Справа № 247/1586/14-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чапланова О.М.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року справа № 247/1586/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Шальєвої В.А. та Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління соціального захисту
населення Торезької міської ради
Донецької області на постанову
Торезького міського суду Донецької
області від 22 квітня 2014 року у справі
№247/1586/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Торезької міської ради
Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, треті особи - Державне
підприємство «Торезантрацит» ( третя
особа 1), Державне підприємство
«Донвуглереструктуризація»( третя
особа 2),

В С Т А Н О В
И Л А:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просив визнати
протиправними дії відповідача та
зобов'язати останнього надати йому
пільги на придбання твердого палива
згідно Порядку надання пільг на
придбання твердого палива та
зрідженого газу за рахунок субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №77 від 31 січня 2007
року та №887 від 12 серпня 2009 року зі
змінами, затвердженими згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№831 від 13 листопада 2013 року з
урахуванням вимог ст.. 48 Гірничого
закону України і Бюджетного кодексу
України за 2013 рік.

Постановою Торезького міського суду
Донецької області від 22 квітня 2014 року
позовні вимоги задоволені, визнано
протиправними дії відповідача та
зобов'язано відповідача надати
позивачу пільгу на тверде пічне
побутове паливо за 2013 рік відповідно до
ст.. 48 Гірничого закону України, у
розмірі, встановленому діючим
законодавством.

Не погодившись з постановою суду
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Згідно частини 1 ст. 197 КАС України
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила наступне.

Згідно пенсійного посвідчення
позивач є пенсіонером, перебуває на
обліку у відповідача та отримує
пенсію (а.с. 11).

У трудовій книжці позивача зазначено,
що з 8 грудня 1972 року він був прийнятий
підземним гірничим робітником
очисного забою в Шахтоуправління
«Волинське» комбіната
«Торезантрацит». 30 грудня 1995 року
відповідно до наказу № 2/к від 05 січня
1996 року позивач звільнений за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с.3-5).

Згідно архівної довідки Відособленого
підрозділу "Шахтоуправління
"Волинське" Державного підприємства
"Торезантрацит" від 25 лютого 2014 року
позивач з 8 грудня 1972 року був прийнятий
на роботу гірником очисного забою
ділянки №1 у Шахтоуправління
«Волинське» комбіната
«Торезантрацит». 08.11.1991 року ОСОБА_2
призначений начальником ділянки ШТ
шахти «Розсипнянська-2» Шахти
«Волинська» Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрациту
«Торезантрацит». На час призначення
пенсії - 19 вересня 1992 року працював на
ділянці ШТ-2 шахти «Розсипнянська-2»,
яка входила до складу Шахти
«Волинська» Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрациту
«Торезантрацит» (а.с.6).

Згідно повідомлень відповідача від 20
грудня 2013 року та від 10 квітня 2013 року
позивачу відмовлено у наданні пільг на
тверде пічне побутове паливо згідно
статті 48 Гірничого Закону України,
оскільки він вийшов на пенсію 19 вересня
1992 року з діючого підприємства
шахтоуправління "Волинське" (а.с. 8).

При вирішенні справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Частиною 5 ст. 48 Гірничого закону
України передбачена категорія осіб,
які після ліквідації чи консервації
гірничого підприємства забезпечуються
вугіллям на побутові потреби, в межах
галузевої угоди, зокрема, пенсіонери,
які пропрацювали на підприємствах з
видобутку (переробки) вугілля,
вуглебудівних підприємствах: на
підземних роботах - не менше ніж 10 років
для чоловіків і не менше ніж 7 років 6
місяців -для жінок: на роботах,
пов'язанихзг підземними умовами, - не
менше ніж 15 років для чоловіків і не
менше ніж 12 років 6 місяців - для жінок;
на роботах технологічної лінії на
поверхні діючих шахт чи на шахтах, що
будуються, розрізах, збагачувальних та
брикетних фабриках - не менше ніж 20
років для чоловіків і не менше ніж 15
років - для жінок.

Частиною 8 ст. 48 цього Закону визначено,
що особи, указані в частині п'ятій цієї
статті, які проживають у будинках, що
мають центральне опалення, отримують
компенсацію за оплату електроенергії,
газу та центрального опалення житла, що
виплачується за рахунок субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України № 77 від 31 січня 2007 року "Про
затвердження порядку надання пільг на
придбання твердого палива за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам" передбачено, що
визначення права на пільги на тверде
побутове паливо відповідно до
Гірничого закону України покладено на
управління праці та соціального
захисту населення на підставі
відомостей із трудової книжки та
пенсійного посвідчення.

Особи, які мають право на безоплатне
забезпечення вугіллям для побутових
потреб згідно із статтею 48 Гірничого
закону України, пред'являють
уповноваженому органові трудову
книжку та пенсійне посвідчення (крім не
працевлаштованих працівників), що
підтверджують відповідність вимогам
статті 48 зазначеного Закону.

