Справа № 810/2994/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Мєзєнцева
Є.І.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
Державної екологічної інспекції у
Луганській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» до
Державної екологічної інспекції у
Луганській області про визнання
протиправними та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі по
тексту - позивач) звернулося до суду з
позовом до Державної екологічної
інспекції у Луганській області про
визнання протиправним та скасування
припису № б/н від 24 квітня 2013 року.

Київський окружний адміністративний
суд своєю постановою від 08 липня 2013
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року та постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» є
юридичною особою, яке зареєстроване 02
грудня 2002 року Києво-Святошинською
районною державною адміністрацією
Київської області.

Основними видами його діяльності є:
роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами; виробництво хліба
та хлібобулочних виробів, виробництво
борошняних кондитерських виробів,
тортів і тістечок нетривалого
зберігання; оптова торгівля напоями та
тютюновими виробами; роздрібна
торгівля напоями в спеціалізованих
магазинах; діяльність ресторанів,
надання послуг мобільного харчування
(а.с.67).

Як вбачається з Акта, у період з 01 по 19
квітня 2013 року Державною
екологічною інспекцією у Луганській
області проведено планову перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами ТОВ «Фоззі-Фуд» за адресою:
місто Лисичанськ, пр. Леніна, 8Б та місто
Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 46.

Згідно цього Акта, на переконання
посадових осіб екологічної інспекції,
діяльність ТОВ «Фоззі-Фуд» пов'язана з
утворенням небезпечних відходів, а
саме: «Олія та жири харчові зіпсовані
або використані», які відносяться до
розділу А Жовтого переліку відходів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 липня 2000 року
№1120 «Про затвердження Положення про
контроль за транскордонним
перевезенням небезпечних відходів та
їх утилізацією/виделенням і Жовтого та
Зеленого переліків відходів». Крім
того, ліміти на утворення відходів ТОВ
«Фоззі-Фуд» не отримано, що є порушення
пункту «а» частини першої статті 32,
частини четвертої статті 33 Закону
України «Про відходи»; Договір на
передачу зазначених відходів укладено
з ТОВ «Бютин Еко» №01-05/12-ОРМ від 5
січня 2012 року, але ліцензія на
здійснення операцій поводження з
небезпечними відходами у ТОВ «Бютин
Еко» - відсутня, що є порушенням пункту
«н» частини першої статті 17, абз. 6
частини третьої статті 34 Закону
України «Про відходи».

На підставі Акта перевірки
відповідачем винесено припис від 24
квітня 2012 щодо усунення виявлених під
час перевірки порушень
природоохоронного законодавства,
згідно з якими позивачу висунуто 7
вимог:

1) розробити план
організаційно-технічних заходів щодо
усунення виявлених порушень
природоохоронного законодавства.
Копію наказу з визначенням осіб,
відповідних за виконання припису,
надати на адресу відділу екологічного
контролю природних ресурсів
Лисичанського району (пункт 1);

2) призначити відповідних осіб у сфері
поводження з відходами (пункт 2);

3) розробити план організації роботи у
сфері поводження з відходами (пункт 3);

4) отримати ліміти на утворення
відходів або звільнення від їх
отримання (пункт 4);

5) організувати ведення первинного
поточного обліку кількості, типу і
складу відходів, що утворюються,
збираються, зберігаються,
утилізуються, знешкоджуються та
видаляються (пункт 5);

6) призначити та погодити склад і
властивості відходів, що утворюються,
ступінь їх небезпечності для
навколишнього природного середовища
(пункт 6);

7) здійснювати передачу небезпечних
відходів, а саме відходів «Олія та жири
харчові зіпсовані або використані»
підприємству яке має ліцензію на
здійснення операцій з небезпечними
відходами (пункт 7).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, колегія суддів
зазначає наступне.

Стосовно вимоги у першому пункті
припису.

За змістом частини сьомої статті 7
Закону України 877-V «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» на підставі
акта, який складено за результатами
здійснення планового заходу, в ході
якого виявлено порушення вимог
законодавства, протягом п'яти робочих
днів з дня завершення заходу
складається припис, розпорядження або
інший розпорядчий документ про
усунення порушень, виявлених під час
здійснення заходу.

Припис є актом владного реагування,
виноситься у випадках виявлення
порушення закону з боку суб'єкта
господарювання. Таке порушення має
бути припиненим внаслідок винесення
припису.

Крім того, пункт перший припису
обгрунтовано статтею 20-2 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища», яка містить перелік
повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища.
Прав та обов'язків для суб'єктів
господарювання згадана законодавча
норма не містить.

Таким чином, перший пункт припису є
вимогою, яка викладена без конкретних
фактів і норм права, а вимога надати
копії певних документів та певну
інформацію за змістом не відповідає
положенням статті 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», оскільки не спрямована на
усунення яких-небудь порушень.

Що стосується вимог, викладених у
пунктах 2, 3, 5, 6 оскаржуваного припису,
то колегія суддів зазначає наступне.

