Справа № 361/2852/14-а
Суддя: Телепенько А. Д.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/2852/14-а
провадження № 2-а/361/176/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого - судді Телепенька А.Д.,при
секретарі Балабан І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління соціального
захисту населення Броварської міської
ради Київської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 ОСОБА_3 звернулася до суду
із вказаним позовом, обґрунтовуючи
його тим, що вона є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, інвалід ІІІ групи
та яка на підставі ст. 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» віднесена
до категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також, вона є дружиною та особою, яка
втратила годувальника із числа осіб
віднесених до учасників ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана із Чорнобильською
катастрофою відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на:

- отримання одноразової компенсації за
втрату здоров'я як інвалід ІІІ групи з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, яка стала
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 (тридцяти)
мінімальних заробітних плат;

- отримання щорічної допомоги на
оздоровлення як інвалід ІІІ групи, з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі
5 (п'яти) мінімальних заробітних плат;

- отримання одноразової компенсації
сім'ї, яка втратила годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації аварії на ЧАЕС та смерть
яких пов'язана із Чорнобильською
катастрофою в розмірі 60 мінімальних
заробітних плат.

Оскільки їй стало відомо про те, що
Управлінням соціального захисту
населення Броварської міської ради
Київської області (далі - Управління
СЗН) порушуються її права на отримання
вищевказаних компенсацій та допомоги,
вона звернулася до відповідача із
завою надання їй обґрунтованої
відповіді щодо виплати встановлених
законом цих же доплат та компенсацій та
у разі недоплати їх просила здійснити
перерахунок виплатити різницю
вказаних доплат і компенсацій.

04 грудня 2013 року УПСЗН надало
відповідь, що для нарахування
одноразової компенсації з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, яка стала інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи, вона до
управління не зверталась. Щодо
нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення, то вона виплачена їй у
розмірі, встановленому Законом України
«Про державний бюджет України» на
відповідний рік.

Враховуючи викладене, вона звернулась
до суду із вказаним позовом та просила
суд:

- визнати протиправною бездіяльність
та зобов'язати Управління соціального
захисту населення Броварської міської
ради Київської області здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
їй одноразову компенсацію за втрату
здоров'я як інваліду ІІІ групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, яка стала
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 (тридцяти)
мінімальних заробітних плат;

- визнати протиправною бездіяльність
та зобов'язати Управління соціального
захисту населення Броварської міської
ради Київської області здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
їй щорічну допомогу на оздоровлення як
інваліду ІІІ групи, з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в розмірі 5(п'яти)
мінімальних заробітних плат в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 1996 по 2013 рік
включно, що дорівнює 85 (вісімдесяти
п'яти) розмірам мінімальних заробітних
плат;

- визнати протиправною бездіяльність
та зобов'язати Управління соціального
захисту населення Броварської міської
ради Київської області здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
одноразову компенсації сім'ї, яка
втратила годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана
із Чорнобильською катастрофою в
розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Позивач ОСОБА_3 та представник позивача
ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися,
направили до суду листа, у якому
зазначили, що позов підтримують та
просили проводити розгляд справи без
їх участі.

Представник відповідача - Богдашевська
М.В. у суді позов не визнала та
заперечувала проти його задоволення,
мотивуючи тим, що одноразова
компенсація за втрату здоров'я як
інваліду ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС була нарахована та
виплачена ОСОБА_3 Управлінням
Пенсійного фонду України у місті
Броварах та Броварському районі.

Щорічну допомогу на оздоровлення як
інваліду ІІІ групи, з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС виплачувалась
ОСОБА_3 з 2000 по 2004 рік в розмірах
передбачених постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в сумі по 21
грн. 50 коп., а з 2005 по 2014 рік в розмірах
передбачених постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в сумі по 90 грн. щорічно.

Одноразова компенсація сім'ї, яка
втратила годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана
із Чорнобильською катастрофою була
нарахована та виплачена ОСОБА_3 в 2004
році в розмірі, передбаченому
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в сумі по 379 грн. 30 коп.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
інвалідом ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС , захворювання якої
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1 виданим 16 серпня 2012 року
УПСЗН та експертним висновком № 577-980
встановленим 15 квітня 1998 року
Центральною міжвідомчою експертною
комісією.