За приписами пункту 4 вищевказаної
постанови для призначення пільг з
придбання твердого палива і
скрапленого газу особи звертаються до
управлінь праці та соціального захисту
населення з відповідною заявою, до якої
додають довідку про наявність у
житловому приміщенні пічного опалення
та/або кухонного вогнища на твердому
паливі.

У разі коли на підставі записів у
трудовій книжці особи, яка має право на
безоплатне забезпечення вугіллям для
побутових потреб згідно із статтею 48
Гірничого закону України, неможливо
встановити факт виходу на пенсію з
ліквідованого гірничого підприємства
(ліквідація, реорганізація
перейменування), до уповноваженого
органу за його запитом надається
архівна довідка або довідка
Міненерговугілля про зміни, які
відбулися на гірничому підприємстві з
моменту виходу на пенсію особи до
ліквідації зазначеного підприємства,
та копії підтвердних документів
(розпорядження, накази).

Пунктом 13 цієї постанови передбачено, у
разі смерті особи, включеної до
затвердженого списку» зазначені у
частині 5 статті 51 Бюджетного кодексу
України члени сім'ї померлого, які
проживали разом з ним, можуть отримати
кошти готівкою на придбання твердого
палива і скрапленого тазу або тверде
паливо і скраплений газ у натуральному
вигляді на підставі: заяви одного з
членів сім'ї, поданої не пізніше
закінчення бюджетного періоду: копії
свідоцтва про смерть особи; виданої в
установленому порядку довідки про факт
проживання членів сім'ї разом з особою.

Порядком надання компенсації особам,
які мають право на безоплатне
отримання вугілля на побутові потреби,
але проживають у будинках з
центральним опаленням, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів
України № 887 від 12 серпня 2009 року,
визначено механізм надання
компенсації за оплату електроенергії,
природного газу та центрального
опалення житла (далі - компенсація)
особам, які мають право на її отримання
згідно із статтями 43 і 48 Гірничого
закону України.

Колегією суддів встановлено, що з 8
грудня 1972 року по 30 грудня 1995 року
позивач працював в Шахтоуправлінні
''Волинське'' з повним робочим днем під
землею. На момент призначення пенсії - 19
вересня 1992 року позивач працював на
ділянці ШТ-2 шахти «Розсипнянська-2»,
яка входила до складу Шахти
«Волинська» Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрациту
«Торезантрацит». Відповідно до
положень ст.48 Гірничого Закону України
має право на отримання палива на
побутові потреби, як пенсіонер, який
пропрацював на підприємствах з
видобутку (переробки) вугілля,
вуглебудівних підприємствах.

Відповідно до п. 15.3.5 Проекту ліквідації
шахти '"Розсипнянська № 2"
Шахтоуправління '"Волинське" Державної
холдингової компанії "Торезантрацит" в
організаційно-підготовчий період і
період ліквідації шахти фінансування
витрат, що стосуються безкоштовного
забезпечення побутовим паливом
окремих категорій громадян,
провадиться за рахунок коштів, що
виділяються на закриття шахти. Після
ліквідації шахти забезпечення
безоплатним вугіллям провадиться
місцевим органом виконавчої влади за
рахунок передбачених на ці цілі коштів.
Тобто, обов'язок по забезпеченню
безоплатним побутовим паливом
позивача, як пенсіонера шахти, до
закінчення повної фізичної ліквідації
шахти, до 2012 року включно, було
покладено на третю особу 2 (а.с.40-41).

Суд не бере до уваги твердження
відповідача, що позивач вийшов на
пенсію з діючого на теперішній час
підприємства шахтоуправління
"Волинське" Державного підприємства
"Торезантрацит", виходячи з наступного.

Наказом № 683 Міністерства палива та
енергетики України від 24 грудня 2001 року
реорганізовано Державне відкрите
акціонерне товариство
"Шахтоуправління "Волинське" - дочірнє
підприємство Державної холдингової
компанії "Торезантрацит" шляхом
виділення з його складу структурного
підрозділу "Шахта "Розсипнянська № 2" та
створення на його базі Державного
підприємства "Шахта "Розсипнянська № 2".
Встановлено, що ДП "Шахта
"Розсипнянська № 2" є правонаступником
прав та обов'язків Державного
відкритого акціонерного товариства
"Шахтоуправління "Волинське" (а.с.35).

15 лютого 2002 року Міністерством палива
та енергетики України видано наказ № 87
про ліквідацію Державного
підприємства "Шахта "Розсипнянська № 2"
та про створення ліквідаційної комісії
(а.с.36).

