Справа № 0907/2а-8664/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
Справа № 9104/42370/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 05 липня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.05.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області про
зобов'язання провести перерахунок
державної та додаткової пенсії
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії та інваліду 2 групи
згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.04.2011
року.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 05 липня 2011 року (прийнятою в
порядку скороченого провадження) позов
задоволено, визнано протиправними дії
та зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплату пенсії позивачу
як інваліду 2 групи з 01.04.2011 року згідно
ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - не менше 8
мінімальних пенсій за віком,
додаткової - 75% мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, для осіб які втратили
працездатність, передбачені п. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», постанову допущено до
негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає постанову суду
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
питання обчислення розміру пенсій по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, у
відповідності до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
регулюються постановами уряду, в яких
відсутнє посилання на визначення
мінімального розміру пенсії
відповідно до положень Закону України
про бюджет.

Окрім цього, згідно з статтею 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом. Враховуючи наведене,
положення статті 28 даного Закону щодо
мінімального розміру пенсії за віком
не застосовується при призначенні
пенсії за Законом України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи з вище викладеного, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 201 КАС України суд
апеляційної інстанції змінює
постанову або ухвалу суду першої
інстанції, коли має місце правильне по
суті вирішення справи чи питання, але
із помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права,
а також вирішення не всіх позовних
вимог або питань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є ліквідатором наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії та йому встановлено другу
групу інвалідності у зв'язку із
захворюванням, пов'язаним з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
копіями відповідних посвідчень.

Постановляючи рішення суд першої
інстанції правильно врахував, що ст. 49
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію. Відповідно до статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку
із втратою годувальника, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів 2
групи, щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими восьми мінімальних пенсій
за віком. Згідно зі статтею 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, зокрема інвалідам 2 групи - у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком. Згідно ст. 53 цього ж Закону,
виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

З урахуванням викладеного суд першої
інстанції вірно вважав, що вихідним
критерієм розрахунку державної та
додаткової пенсій інвалідів, щодо яких
установлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно зі
статтею 28 Закону України від 9 липня 2003
року «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» установлюється
в розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

У відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
визначається на момент виплати пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Крім того судом першої інстанції
встановлено, що при проведенні
розрахунку пенсії позивача
відповідачем застосовано положення
Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року «Про
деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та № 654 від
16.07.2008 року «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян».

В даній спірній ситуації суд правильно
зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу. Тому виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, суд першої
інстанції правильно вважав, що
посилання відповідача на положення
вищенаведених постанов Кабінету
Міністрів України є безпідставним і
таким, що звужує обсяг установлених
Законом прав позивача.

Крім того вірним є твердження суду
першої інстанції, що положення частини
3 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не є перешкодою для
застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, бо чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги є
підставними та підлягають задоволенню.

Крім того оскільки відповідно до
підпункту 6 пункту 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України 30 квітня 2002
року №80-2, у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року №5-5 (зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 13.03.2008
року) саме на управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у місті покладено обов'язок
призначення і виплати пенсії, допомоги
на поховання та інші виплати
відповідно до чинного законодавства,
тому суд першої інстанції правильно
вважав за необхідне зобов'язати
провести перерахунок та виплату пенсії
позивачу саме УПФУ в м. Луцьку
Волинської області, а твердження
відповідача про відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом розмірів пенсій, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, не мають правового
значення, бо реалізація особою права,
що пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплат пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правильно по суті
вирішив розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
процесуального права, через що
оскаржувану постанову в частині
звернення до виконання слід змінити.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 2 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст. 201, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області задовольнити частково.
Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 05 липня 2011 року у справі №
0907/2а-8464/2011 в частині допущення до
негайного виконання змінити. Допустити
зазначену постанову до негайного
виконання - у межах суми стягнення за
один місяць.

В решті постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 05 липня 2011 року у справі №
0907/2а-8464/2011 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик