Справа № 802/3358/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року м. Київ
К/800/53700/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Облагрооб'єднання "Вінницька рада
сільгоспвиробників" до Прокуратури
Вінницької області про визнання
протиправною та скасування постанови,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
Прокуратури Вінницької області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013 року Облагрооб'єднання
"Вінницька рада сільгоспвиробників"
звернулось до суду з позовом до
Прокуратури Вінницької області про
визнання протиправною та скасування
постанови виконуючого обов'язки
прокурора Вінницької області Качура
М.М. від 24 липня 2013 року про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року, позов задоволено частково:
визнано нечинною постанову
Прокуратури Вінницької області від
24.07.2013р. в частині щодо проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів
Облагрооб'єднання «Вінницька рада
сільгоспвиробників» з дати її
прийняття; в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 24 липня 2013 року
виконуючим обов'язки прокурора
Вінницької області Качуром М.М. було
винесено постанову про проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів, в
резолютивній частині якої зазначено:
провести перевірку в порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
у Облагрооб'єднанні «Вінницька рада
сільгоспвиробників», ТОВ «Санаторій
«Поділля» з питань законності
формування статутного фонду, зміни
складу учасників, прийняття рішень
щодо відчуження майна.

Також, у вказаній постанові зазначено,
що підставою для перевірки стало
виконання завдання Генеральної
прокуратури України №07/1-889 вих-199 окв-13
від 01.07.2013р. про проведення перевірки
законності використання, збереження,
відчуження державного майна
оздоровчого призначення.

Проте, не погоджуючись з вказаною
постановою та вважаючи, що відповідач
вийшов за межі своїх повноважень при
визначенні підстав перевірки, оскільки
у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Санаторій Поділля"
та Облагрооб'єднання "Вінницька рада
сільгоспвиробників" відсутнє державне
майно оздоровчого призначення, а форма
їх власності - приватна, останнє
звернулось до суду з позовом про
скасування цієї постанови.

Як встановлено судами на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи серії «А00» №145893,
Виконавчим комітетом Вінницької
міської ради 19.12.2000р. проведено
державну реєстрацію Облагрооб'єднання
«Вінницька рада сільгоспвиробників» з
включенням відомостей про юридичну
особу до ЄДР, а відповідно до виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
форма власності Облагрооб'єднання
"Вінницька рада сільгоспвиробників" є
приватною.

Відповідно до п.1.1 Статуту
Облагрооб'єднання «Вінницька рада
сільгоспвиробників», затвердженого
рішенням установчих зборів
представників-засновників від 23 червня
2000 року, Облагрооб'єднання «Вінницька
рада сільгоспвиробників» є
добровільним об'єднанням суб'єктів
підприємницької діяльності
сільськогосподарських
товаровиробників через їх регіональні
райагрооб'єднання.

Основним же завданням
Облагрооб'єднання "Вінницька рада
сільгоспвиробників" є сприяння
сільськогосподарським
товаровиробникам у нарощуванні
виробництва товарної продукції,
підвищення його ефективності,
створення і зміцнення належної
інфраструктури агропромислового
виробництва, координації спільних дій
по удосконаленню ринкових
взаємовідносин в агропромисловому
комплексі.

Згідно зі ст.121 Конституції України
прокуратура України становить єдину
систему, на яку покладаються:
підтримання державного обвинувачення
в суді; представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом; нагляд за
додержанням законів органами, які
проводять оперативно-розшукову
діяльність, дізнання, досудове
слідство; нагляд за додержанням
законів при виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

Також, пунктом 9 Перехідних положень
Конституції України закріплено, що
прокуратура продовжує виконувати
відповідно до чинних законів функцію
нагляду за додержанням і застосуванням
законів та функцію попереднього
слідства - до введення в дію законів, що
регулюють діяльність державних
органів щодо контролю за додержанням
законів, та до сформування системи
досудового слідства і введення в дію
законів, що регулюють її
функціонування.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про прокуратуру" прокурорський нагляд
за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

При цьому, предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів
відповідно до ст.19 Закону України «Про
прокуратуру» є: відповідність актів,
які видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.
Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Як встановили суди під час розгляду
справи, Прокуратурою Вінницької
області перевірку, щодо якої і винесено
спірну постанову, вирішено провести з
власної ініціативи, при цьому, не
вказано дотримання норм якого Закону
було метою перевірки відповідно до
спірної постанови, а наявні у справі
докази не підтверджують безумовного
права на момент прийняття оскаржуваної
постанови органів прокуратури в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів втручатись у
корпоративні відносини суб'єкта
господарювання, який не володіє та не
володів державною часткою.