Згідно акту прийому-передачі статей
балансу шахтоуправлінням "Волинське"
Державного відкритого акціонерного
товариства "Державна холдингова
компанія "Торезантрацит" передано
Державному підприємству "Шахта
"Розсипнянська № 2" зобов'язання по
сплаті, зокрема, заборгованості, по
заробітній платі, аліментах, по
відшкодуванню шкоди за регресними
позовами станом на 1 березня 2002 року
(а.с.62).

Згідно акту прийому-передачі списку
вуглеотримувачів шахти «Розсипнянська
№ 2» від 26 лютого 2013 року та списку
вуглеотримувачів ЛШ «Розсипнянська»
Шахтарської виконавчої дирекції з
ліквідації шахт ДП
«Донвуглереструктуризація», які мають
право на отримання побутового палива
згідно ст. 48 Гірничого закону України,
ОСОБА_2 включений до зазначеного списку
осіб, які забезпечувались та мають
право на безоплатне забезпечення
твердим побутовим паливом згідно із ст.
48 Гірничого закону України (а.с. 43-45).

Згідно довідки Державного
підприємства
"Донвуглереструктуризація" позивач
забезпечувався безоплатним побутовим
паливом відповідно до ст. 48 Гірничого
Закону України, як пенсіонер шахти
"Розсипнянська № 2", з початку
ліквідації - з 2002 року по 2012 рік включно,
до закінчення повної фізичної
ліквідації шахти (2012 рік) (а.с..80).

Відповідно до п. 12.11. Галузевої угоди
між Міністерством палива та енергетики
України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
України (з доповненнями і змінами)
обов'язок з забезпечення паливом на
побутові потреби осіб, звільнених в
зв'язку з ліквідацією підприємства,
виробничої (структурної) одиниці
покладається на правонаступника.
Мінпаливенерго відповідно до вимог ст.
45 Гірничого закону України підготує і
внесе на розгляд Кабінету Міністрів
України пропозицію про визначення
правонаступника із соціальних
гарантій після повної ліквідації
вугільних підприємств.

Згідно п. 12.10.8 Угоди на підприємствах,
що ліквідуються, забезпечення
працівників побутовим паливом
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів.

Частиною 2 статті 102 Бюджетного кодексу
України передбачено, що за рахунок
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на надання пільг на
придбання твердого пічного палива
надаються пільги, особам, які мають
таке право згідно із статтею 48
Гірничого закону України, - з
розрахунку вартості 3,1 тони вугілля на
побутові потреби на домогосподарство
на рік.

Відповідно до Порядку ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 серпня 1997 № 939,
датою фізичної ліквідації гірничого
підприємства вважається дата
затвердження Мінвуглепромом актів
прийняття відповідних робіт, а також
визначення правонаступника щодо
соціального захисту осіб відповідно до
частини п'ятої статті 48 Гірничого
закону України.

Наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від 11
лютого 2013 року № 52 затверджений Акт
комісії з розгляду підсумків
фактичного виконання робіт і заходів,
передбачених проектом ліквідації
шахти "Розсипнянська № 2", завершено
списання в установленому порядку з
балансу Державного підприємства
"Донвуглереструктуризація" основних
засобів, прийнятих згідно з
розподільчим балансом від шахти
"Розсипнянська № 2" (а.с.37).

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України № 77 від 31 січня 2007 року "Про
затвердження порядку надання пільг на
придбання твердого палива за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам" визначення права на
пільги на тверде побутове паливо
відповідно до Гірничого закону України
покладено на управління соціального
захисту населення.

Таким чином, відповідач у справі - є
суб'єктом владних повноважень, на якого
чинним законодавством України
покладений обов'язок щодо визначення
права на пільги на тверде побутове
паливо.

З 19 вересня 1992 року позивач отримує
пенсію за віком.

Згідно трудової книжки позивач з 8
грудня 1972 року він був прийнятий
підземним гірничим робітником
очисного забою в Шахтоуправління
«Волинське» комбіната
«Торезантрацит». 30 грудня 1995 року
відповідно до наказу № 2/к від 5 січня 1996
року позивач звільнений за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с.3-5).

Згідно архівної довідки
Відособленого підрозділу
"Шахтоуправління "Волинське"
Державного підприємства
"Торезантрацит" від 25 лютого 2014 року
позивач з 8 грудня 1972 року був прийнятий
на роботу гірником очисного забою
ділянки №1 у Шахтоуправління
«Волинське» комбіната
«Торезантрацит». 08.11.1991 року
призначений начальником ділянки ШТ
шахти «Розсипнянська-2» Шахти
«Волинська» Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрациту
«Торезантрацит». На час призначення
пенсії - 19 вересня 1992 року, працював на
ділянці ШТ-2 шахти «Розсипнянська-2»,
яка входила до складу Шахти
«Волинська» Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрациту
«Торезантрацит» (а.с.6).

