Справа № 2а-487/12 (2а/1015/199/2012)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
м. Київ К/800/6557/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана
В.М.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління юстиції
у Київській області про визнання
незаконною постанови про закінчення
виконавчого провадження, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 03 жовтня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Головного управління
юстиції у Київській області про
визнання незаконною (нечинною)
постанови про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2-а-1469/2010 від 25.05.2011р., виданим
Києво-Святошинським районним судом
Київської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4,
зокрема, зазначала, що вказана
постанова є незаконною, оскільки
судове рішення, на підставі якого був
виданий вказаний виконавчий лист,
фактично не виконане, питання про
надання їй земельної ділянки не
розглянуто й рішення з цього приводу не
прийнято; рішення ж Чабанівської
селищної ради Києво-Святошинського
району Київської області №80 від
14.04.2011р., яке стало підставою для
винесення державним виконавцем
спірної постанови фактично було
прийнято ще до видачі судом
виконавчого листа у справі №2-а-1469/2010.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивачка звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просила рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 квітня 2011 року постанову
Києво-Святошинського районного суду
від 30 листопада 2010 року скасовано та
прийнято нову постанову, якою
адміністративний позов задоволено й
визнано протиправним та скасовано
рішення Чабанівської селищної ради
Києво-Святошинського району Київської
області №459 від 08 жовтня 2009 року «Про
затвердження матеріалів технічної
документації гр.ОСОБА_4»; зобов'язано
Чабанівську селищну раду
Києво-Святошинського району Київської
області розглянути питання про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_4 земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства та про надання їй
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства.

На підставі вказаної постанови
Києво-Святошинським районним судом
Київської області 25 травня 2011 року
видано виконавчий лист про
зобов'язання Чабанівської селищної
ради Києво-Святошинського району
Київської області розглянути питання
про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення ОСОБА_4 земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства та про
надання їй земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства.

Між тим, рішенням 6 сесії 6 скликання
Чабанівської селищної ради
Києво-Святошинського району Київської
області №80 від 14 квітня 2011 року
відповідно до постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 квітня 2011 року (справа №2а-1469/10)
скасовано рішення Чабанівської
селищної ради 34 сесії 5 скликання №459
від 08 жовтня 2009 року; скасовано рішення
39 сесії 5 скликання №526 від 04 березня 2010
року, яке не надає роз'яснення щодо
видачі рішення №459 від 08 жовтня 2009 року,
а надає роз'яснення щодо рішення №415
від 14 травня 2009 року, яке було виконане
сесією ради (прийняте під час судових
слухань); відмовлено в погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_1 без номера гр.ОСОБА_4.

Також, у вказаному рішенні зазначено,
що земельна ділянка в АДРЕСА_1 без
номеру рішеннями сесій Чабанівської
селищної ради гр.ОСОБА_4 не
виділялась й вільна земельна ділянка в
АДРЕСА_1 виділена гр.ОСОБА_4 рішенням
№286 від 07.10.2004р., відсутня.

На підставі вказаного рішення 28
вересня 2011 року головний державний
виконавець підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції Київської області Гостра Ю.П.
винесла постанову про закінчення
відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчого провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа №2-а-1469/2010, виданого 25 травня 2011
року, у зв'язку з виконанням його в
повному обсязі.

Статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи: 1)
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 3)
судові накази; 4) виконавчі написи
нотаріусів; 5) посвідчення комісій по
трудових спорах, що видаються на
підставі відповідних рішень таких
комісій; 6) постанови органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 7)
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; 8) рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; 9) рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Отже, як правильно вказали суди,
постанова суду в адміністративній
справі є самостійним виконавчим
документом, а тому боржник (Чабанівська
селищна рада Києво-Святошинського
району Київської області) міг виконати
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.04.2011р., не
чекаючи видачі виконавчого листа.

Згідно з п.8 ч.1 ст.49 вказаного Закону
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі, зокрема, фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Як правильно встановлено судами,
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.04.2011р.
було зобов'язано Чабанівську селищну
раду Києво-Святошинського району
Київської області саме розглянути
питання про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення ОСОБА_4
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
та про надання їй земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства (а не затвердити проект
землеустрою й виділити земельну
ділянку, як зазначає позивачка), а тому,
оскільки боржником вказане питання
було розглянуто й за його результатами
прийнято рішення №80 від 14.04.2011р., то
відповідно державним виконавцем
підставно винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження в
зв'язку з фактичним виконанням
судового рішення, а в разі незгоди з
результатами розгляду селищною радою
визначеного судовим рішення питання
позивачка не позбавлена права
оскарживати таке рішення ради у
встановленому законом порядку.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про
правомірність дій відповідача щодо
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження й, як наслідок,
- про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди попередніх
інстанцій при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
жовтня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.