Справа № 825/797/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р.
м.Київ
К/800/41431/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Стрелець
Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державного реєстратора реєстраційної
служби Чернігівського районного
управління юстиції Чернігівської
області Діденка Володимира
Миколайовича на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Благовіщенське» до Державного
реєстратора реєстраційної служби
Чернігівського районного управління
юстиції Чернігівської області Діденка
Володимира Миколайовича про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Благовіщенське»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
Чернігівського районного управління
юстиції Чернігівської області Діденка
Володимира Миколайовича, в якому
просило скасувати рішення про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 28 січня 2013 року №149561 та
зобов'язати відповідача здійснити
державну реєстрацію договору оренди
земельної ділянки від 20 квітня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав про неправомірну відмову
відповідача у проведенні державної
реєстрації договору оренди земельної
ділянки на підставі ст.24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
та їх обтяжень» з посиланням на
відсутність державної реєстрації
права власності на земельну
ділянку, оскільки право власності на
земельну ділянку було зареєстровано у
встановлену чинним законодавством
України порядку на момент його
виникнення, що зазначено в державному
акті на право власності на земельну
ділянку серії ЯБ № 925970, виданого 14
серпня 2008 року.

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року до участі у справі в якості
другого відповідача залучено
реєстраційну службу Чернігівського
районного управління юстиції
Чернігівської області.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року, адміністративний позов
задоволено повністю; скасовано рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Чернігівського
районного управління юстиції
Чернігівської області Діденка
Володимира Миколайовича від 28 січня 2013
року № 149561; зобов'язано Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Чернігівського
районного управління юстиції
Чернігівської області здійснити
державну реєстрацію договору оренди
земельної ділянки за кадастровим
номером :16:000:0487, що знаходиться на
території Пакульської сільської ради
Чернігівського району та області,
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Благовіщенське» та
ОСОБА_3 20 квітня 2012 року.

При винесенні рішень суди попередніх
інстанцій виходили із того, що фактом
реєстрації документа, що посвідчує
право власності на земельну ділянку, є
внесення територіальними органами
земельних ресурсів до розділу Книги
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі, що і
підтверджує державну реєстрацію цього
права, тобто право власності на
вищезазначену земельну ділянку
зареєстровано у відповідності до вимог
чинного законодавства України, що
діяло на момент його виникнення, що
підтверджується Державним актом, у
зв'язку з чим посилання відповідача при
відмові у проведенні держреєстрації
договору оренди на п.5-2 ст.24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» судами визнано
неправомірним.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями, Державний реєстратор
реєстраційної служби Чернігівського
районного управління юстиції
Чернігівської області Діденко
Володимир Миколайович звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Благовіщенське» у
поданих запереченнях зазначає, що
рішення суду першої та апеляційної
інстанцій прийняті у повній
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, а тому касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається із матеріалів
справи, 16 січня 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Благовіщенське» звернулося до
Реєстраційної служби Чернігівського
районного управління юстиції
Чернігівської області із заявою про
державну реєстрацію договору оренди
земельної ділянки площею 0,56 га,
кадастровий номер :16:000:0487,
розташованої на території Пакульської
сільської ради Чернігівського району
та області, укладеного 20 квітня 2012 року
між позивачем та ОСОБА_3.

Право власності ОСОБА_3 на вказану
земельну ділянку підтверджується
Державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 925970,
зареєстрованим 14 серпня 2008 року в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі Чернігівським
районним відділом земельних ресурсів
Чернігівської районної державної
адміністрації за №58.

До заяви позивачем додані: два платіжні
доручення про сплату державного мита в
сумі 51 грн. та 120 грн. плати за витяг з
державного реєстру прав; договір
оренди землі від 20 квітня 2012 року; акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) від 20 квітня 2012
року; копію державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 925970 від 14 серпня 2008 року; схему
розташування земельної ділянки (паю) на
території Пакульської сільської ради;
копію паспорту ОСОБА_3, та копію її
ідентифікаційного коду.

Державний реєстратор прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Чернігівського районного управління
юстиції Чернігівської області Діденко
В.М. рішенням від 28 січня 2013 року №149561
відмовив позивачу у проведенні
державної реєстрації договору оренди
земельної ділянки, кадастровий номер
:16:000:0487 на підставі ст.24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав та їх обтяжень» та
п.п.16, 23 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№703, посилаючись на відсутність
державної реєстрації права власності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (далі
також Закон № 1952-IV) державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно
визначається як офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно; нерухомим
майном у розумінні цього Закону є
земельні ділянки, а також об'єкти,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України № 1952-IV
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, в
тому числі право оренди земельної
ділянки (п.2 ч.1 ст.4 Закону).

