Справа № 806/886/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"04" червня 2014 р.
Справа № 806/886/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" березня
2014 р. у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Житомирський
маслозавод" до Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про скасування рішення та стягнення
коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Житомирський маслозавод" звернулось з
позовом до Житомирської митниці
Міндоходів про скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 26 грудня 2013 року №101060000/2013/300893/2 та
стягнення надміру сплачених 20487 грн. 80
коп. мита та 45073 грн. 14 коп. податку на
додану вартість.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Житомирської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товарів
від 26 грудня 2013 року №101060000/2013/300893/2.
Зобов'язано Житомирську митницю
Міндоходів підготувати та направити в
установленому законом порядку до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області висновок про
повернення Публічному акціонерному
товариству "Житомирський маслозавод"
20487 грн. 80 коп. надміру сплаченого мита
та 45073 грн. 14 коп. надміру сплаченого
податку на додану вартість. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
Житомирська митниця Міністерства
доходів і зборів України звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове судове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Представник митниці підтримав
апеляційну скаргу.

Представник товариства не визнав
апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 22 травня 2013 року
між Публічним акціонерним товариством
"Житомирський маслозавод" (покупець) та
"ALEX-POL", Польща (продавець) укладено
контракт №317, відповідно до пункту 1.1
якого продавець зобов'язується
передати у власність покупця за
грошові кошти морозиво "Десертик",
згідно специфікації, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
оплатити його повну вартість продавцю
на умовах визначених контрактом або
специфікацією. Згідно з пунктом 2.2.
контракту ціна за одиницю товару на
умовах FCA - Turow (Польща), згідно ІНКОТЕРМС
2010, складає 0,288 доларів США. Загальна
вартість контракту складає 427680 доларів
00 центів США (а.с.11-13).

23 грудня 2013 року позивачем з метою
митного оформлення товару до
Житомирської митниці подана митна
декларація №101060000/2013/021695 (а.с.18-22), в якій
задекларовано товар: морозиво
"Десертик".

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару відповідно до методу
визначення митної вартості позивачем
були надані документи за переліком
передбаченим ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України.

26 грудня 2013 року відповідачем винесено
рішення про коригування митної
вартості товарів №101060000/2013/300893/2, в
якому митний орган самостійно визначив
митну вартість товару за резервним
методом її визначення, на підставі чого
товариству видана картка відмови в
митному оформленні (випуску) товарів
№101060000/2013/01045 від 26 грудня 2013 року (а.с.24).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
контракт підписано директором "ALEX-POL" та
скріплено печаткою підприємства,
фактуру підписано Irena Wychwaniec та підпис
скріплено печаткою підприємства, що не
суперечить митному законодавству.
Умови поставки деталізовані сторонами
в розділі 4 контракту та в специфікації
№1, як додатку до контракту, згідно із
якими сторонами, визначено, що товар
буде відвантажений на умовах FСА-Turow
тобто зі складу продавця, що
знаходиться у місті Turow (Польща), згідно
"Інкотермс-2010" (а.с.11). В графі 20 митної
декларації №101060000/2013/021695 зазначено: "FCA
PL Turow" (а.с.18). В фактурі-специфікації
(інвойсі) №FDEXP/0001/12/2013 від 12 грудня 2013
року зазначено також "FCA: Turow" (а.с. 29).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначено у статтях 52 та
53 Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 52 Митного
кодексу України заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Частиною 2 ст. 53 Кодексу встановлений
вичерпний перелік документів, які
підтверджують заявлену митну вартість
товарів, а саме: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування,страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування.

Статтею 54 Митного кодексу України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, відповідно до
ст. 57 Митного кодексу України,
здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); другорядні: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Частинами 3-8 статті 57 Митного кодексу
України встановлено, що кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті
(документи, що підтверджують митну
вартість), містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи. В
силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Враховуючи наведене, орган доходів і
зборів має право витребувати додаткові
документи лише у випадку виявлення
обставин, що свідчать про розбіжності,
наявні ознаки підробки поданих на
підтвердження митної вартості
документів або такі документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів і не
має права витребувати інших
документів.