Архівна довідка підтверджується
наступними матеріалами справи:
випискою із наказу Шахтоуправління
''Волинське'' №282/к від 15 грудня 1972 року,
яким позивача прийнято на роботу ГРОЗ
ділянки №1 (ас. 68), випискою із наказу
шахти «Волинська» Торезького
виробничого об'єднання з видобутку
антрациту «Торезантрацит» № 99/к від 25
листопада 1991 року, яким ОСОБА_2. (таб.
№146) з 8 листопада 1991 року призначено
начальником ділянки ШТ шахти
«Розсипнянська - 2» (а.с. 69); випискою із
наказу Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрациту
«Торезантрацит» Шахтоуправління
«Волинське» віл 30 грудня 1995 року № 30/к,
яким позивача (таб. № 146) звільнено з 30
грудня 1995 року за власним бажанням, за
ст.38 КЗПП України (а.с.71); особовою
карткою форми Т-2 на останнього (а.с.72-73),
табелем обліку робочого часу за
вересень 1992 року по ділянці шахта - 2
(а.с.74-75).

Згідно наказу Міністра вугільної
промисловості СРСР від 22 грудня 1988 року
№ 242 "Про створення шахт "Волинська" та
"Річна" Виробничого об'єднання
«Торезантрацит» "Шахтоуправління
"Волинське" Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрациту
"Торезантрацит" перетворено на "Шахта
"Волинська" та "Шахта "Річна" Торезького
виробничого об'єднання з видобутку
антрациту "Торезантрацит". До складу
"Шахта "Волинська" увійшла шахта
"Розсипнянська № 2" (а.с 54).

Зазначені документи підтверджують,
що на момент виходу на пенсію позивач
працював на шахті "Розсипнянська-2" в
Шахтоуправлінні "Волинське"
Торезького виробничого об'єднання з
видобутку антрациту ""Торезантрацит".

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 831 від 13 листопада 2013 року "Про зміни,
що вносяться до порядків, затверджених
постановами Кабінету Міністрів
України від 31 січня 2007 року № 77 і від 12
серпня 2009 року № 887" пункт 4 Порядку
надання пільг на придбання твердого
палива і скрапленого газу за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам доповнено новим
абзацом такого змісту: "У разі коли на
підставі записів у трудовій книжні
особи, _яка має право на безоплатне
забезпечення вугіллям для побутових
потреб згідно із статтею 48 Гірничого
закону України, неможливо встановити
факт виходу на пенсію з ліквідованого
гірничого підприємства (ліквідація,
реорганізація, перейменування), до
уповноваженого органу за його запитом
надається архівна довідка або довідка
Міненерговугілля яро зміни, які
відбулися на гірничому підприємстві з
моменту виходу на пенсію особи до
ліквідації зазначеного підприємства,
та копії підтвердних документів
(розпорядження, накази)».

Відособленим підрозділом
"Шахтоуправління "Волинське"
Державного підприємства
"Торезантрацит'' надана відповідачу
архівна довідка, в якій зазначено, що
позивач працював на шахті
"Розсипнянська-2".

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, щодо задоволення позовних
вимог.

Однак, колегія суддів зазначає,
що постанова суду першої інстанції
підлягає зміні з огляду на наступне.

У абзаці четвертому
резолютивної частини постанови
Торезького міського суду Донецької
області від 22 квітня 2014 року у справі №
247/1586/14-а зазначено про зобов'язання
Управління Державної казначейської
служби України в м. Торезі стягнути з
місцевого бюджету на користь ОСОБА_2
судові витрати у сумі 73 (сімдесят три)
грн. 8 коп. шляхом їх безспірного
списання з рахунку відповідача.

Однак, з матеріалів справи
вбачається, що Управління Державної
казначейської служби України в м.
Торезі не є стороною у даній справі,
тому покладення будь-яких обов'язків на
вказану особу є безпідставним.

Також, згідно ч. 1 ст. 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України ( або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова особа чи
службова особа). Тобто сплачена сума
судового збору повинна бути стягнута з
місцевого бюджету міста Торезу на
користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції підлягає зміні із
зазначенням абзацу четверного
резолютивної частини постанови у
вірній редакції.

На підставі викладеного, керуючись ст.
195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України,

П О С Т А
Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області задовольнити частково.

Постанову Торезького міського суду
Донецької області від 22 квітня 2014 року
у справі №247/1586/14-а змінити.

Абзац четвертий резолютивної частини
постанови викласти у наступній
редакції: «Стягнути з місцевого
бюджету міста Тореза на користь ОСОБА_2
сплачений при подачі позову судовий
збір в розмірі 73 (сімдесят три) гривні 8
копіок.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили до Вищого
адміністративного суду України.

Колегія суддів
С.Ю.Чумак

В.А.
Шальєва

Л.В.Ястребова