За правилами ч.2 ст.4 Закону № 1952-IV, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних відносин, речові права на
нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3
частини першої цієї статті, є похідними
і реєструються після державної
реєстрації права власності на таке
майно.

При цьому, як передбачено ч.4 ст.3 Закону
№ 1952-IV, права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за умови, якщо реєстрація прав
та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Частиною 6 ст.3 Закону № 1952-IV обумовлено,
що будь-які правочини щодо нерухомого
майна (відчуження, управління, іпотека
тощо) вчиняються, якщо право власності
чи інше речове право на таке майно
зареєстровано згідно з вимогами цього
Закону, крім випадків, передбачених
частиною четвертою цієї статті.

Як встановлено судами, Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,56 га, розташовану на території
Пакульської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області, виданий Чернігівським
районним відділом земельних ресурсів,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 58.

Відповідно до ч.1 ст.125, с.1 ст.126
Земельного кодексу України у редакції,
чинній на час отримання гр.ОСОБА_3
державного акта, право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації; право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами.

Відповідно до ч.2 ст.202 Земельного
кодексу України (у вказаній редакції)
державний реєстр земель складається з
двох частин: книги записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі із зазначенням кадастрових
номерів земельних ділянок; Поземельної
книги, яка містить відомості про
земельну ділянку.

Згідно п.1.2 чинного на той час
Тимчасового порядку ведення
державного реєстру земель,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 02 липня 2003 року №174,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 липня 2003 року №641/7962,
державний реєстр земель - це складова
частина державного земельного
кадастру, який складається з книги
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок
та Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку і
формується за допомогою АС ДЗК.

Отже, складовою частиною ведення
державного реєстру земель є ведення
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі.

Відповідно до абз.3 п.3 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 11 лютого 2010 року №1878
«Про внесення змін до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень» та
інших законодавчих актів України», до 01
січня 2013 року державна реєстрація
права власності земельної ділянки
проводиться територіальними органами
земельних ресурсів.

Відповідно до п.11 Порядку ведення
Поземельної книги і Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 09
вересня 2009 року №1021, дата внесення
запису до розділу Книги записів є датою
державної реєстрації документа, що
посвідчує право на земельну ділянку.

Отже, внесення територіальними
органами земельних ресурсів запису до
Книги записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі про реєстрацію
Державного акту про право власності на
земельну ділянку є фактом державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку і додаткової державної
реєстрації права власності відповідно
до вимог Закону №1952-IV не вимагається.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868 затверджено нову редакцію Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, яка діє з 12 лютого
2014 року. Абзацом 6 пункту 4 Порядку у
чинній редакції прямо встановлено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно, що є похідними від
права власності, проводиться після
державної реєстрації права власності
на таке майно відповідно до вимог цього
Порядку, крім випадків, коли державна
реєстрація речового права, що є
похідним від права власності,
проводиться одночасно з державною
реєстрацією права власності, а також
коли державна реєстрація права
власності проведена до 01 січня 2013 року
відповідно до законодавства, що діяло
на момент його виникнення.

За вказаними обставинами колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
судів попередніх інстанцій про
неправомірність прийнятого
відповідачем рішення про відмову у
проведенні державної реєстрації
речового права оренди земельної
ділянки з підстав, встановлених п.5-2 ч.1
ст.24 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Судами встановлено, що позивачем на
державну реєстрацію прав на підставі
договору оренди земельної ділянки від
20 квітня 2012 року подано всі необхідні
документи, передбачені Порядком № 703,
що не заперечувалось відповідачем.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає правильним рішення судів
попередніх інстанцій про задоволення у
повному обсязі позовних вимог щодо
скасування рішення відповідача про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень та зобов'язання державного
реєстратора здійснити державну
реєстрацію договору оренди земельної
ділянки від 20 квітня 2012 року.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного
реєстратора реєстраційної служби
Чернігівського районного управління
юстиції Чернігівської області Діденка
Володимира Миколайовича відхилити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту ухвалення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді