Справа № 442/886/13-а, 2а-442/60/13
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 р.
Справа № 876/8136/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Улицького В.З.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю представника відповідача:
Круглія Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
місті Дрогобичі та Дрогобицькому
районі на постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 16 травня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Дрогобичі та Дрогобицькому районі про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання призначити пенсію,-

В С Т А Н О В
И Л А:

04.02.2013 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дії щодо відмови в
призначенні їй пенсії за вислугу років
та зобов'язання відповідача призначити
їй пенсію за вислугу років з 20.12.2012 року
відповідно п.«е» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
вважає відмову відповідача щодо
призначення їй пенсії за вислугу років
відповідно до п.«е» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
неправомірною, оскільки стаж її
педагогічної роботи становить понад 26
років.

Постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 16 травня 2013 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління
Персійного фонду України в місті
Дрогобичі та Дрогобицькому районі щодо
відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за
вислугу років. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в місті
Дрогобичі та Дрогобицькому районі
призначити відповідно до п.«е» ст.55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» ОСОБА_2 пенсію за вислугу
років та провести відповідні виплати,
починаючи з дня звернення за пенсією,
тобто з 20.12.2012 року.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що посада викладача в позашкільних
навчальних закладах освіти постановою
КМУ №909 не передбачена.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта Круглій Ю.Б. надав
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що на
день звернення позивачем за пенсією за
вислугу років були наявні всі умови, що
дають право на її призначення,
визначені п.«е» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що згідно записів у
трудовій книжці позивачки, ОСОБА_2
працювала з 01.08.1981 року по 22.08.1983 року, з
01.09.1983 року по 15.08.1986 року, з 01.10.1986 року
по 02.02.2001 року, з 02.09.2002 року по 15.10.2007
року та з 01.01.2012 року по 19.12.2012 року в
дитячих музичних школах на посаді
викладача по класу скрипки.

20.12.2012 року позивач звернулася до УПФУ в
М.Дрогобичі та Дрогобицькому районі із
заявою про призначення їй пенсії за
вислугу років.

Однак відповідачем 29.12.2012 року листом
№13898/03-16 фактично відмовлено у
задоволенні такої заяви у зв'язку з тим,
що посада викладача в позашкільних
навчальних закладах освіти постановою
КМУ №909 від 04.11.1993 року не передбачена.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», пенсії за
вислугу років встановлюються окремим
категоріям громадян, зайнятих на
роботах, виконання яких призводить до
втрати професійної працездатності або
придатності до настання віку, що дає
право на пенсію за віком і згідно п. «е»
ст.55 цього ж Закону, право на таку
пенсію мають працівники освіти,
охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно ст.21 Закону України «Про
позашкільну освіту» педагогічні
працівники позашкільних навчальних
закладів мають право на пенсію за
вислугу років за наявності
педагогічного стажу роботи не менше
ніж 25 років.

Як вбачається зі Статуту Стебницької
дитячої музичної школи, така школа має
статус державного закладу освіти.
Довідкою з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
стверджується, що вид діяльності
вказаної школи - позашкільна освіта.

Постановою КМУ №963 від 14.06.2000 року «Про
затвердження переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників» посада викладача
включена до переліку посад
педагогічних працівників.

Постановою КМУ від 04.11.1993 року №909 із
змінами, внесеними постановою №1426 від
26.09.2002 року, затверджено перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років. В цьому
переліку спірна посада позивача у
музичній школі не була передбачена.

Колегія суддів не погоджується із
доводами апелянта, що згідно п.«е» ст.55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено призначення
пенсій лише за переліком, затвердженим
Постановою КМУ №909 від 04.11.1993 року, адже
зазначена норма статті Закону не
містить посилань саме на цю Постанову
КМУ №909, а в останній не вказано, що вона
містить вичерпний перелік посад,
робота на яких дає право на пенсію за
вислугу років.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Дрогобичі та Дрогобицькому районі
залишити без задоволення, а постанову
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 16 травня 2013 року
у справі №442/886/13-а, 2а/442/60/2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

В.З.Улицький