відмову у прийнятті
збільшених позовних вимог. Апеляційна
скарга мотивована неналежною оцінкою
доказів у справі, з яких випливає
порушення прав скаржника. Вважає
безпідставною відмову прийняти заяву
про збільшення позовних вимог від
21.02.2012 р., оскільки такою заявою не
змінювався предмет чи підстава позову.

В апеляційній скарзі прокуратура
Львівської області просить постанову
суду скасувати та відмовити у позові
повністю. Апеляційна скарга мотивована
тим, що перевірка проводилась
документальна, у зв'язку із чим були
відсутні підстави залучати до неї
заявника.

В судових засіданнях представник
скаржника вимоги скарги підтримав із
зазначених у ній мотивів.

Представник позивача позов
заперечив за безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення суд встановив наступне.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, 26.04.2011 року позивач
звернувся до прокурора Львівської
області з інформаційним запитом №
459-Ф/10, у якому, керуючись ст. ст. 3, 22, 40, 59
Конституції України, ст. ст. 9, 31, 32
Закону України «Про інформацію»,просив
повідомити, чи надходили з управління
Служби безпеки України у Львівській
області на адресу прокуратури
Львівської області матеріали за
реєстр. № 62/14/4-1042 від 27.04.2010 року, коли і
за яким вхідним номером зареєстровані,
де в даний час знаходяться і як з ними
можна ознайомитись. Крім цього, просив
надати копію супровідного листа №
62/14/4-1042 від 27.04.2010 року.

11.05.2011 року відповідачем надано
відповідь за № 04/3-1069-10 на вищевказаний
інформаційний запит, згідно якої
матеріали перевірки, що надійшли з
супровідним листом № 62/14/4-1042 від 27.04.2010
року, було направлено 29.04.2010 року для
долучення до матеріалів перевірки в
прокуратуру Мостиського району.

06.06.2011 року позивач звернувся до
прокурора Львівської області з
інформаційним запитом № 494-Ф/10, у якому
просив повідомити, де в даний час
знаходиться лист управління Служби
безпеки України у Львівській області
реєстр. № 62/14/4-1042 від 27.04.2010 року; надати
його копію, завірену належним чином;
повідомити коли і за сприяння якої
посадової особи прокуратури
Львівської області позивачу буде
надана можливість ознайомитись в
повному обсязі із матеріалами
наглядового провадження № 04/3-1069-10.
16.06.2011 року відповідачем надано
відповідь за № 23-20вих-11 на вищевказаний
інформаційний запит, згідно якої
вказане звернення буде розглянуто
відповідно до Закону України «Про
звернення громадян», про результати
розгляду буде повідомлено у строки,
передбачені цим Законом.

21.06.2011 року позивач звернувся до
прокурора Львівської області зі
скаргою № 509-Ф/10, у якій просив у
відповідності до вимог Конституції
України та Закону України «Про
звернення громадян» об'єктивно і
неупереджено розглянути звернення з
оскарженням протиправних рішення, дій
та бездіяльності посадової особи
прокуратури Львівської області, вжити
належні заходи реагування та
поновлення порушених прав позивача на
інформацію наданням обґрунтованої
відповіді на інформаційний запит від
06.06.2011 року № 494-Ф/10. Розгляд вказаної
скарги позивач просив здійснювати за
його особистою участю.

22.07.2011 року відповідачем надано
відповідь на скаргу позивача № 509-Ф/10
від 21.06.2011 року, у якій вказано, що
супровідний лист управління СБУ у
Львівській області реєстр. № 62/14/4-1042
від 27.04.2010 року до прокуратури
Львівської області не надходив, номер
документа вказано помилково, а копію
листа управління Служби безпеки
України у Львівській області № 62/14/4-1048
від 28.04.2010 року прокуратурою Львівської
області було скеровано довірителю
позивача 13.07.2011 року за № 23-50вих.-11.