Відповідно до ст.12 Господарського
процесуального кодексу України кожен,
хто вважає, що порушені його права по
питаннях, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів;
справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери тощо має право звернутись
до суду.

Згідно зі ст.214 КПК України слідчий,
прокурор невідкладно, але не пізніше 24
годин після подання заяви,
повідомлення про вчинене кримінальне
правопорушення або після самостійного
виявлення ним з будь-якого джерела
обставин, що можуть свідчити про
вчинення кримінального
правопорушення, зобов'язаний внести
відповідні відомості до Єдиного
реєстру досудових розслідувань та
розпочати розслідування.

Таким чином, як правильно вказали суди,
вищевказаними нормами процесуальних
законів не передбачено необхідності
проведення попередньої перевірки
отриманої інформації органами
прокуратури в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
однак, визначено обов'язок внести
відповідні відомості до Єдиного
реєстру досудових розслідувань та
розпочати розслідування у випадку
самостійного виявлення з будь-якого
джерела обставин, що можуть свідчити
про вчинення кримінального
правопорушення.

Проте, відповідачем не надано жодного
доказу щодо існування
задокументованої інформації, вивчення
якої стало підставою для винесення
оскаржуваної постанови, а, як
вбачається з тексту останньої, таку
інформацію установлено під час інших
перевірок без зазначення джерел та
суб'єктів надання такої інформації.

Крім того, і саме завдання Генеральної
прокуратури України, про яке зазначено
в оскаржуваній постанові, в матеріали
даної справи подано не було.

Отже, як з оскаржуваної постанови, так і
з наявних у справі доказів не
вбачається законодавчо обґрунтованих
підстав для проведення органами
прокуратури перевірки в порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів (наявність інтересів держави,
суспільний резонанс тощо); не
визначено, інформація з якого саме
джерела була взята до уваги при
встановленні необхідності проведення
перевірки без внесення відомостей про
кримінальне правопорушення до Єдиного
реєстру досудових розслідувань або
попереднього планування перевірки;
неможливості врегулювання спірних
корпоративних відносин учасниками
об'єднання (товариства) в установленому
законодавством порядку без втручання
органів прокуратури.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про
прокуратуру" перевірки проводяться за
письмовими зверненнями органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, а також за
власною ініціативою прокурора. При
цьому перевірки за заявами фізичних чи
юридичних осіб, зверненнями та
запитами депутатів усіх рівнів, крім
заяв та повідомлень про кримінальне
правопорушення, проводяться лише у
разі їх попереднього розгляду
компетентними органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами або неприйняття
ними у встановлені строки рішень з цих
питань.

Для здійснення перевірки прокурор
приймає постанову, в якій зазначає
підстави, що свідчать про можливі
порушення законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю. Постанова прокурора може
бути оскаржена цими особами до
прокурора вищого рівня або суду в
порядку адміністративного судочинства
протягом десяти днів з дня одержання
копії постанови.

Таким чином, законодавець, закріпивши
право оскаржувати постанови про
проведення перевірок, чітко вказав на
те, що органи прокуратури в порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів не мають права проводити
будь-яку перевірку за їх бажанням, а
лише ті, які мають обґрунтовані,
законодавчо визначені підстави
перевірки, що співпадають із наданими
повноваженнями в галузі нагляду за
додержанням і застосуванням законів.

До того ж, враховуючи, що постанова
прокуратури Вінницької області від
24.07.2013р. стосується здійснення
перевірки двох підприємств
(Облагрооб'єднання "Вінницька рада
сільгоспвиробників" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Санаторій
"Поділля"), а у даній справі позивачем є
лише Облагрооб'єднання "Вінницька рада
сільгоспвиробників", то суди дійшли
також вірного висновку щодо розгляду й
вирішення позовних вимог лише стосовно
позивача.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди попередніх
інстанцій при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Прокуратури
Вінницької області відхилити, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.