Доводи відповідача стосовно того, що
митна декларація не може бути
оформлена, оскільки декларантом
заявлена митна вартість товару не
підтверджена документально, на
письмову вимогу митного органу не
надано додаткових документів, які
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а надані документи не можуть
бути підставою для підтвердження
заявленої декларантом митної вартості
товарів, спростовуються тим, що у
розпорядження відповідача були надані
всі наявні у позивача документи, які
об'єктивно підтверджують заявлену ним
митну вартість товару. А саме, як було
встановлено судом, до митного органу
були надані додатково: копія
прайс-листа «ALEX-POL» від 10 грудня 2013 року
з описом продукту (а.с.36-38), копія
експортної митної декларації
№13PL333010Е0177838 від 12 грудня 2013 року (а.с.33)
та копія листа державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» №5916 від 25
грудня 2013 року, які підтверджують
заявлену декларантом митну вартість
товару (а.с.34).

Позивачем також надано до суду копію
платіжного доручення в іноземній
валюті або банківських металах №5 від 15
січня 2014 року на суму 16070 доларів 40
центів США (а.с. 35).

Враховуючи те, що як і первісно
поданими так додатково поданими
позивачем документами підтверджується
митна вартість товару, оскаржуване
рішення відповідача є безпідставним та
незаконним. Отже, митна вартість
позивачем визначена обґрунтовано й у
відповідності із вимогами контракту та
згідно з нормами закону.

Таким чином, Житомирською митницею не
обґрунтована та не доведена
неможливість застосування основного
методу визначення митної вартості - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, а тому
прийняте нею рішення про коригування
митної вартості підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.7 ст.55 Митного кодексу
України у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

На підставі ч.8 ст.55 Митного кодексу
України протягом 80 днів з дня випуску
товарів декларант або уповноважена ним
особа може надати органу доходів і
зборів додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Згідно з ч.9 ст.55 Митного кодексу
України у разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.310 Митного кодексу
України фінансові гарантії надаються:
1) у вигляді документа (викладеного в
письмовій або електронній формі
зобов'язання гаранта сплатити
визначені суми митних платежів на
вимогу органу доходів і зборів); 2) у
вигляді внесення декларантом,
уповноваженою ним особою, перевізником
або гарантом грошової застави на
відповідний рахунок органу доходів і
зборів.

Користуючись правом митного
оформлення товару під гарантії,
відповідно до статті 55 Митного кодексу
України, ПАТ "Житомирський маслозавод"
здійснив митне оформлення товару
згідно митної декларації від 26 грудня
2013 року №101000000/2013/021873 за митною
вартістю, визначеною відповідачем.

При цьому ПАТ "Житомирський маслозавод"
сплачено як гарантію митні платежі в
загальному розмірі 65560 грн. 94 коп., в
тому числі ввізне мито - 20487 грн 80 коп. та
податок на додану вартість - 45073 грн. 14
коп.

Враховуючи необґрунтованість і
протиправність рішення відповідача
про коригування митної вартості
товару, вказані кошти підлягають
поверненню.

Однак позивач просить стягнути ці
кошти з Житомирської митниці
Міндоходів, яка не є власником цих
коштів, а перераховує їх на користь
Державного бюджету України.

Процедуру повернення платникам
податків надміру сплачених митних
платежів визначають Порядок
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затверджений наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 №618, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за №1097/14364 (далі - Порядок №618) та
Порядок взаємодії територiальних
органів Міністерства доходів і зборів
України, мiсцевих фiнансових органiв та
територiальних органiв Державної
казначейської служби України у процесi
повернення платникам податкiв
помилково та/або надмiру сплачених сум
грошових зобов'язань, затверджений
наказом Міністерства доходів і зборів
України, Міністерства фінансів України
від 30 грудня 2013 року №882/1188,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23 січня 2014 року за
№146/24923 (далі - Порядок №882/1188).

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст виготовлено 10.06.2014 року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Публічне акціонерне
товариство "Житомирський маслозавод"
вул. Івана Гонти,4,м.Житомир,10019

3- відповідачу Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

- ,