Справа № 810/895/14-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/895/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інфініті Сервіс» на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Інфініті Сервіс» до
державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інфініті Сервіс»
звернулось до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 30 жовтня 2013 р., яким
позивачеві зменшено розмір від'ємного
значення податку на додану вартість на
545 992 грн. та податкового
повідомлення-рішення № від 26
листопада 2013 р., яким позивачеві
зменшено розмір від'ємного значення
податку на додану вартість на 544 921 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення і прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «Інфініті Сервіс» створено
відповідно до протоколу № 1 Загальних
зборів учасників від 01.11.2007 р.

За даними цього протоколу статутний
капітал товариства сформовано у
розмірі 150 000 грн. Єдиним засновником
ТОВ «Інфініті Сервіс» є ТОВ «Інфініті».

Рішенням Загальних зборів учасників
ТОВ «Інфініті Сервіс» від 29 травня 2008
року (протокол №2) статутний капітал
позивача збільшено до 4 940 500 грн. 50 коп.
за рахунок основних фондів, що
передаються засновником (ТОВ
«Інфініті»).

У зв'язку з цим внесено відповідні
зміни до статуту ТОВ «Інфініті Сервіс»
та 29.05.2008 р. зареєстровано його нову
редакцію.

11 серпня 2008 р. ТОВ «Інфініті» передало
статутного капіталу ТОВ «Інфініті
Сервіс»: магістральні мережі
водопроводу вартістю 947 941 грн. 96 коп.,
магістральні мережі каналізації
вартістю 1 528 781 грн. 52 коп., житлове
приміщення в буднику №1, по вул.
Парковій, в с. Крюківщина, Київської
області вартістю 611 529 грн. 29 коп.,
обладнання підземної частини
каналізаційної насосної станції
вартістю 121 150 грн. 80 коп., підземна
частина споруди каналізаційної
насосної станції вартістю 67 988 грн. 59
коп., внутрішньоплощадочні мережі
водопроводу вартістю 779 586 грн. 21 коп.,
внутрішньоплощадочні мережі
каналізації вартістю 633 522 грн. 13 коп., а
всього на загальну суму 4 690 500 грн. 50
коп., про що складено акт
прийому-передачі від 11 серпня 2008 р.

Також, за результатами операції із
збільшення статутного капіталу було
видаткову накладну № РН0000037 від 11
серпня 2008 р. та податкову накладну № 120
від 11 серпня 2008 р. на суму 4 690 500 грн. 50
коп., у тому числі 781 750 грн. 09 коп. ПДВ.

Вказану суму податку на додану
вартість позивачем віднесено до складу
податкового кредиту за серпень 2008 року.

27 вересня 2013 р. та 01 листопада 2013 р.
посадовцями державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області (надалі
за текстом - «ДПІ у
Києво-Святошинському районі) проведено
камеральні перевірки даних,
задекларованих у ТОВ «Інфініті Сервіс»
у податковій звітності з податку на
додану вартість, відповідно, за серпень
2013 р. та за вересень 2013 р.

Результати перевірок оформлено актами
№ 238/15-2 від 27.09.2013 р. та № 475/22-04 від 01.11.2013
р.

Згідно цим актам позивачем порушено
вимоги ст.ст. 14, 102, 135, 198, 200 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення залишку від'ємного значення
податку на додану вартість
попереднього звітного (податкового)
періоду.

Такий висновок контролюючого органу
вмотивовано тим, що відповідно до
пункту 102.5 статті 102 ПК України заяви
про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування,
тоді як позивач включив до рядка 24
декларації з податку на додану
вартість залишок від'ємного значення,
який виник у серпні 2008 р.

На підставі висновків, викладених в
актах перевірки, ДПІ у
Києво-Святошинському районі прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 30 жовтня 2013 р., яким ТОВ
«Інфініті Сервіс» зменшено розмір
від'ємного значення податку на додану
вартість за серпень 2013 р. на 545 992 грн. та
податкове повідомлення-рішення №
від 26 листопада 2013 р., яким
позивачеві зменшено розмір від'ємного
значення податку на додану вартість за
вересень 2013 р. на 544 921 грн.

Згідно статті 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

На момент виникнення спірних
правовідносин питання, пов'язані з
формуванням платником податку на
додану вартість податкового кредиту,
регулювались статтею 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР (надалі за
текстом - «Закон № 168/97-ВР»).

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону №
168/97-ВР податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону
№ 168/97-ВР об'єктом оподаткування є,
зокрема, операції платників податку
поставки товарів та послуг, місце
поставки яких знаходиться на митній
території України.

В силу вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
Закону № 168/97-ВР датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, правомірність формування
платником податку на додану вартість
податкового кредиту безпосередньо
пов'язана із фактом поставки товарів
(послуг).

Пункт 1.4 статті 1 Закону № 168/97-ВР
визначає поставку товарів, як будь-які
операції, що здійснюються згідно з
договорами купівлі-продажу, міни,
поставки та іншими цивільно-правовими
договорами, які передбачають передачу
прав власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її
надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт) та
операції з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря
(лізингоотримувача) згідно з
договорами фінансової оренди (лізингу)
або поставки майна згідно з будь-якими
іншими договорами, умови яких
передбачають відстрочення оплати та
передачу права власності на таке майно
не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, в розумінні Закону № 168/97-ВР
поставка товарів передбачає передачу
прав власності на них за компенсацію.

Водночас, у даній правовій ситуації ТОВ
«Інфініті Сервіс» отримало товари в
результаті збільшення статутного
капіталу, тобто без будь-якої
компенсації.

За таких обставин, слід погодитись з
висновком суду попередньої інстанції
про те, що позивачем необґрунтовано
сформовано податковий кредит в
результаті внесення у статутний
капітал товариства майна з метою його
збільшення, а відтак і про відсутність
підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що окружним
адміністративним судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права, а
твердження скаржника про те, що в
даному випадку позивач отримав майно в
обмін на корпоративні права є
помилковим.

За змістом пункту 1.17 Закону № 168/97-ВР
термін «корпоративні права»
розуміється у значенні, визначеному
Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28 грудня 1994 р. № 334/94-ВР
корпоративні права - це право власності
на статутний фонд (капітал) юридичної
особи або його частку (пай), включаючи
права на управління, отримання
відповідної частки прибутку такої
юридичної особи, а також активів у разі
її ліквідації відповідно до чинного
законодавства, незалежно від того, чи
створена така юридична особа у формі
господарського товариства,
підприємства, заснованого на власності
однієї юридичної або фізичної особи,
або в інших організаційно-правових
формах.

Відповідно до статті 50 Закону України
«Про господарські товариства» від
19.09.1991 р. № 1576-XII товариством з
обмеженою відповідальністю визнається
товариство, що має статутний капітал,
розділений на частки, розмір яких
визначається установчими документами.

Згідно частини 3 статті 80
Господарського кодексу України
товариством з обмеженою
відповідальністю є господарське
товариство, що має статутний капітал,
поділений на частки, розмір яких
визначається установчими документами,
і несе відповідальність за своїми
зобов'язаннями тільки своїм майном.

Разом з тим, збільшуючи розмір
статутного капіталу позивача ТОВ
«Інфініті Сервіс» не отримало в обмін
додаткових корпоративних прав,
оскільки як було, так і залишилось
єдиним засновником ТОВ «Інфініті
Сервіс».

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Інфініті
Сервіс» залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 05
червня 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.