Справа № 2а-3164/09
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2010-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2010 р. Справа № 5617/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді
Богаченка
С.І.

Суддів
Багрія В.М.
, Старунського Д.М.

при секретарі судового засідання
Федунів
Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області на постанову Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 13 квітня 2009 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області про зобов'язання нарахувати
щомісячну державну соціальну допомогу
«Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А :

23 березня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вищевказаним адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної допомоги «Дітям війни» за
період з 01 січня 2006 року по 01 січня 2009
року та виплачувати таку допомогу в
подальшому посилаючись на те, що вона є
дитиною війни і має право на пільги,
передбачені Законом України «Про
соціальний захист дітей війни», окрім
того посилаючись на ст.6 цього Закону,
вказує, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 13
квітня 2009 року у справі № 2а-3164/09
заявлений позов задоволено частково.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії як дитині війни на
30% мінімальної пенсії за віком за 2007-2008
роки.

Не погодившись із винесеним рішенням,
його оскаржило Управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції і
винести нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.
Апелянт вказує на те, що законодавством
не прийнято жодного нормативного акту
на виконання вказаних вимог Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18 листопада 2004 року №2195-IV, не
визначено на законодавчому рівні за
рахунок яких коштів і джерел, в якому
порядку, яким чином обчислювати
вказаний розмір. Окрім того, скаржник
посилається на те, що відповідно до ст.7
Закону №2195-IV передбачається, що
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.
Розпорядником Державних коштів
України відповідно до Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 та
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» є
Міністерство фінансів України та
Державне казначейство України.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивачеві по справі, суд виходив з
того, що позивач належить до категорії
громадян, на яких поширюється державні
соціальні гарантії дітям війни, а тому
має право на встановлене ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, мала
право на отримання підвищення
виплачуваної йому пенсії Управлінням
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області за
віком.

Згідно із п.17 ст.77 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" від
20 грудня 2005 року дію ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
було зупинено на 2006 рік. Законом
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2006 рік" від 19 січня 2006 року виключено
п.17 ст.77, а ст.110 Закону викладена у новій
редакції, відповідно до якої пільги
дітям війни, передбачені ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", запроваджуються у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету. Оскільки чинним
законодавством України не було
визначено порядку нарахування та
виплати у 2006 році щомісячної державної
соціальної допомоги відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", а Конституційний Суд
України не приймав рішень щодо
неконституційності Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" від
20 грудня 2005 року (з наступними змінами
та доповненнями) повністю чи в його
окремих частинах, тому суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про зобов'язання відповідача провести
нарахування та виплату позивачам
державної соціальної допомоги як дітям
війни за 2006 рік.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» зупинено надане ст. 6
Закону право дітей війни на
нарахування та виплату підвищення 30 %
до пенсії. 09 липня 2007 року окремі
положення Закону України «Про
державний бюджет в Україні на 2007 рік»
визнано неконституційними тим самим
відновлено дію ст. 6 Закону, яка тривала
до 31 грудня 2007 року, оскільки 01 січня 2008
року ст. 6 Закону викладено в іншій
редакції, згідно якої дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту») до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.
Проте, рішенням Конституційного суду
України від 22 травня 2008 року вказані
зміни ст. 6 Закону визнано
неконституційними, останні втратили
свою чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом вказаного
рішення, яке також містить вказівку про
преюдиціальне значення цього рішення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Необґрунтованою є вимога у подальшому
здійснювати виплату підвищення до
пенсії як дитині війни, оскільки така
вимога стосується правовідносин, що
виникатимуть в майбутньому, щодо
обставин, які фактично не настали, та не
засвідчують про порушення права
позивача, а регулювання цих
правовідносин здійснюватиметься
діючими на той час нормативними актами.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії як дитині війни за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, то
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, ч.4 ст.196, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області -
задоволити частково, а постанову
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 13
квітня 2009 року у справі № 2а-3164/09 -
скасувати, та прийняти нову, якою позов
задоволити частково, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком ОСОБА_1 за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року із врахуванням ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" та
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України, до касаційної
інстанції протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили в порядку
ЦПК України.

Головуючий суддя
Богаченко
С.І.

Судді
Багрій В.М. ,
Старунський Д.М.

Повний текст виготовлений 23 липня 2010
року.