При вирішенні справи суд першої
інстанції підставно виходив з того, що
згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно зі ст. 40
Конституції України усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатись до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. Згідно зі
ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
інформацію» всі громадяни України,
юридичні особи і державні органи мають
право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення та зберігання
відомостей, необхідних їм для
реалізації ними своїх прав, свобод і
законних інтересів, здійснення завдань
і функцій. Згідно зі ст. 10 цього ж Закону
право на інформацію забезпечується,
серед іншого, обов'язком органів
державної влади інформувати про свою
діяльність та прийняття рішення.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
звернення громадян» кожному
гарантується право на звернення до
державних органів, їх службових осіб за
вирішенням того, чи іншого питання, на
справедливий розгляд звернення та дачу
відповіді за наслідками звернення у
встановлені законом строки. Згідно зі
ст. 3 цього ж Закону під зверненнями
громадян слід розуміти викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги. Згідно зі ст. 15 цього ж Закону
відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки. Рішення про відмову в
задоволенні вимог, викладених у заяві
(клопотанні), доводиться до відома
громадянина в письмовій формі з
посиланням на Закон і викладенням
мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення. Згідно зі ст. 18
цього ж Закону громадянин, який
звернувся із заявою чи скаргою,
зокрема, до органів державної влади,
має право знайомитися з матеріалами
перевірки; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; одержувати письмову
відповідь про результати розгляду
заяви чи скарги. Згідно зі ст. 19 цього ж
Закону органи державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зокрема зобов'язані
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; на прохання
громадянина запрошувати його на
засідання відповідного органу, що
розглядає його заяву чи скаргу;
письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення. Згідно зі ст. 1
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 цього ж Закону цей
Закон не поширюється на відносини щодо
отримання інформації суб'єктами
владних повноважень при здійсненні
ними своїх функцій, а також на
відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону
право на доступ до публічної
інформації гарантується обов'язком
розпорядників інформації надавати та
оприлюднювати інформацію, крім
випадків, передбачених законом. Згідно
зі ст. 13 цього ж Закону розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання. Згідно з п.
6 ч. 1 ст. 14 цього ж Закону розпорядники
інформації зобов'язані надавати
достовірну, точну та повну інформацію,
а також у разі потреби перевіряти
правильність та об'єктивність наданої
інформації. Згідно з ч. 1 ст. 24 цього ж
Закону відповідальність за порушення
законодавства про доступ до публічної
інформації несуть особи, винні у
вчиненні таких порушень: ненадання
відповіді на запит; ненадання
інформації на запит; безпідставна
відмова у задоволенні запиту на
інформацію; не оприлюднення інформації
відповідно до статті 15 цього Закону;
надання або оприлюднення
недостовірної, неточної або неповної
інформації; несвоєчасне надання
інформації; необґрунтоване віднесення
інформації до інформації з обмеженим
доступом; нездійснення реєстрації
документів; навмисне приховування або
знищення інформації чи документів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
підставного висновку про те, що
посадовими особами надано неповну,
необґрунтовану і не об'єктивну
відповідь на звернення позивача від
26.04.2011 року № 459-Ф/10, від 21.06.2011 року №
509-Ф/10; незаконно відмовлено у наданні
інформації (лист від 16.06.2011 року № 23-20
вих. 11) по інформаційному запиту від
06.06.2011 року № 494-Ф/10; не вжиті заходи
прокурорського реагування щодо фактів
порушень окремими посадовцями норм
чинного законодавства через надання
інформації, яка є суперечливою та не
відповідає дійсності (листи від 11.05.2011
року № 04/3-1069-10, від 22.07.2011 року № 04/3-1069-10);
порушено вимоги ст. ст. 3, 19, 32, 40, 102, 106
Конституції України, ст. ст. 16, 18, 19
Закону України «Про звернення
громадян», ст. ст. 3, 10, 14, 15, 19, 20, 24 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» при розгляді звернень
позивача від 26.04.2011 року № 459-Ф/10, від
06.06.2011 року № 494-Ф/10, від 21.06.2011 року №
509-Ф/10; визнання протиправними дій та
бездіяльності першого заступника
прокурора Львівської області Гураля В.
В., яким листом від 22.07.2011 року № 04/3-1069-10
надано необґрунтовану відповідь на
скаргу позивача від 21.06.2011 року № 509-Ф/10;
внесено у лист від 22.07.2011 року № 04/3-1069-10
суперечливу і можливо недостовірну
інформацію щодо наявності
(відсутності) в прокуратурі Львівської
області листа Управління Служби
безпеки України у Львівській області №
62/14/4-1042 від 27.04.2010 року; не проведено у
зв'язку із недбалим ставленням до
виконання посадових повноважень та
службових обов'язків всебічної і
ретельної перевірки викладених даних у
скарзі позивача від 21.06.2011 року № 509-Ф/10;
зобов'язання прокуратуру Львівської
області всебічно і об'єктивно
розглянути за участю позивача його
скаргу від 21.06.2011 року № 509-Ф/10, на яку
дати вичерпну і обґрунтовану відповідь
Суд дійшов висновку про відсутність в
діях відповідачів порушень ст. ст. 3, 19,
32, 40, 102, 106 Конституції України, ст. ст. 16,
18, 19 Закону України «Про звернення
громадян», ст. ст. 3, 10, 14, 15, 19, 20, 24 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації». На звернення позивача
надано повну обґрунтовану та
об'єктивну відповідь, відповідачами
вчинено дії в межах наданих
повноважень та у відповідності до
вимог чинного законодавства. Вказане
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а також матеріалами
наглядового провадження № 1069, наданого
суду для огляду. Першим заступником
прокурора Львівської області було
проігноровано прохання позивача щодо
особистої участі у розгляді його
скарги від 21.06.2011 року № 509-Ф/10, порушено
право позивача бути присутнім при
розгляді його скарги, передбачене ст. 18
Закону України «Про звернення
громадян», хоча дійсно, вказане
порушення не вплинуло на розгляд по
суті скарги позивача від 21.06.2011 року №
509-Ф/10.

Зазначеним спростовуються посилання
скаржників. Суд першої інстанції
підставно не прийняв збільшені позовні
вимоги, а суд апеляційної інстанції
розглядає справу лише в межах позовних
вимог, які були предметом розгляду суду
першої інстанції. Зазначене не
позбавляє позивача права у
встановленому порядку звернутись до
суду першої інстанції із відповідною
позовною заявою із такими вимогами.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених у ст. 72 цього кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Однак,
скаржником не було доведено системного
характеру порушень позивачем
містобудівельного законодавства, що
свідчить про безпідставне посилання
скаржника на п. 18 Порядку. Відповідно до
ст. 2 КАС України, надаючи оцінку діям та
рішенням суб'єкта владних повноважень,
які є предметом оскарження, суд
перевіряє, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою ці
повноваження надані, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Відтак, висновки оскаржуваної
постанови відповідають закону та
матеріалам справи.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги Прокуратури
Львівської області, ОСОБА_3 залишити
без задоволення, постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
01.03.2012р. у справі №2а-10930/11/1370 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий:
М.В. Костів

Судді:
Р.М. Шавель

Н.В. Савицька