Статус ОСОБА_3 як учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
підтверджується посвідченням
(категорії 1) серії НОМЕР_2 виданим 14
травня 1998 року Київською
облдержадміністрацією та довідкою № 43
від 24 березня 2011 року виданою ВАТ
«Іванківський Агротехсервіс» про те,
що вона була безпосередньо зайнята на
роботах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Статус ОСОБА_3 як особи, яка втратила
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана із Чорнобильською
катастрофою підтверджується
посвідченням категорії НОМЕР_3 виданим
на ім'я її чоловіка ОСОБА_6 03 грудня 1996
року Київською облдержадміністрацією
та експертним висновком № 3140-7934 від 05
липня 2004 року в якому вказано про те, що
захворювання, яке призвело до смерті
ОСОБА_6 пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано: обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несправедливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

У ст. 62 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що порядок
застосування цього Закону
визначається Кабінетом Міністрів
України, рішення якого, відповідно до
статті 117 Конституції України, є
обов'язкові для виконання.

Відповідно до статті 63 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з його
реалізацією, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету.

Судом встановлено, що позивачу була
нарахована та виплачена щорічна
допомога на оздоровлення як інваліду
ІІІ групи, з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
з 2000 по 2004 рік в розмірах передбачених
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в сумі по 21 грн. 50 коп., а з
2005 по 2014 рік в розмірах передбачених
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в сумі по 90
грн. щорічно.

Одноразова компенсація сім'ї, яка
втратила годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана
із Чорнобильською катастрофою була
нарахована та виплачена ОСОБА_3 в 2004
році в розмірі, передбаченому
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

в сумі 379 грн. 30 коп.

Із довідки № 3235/06 від 28 квітня 2014 року
виданої Управлінням Пенсійного фонду
України у місті Броварах та
Броварському районі видно, що
одноразова компенсація за втрату
здоров'я як інваліду ІІІ групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС була нарахована
та виплачена ОСОБА_3 у червні 1998 року у
сумі 189 грн. 60 коп.

Статтею 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визначено, що конкретні
розміри всіх доплат, пенсій і
компенсації підвищуються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи викладене, виходячи із
зазначених приписів Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» та Кодексу
Адміністративного судочинства України
суд приходить до висновку, що дані
правовідносини в частині призначення
та виплати позивачу одноразової
компенсації, повинні вирішуватися з
урахуванням Рішенням Конституційного
Суду України від 26 грудня 2011 року №
20-рп/2011

Згідно із пунктом 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону у 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

У ст. 63 вищевказаного Закону
передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету. Виконання цього Закону
повністю залежить від фінансових
ресурсів доходної частини державного
бюджету України.

Розміри соціальних виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави, проте мають забезпечувати
конституційне право кожного на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, гарантоване статтею 48
Конституції України.

Відповідно до статті 87 Бюджетного
кодексу України видатки на державні
програми з ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, здійснюються у
встановленому порядку за рахунок
наявних надходжень до загального Фонду
державного бюджету в межах обсягів
призначень, передбачених у державному
бюджеті України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу УП
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік» підтверджено право Кабінету
Міністрів України, як державного
органу, що має забезпечувати
реалізацію встановлених законами
України соціальних прав громадян, на
визначення механізму реалізації
законів України, в тому числі
встановлення порядку та розміру
соціальних виплат виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № З-рп/2012
підтверджується, що державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії можуть бути визначені як
законами України, так і іншими
нормативно-правовими актами, зокрема
актами Кабінету Міністрів України.

Отже, зміна механізму нарахування
певних видів соціальних виплат та
допомоги є конституційно допустимою до
тих меж, за якими ставиться під сумнів
сама сутність змісту права на
соціальний захист.

Конституцією України органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених Конституцією України
межах і відповідно до законів України
та зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України (частина друга статті 6, частина
друга

статті 19); Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України,
здійснює визначені Конституцією та
законами України повноваження, видає
постанови і розпорядження в межах
своєї компетенції (частина третя
статті 113,

пункт 10 статті 116, частина перша статті
117).

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку про
правомірність дій суб'єкта владних
повноважень та необґрунтованість
заявлених позивачем вимог, а тому суд
вважає за необхідне задоволенні позову

ОСОБА_3 відмовити.

На підставі викладеного вище,
керуючись ч. 2 ст. 11, ст. ст. 71, 87, 94, 160- 163
КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Управління соціального захисту
населення Броварської міської ради
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Броварський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Телепенько А. Д.