Обов'язки суб'єктів господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами передбачені статтею 17 Закону
України № 187/98-ВР «Про відходи».

Отже, здійснення відповідних
зобов'язань покладається саме на
суб'єктів господарської діяльності у
сфері поводження з відходами.

За змістом пункту 6 статті 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» посадова
особа органу державного нагляду
(контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства.

Згідно положень пункту 4.14 Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затвердженого Наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 10
вересня 2008 року N464 не допускається
включення до акта перевірки інформації
або висновків, які не підтверджені
документально, пропозицій, а також
інформації, наданої правоохоронними
органами.

Разом із тим, у Акті перевірки, наданих
запереченнях та поясненнях, відповідач
не зазначає жодних відомостей та
фактів, які б підтверджували
здійснення позивачем діяльності у
сфері поводження з відходами. Тому
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
пункти 2, 3, 5, 6 припису не відповідають
вимогам щодо рішення суб'єкта владних
повноважень, закріплених частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Із приводу пункту 4 припису
(необхідності отримання лімітів на
утворення відходів або звільнення від
їх отримання) суд звертає увагу на
наступне.

Згідно з пунктом 8 Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.1998 року № 1218,
власники відходів, для яких платежі за
розміщення відходів усіх класів
небезпеки не перевищують 10 гривень на
рік, власники тільки побутових
відходів, що уклали договори на
розміщення відходів з підприємствами
комунального господарства, та власники
відходів як вторинної сировини, які
провадять статутну діяльність із
збирання і заготівлі таких відходів,
звільняються від одержання лімітів на
утворення та розміщення відходів.

За правилами пункту 10 Порядку
розроблення, затвердження і перегляду
лімітів на утворення та розміщення
відходів № 1218 місцеві державні
адміністрації за погодженням з
органами Мінекоресурсів на місцях до 1
лютого поточного року визначають
перелік власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів на наступний
рік (крім власників, які звільняються
від одержання таких лімітів). Пункт 11
такого Порядку закріплює, що органи
Мінекоресурсів на місцях до 01 березня
поточного року надсилають на адреси
власників відходів повідомлення про
необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на наступний рік.

Також, у пункті 12 цього Порядку
передбачено, що власники відходів, які
здійснюють лише їх розміщення, до 01
квітня, а власники відходів, які
утворюють та розміщують їх на своїй
території, до 01 червня поточного року
подають до органів Мінекоресурсів на
місцях заяви на одержання дозволу на
розміщення відходів у наступному році.

Доказів направлення на адресу позивача
повідомлення про необхідність подання
на погодження проектів лімітів на
утворення та розміщення відходів на
відповідний рік відповідачем не
надано.

До того ж, екологічною інспекцією не
надано перелік власників відходів,
яким необхідно одержати ліміти на
утворення та розміщення відходів на 2013
рік.

Враховуючи відсутність доказів
наявності ТОВ «Фоззі-Фуд» у переліку
власників відходів, яким необхідно
одержати ліміти на утворення та
розміщення відходів та доказів
направлення на адресу товариства
повідомлення про необхідність подання
для погодження проектів відповідних
лімітів, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції, що вимога
відповідача щодо отримання таких
лімітів на утворення та розміщення
відходів є не законною та
необґрунтованою.

Стосовно пункту 7 припису, суд зазначає
наступне.

За нормами статті 34 цього Закону
України «Про відходи» усі небезпечні
відходи за ступенем їх шкідливого
впливу на навколишнє природне
середовище та на життя і здоров'я
людини відповідно до переліку
небезпечних властивостей поділяються
на класи і підлягають обліку.
Відповідний клас відходів
визначається виробником відходів
відповідно до нормативно-правових
актів, що затверджуються спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Суд звертає увагу на те, що доводи
відповідача про те, що олія та жири
харчові зіпсовані або використані є
небезпечними відходами, суд вважає
необгрунтованим, оскільки ні в Акті
перевірки, ні в поясненнях та
запереченнях не доводить це із
посиланням на факти, не зазначає до
якого класу небезпеки належать такі
відходи та до якої саме позиції розділу
А Жовтого переліку відходів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України, вони відносяться.

Також, екологічна інспекція не
спростовує тверджень ТОВ «Фоззі-Фуд»
про те, що такі жири та олія не є
відходами у розумінні Закону «Про
відходи» у зв'язку із їх подальшим
використанням у господарській
діяльності.

За неспростованих пояснень позивача
про те, що олія та жири не є відходами у
розумінні Закону «Про відходи»,
оскільки не є остаточними відходами,
передаються для подальшої переробки,
колегія суддів вважає, що недоведеним
факт порушення норм права ТОВ
«Фоззі-Фуд» при реалізації (договір
купівлі-продажу) олії та жирів харчових
товариству «Бютин-Еко».

Таким чином, і в цій частині припис
екологічної інспекції від 24 квітня 2013
року є протиправним, а тому колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про задоволення
адміністративного позову, а тому
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Луганській
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.