Справа № 2а-590/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
Справа № 30547/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Большакової О.О. та Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Болехові
Івано-Франківської області на
постанову Болехівського районного
суду Івано-Франківської області від 12
липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Болехові
Івано-Франківської області про
стягнення підвищення до пенсії як
дитині війни,-

В С Т А Н О
В И В:

24.06.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Болехові
Івано-Франківської області, в якому
просила поновити строк звернення до
суду, визнати відмову відповідача в
перерахунку їй надбавки до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
виходячи з розміру мінімальної пенсії
по віку, неправомірною; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити їй, надбавку до пенсії,
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з 01.07.2007 року по день прийняття судом
постанови, виходячи з розмірів
мінімальної пенсії за віком,
встановленої Законом України «Про
державний бюджет України» на 2011 рік з
одночасним збільшенням 20% пенсії
відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону
України «Про статус гірських населених
пунктів в Україні» з врахуванням
виплаченої надбавки; зобов'язати
відповідача проводити їй як дитині
війни щомісячну виплату в майбутньому
призначеної їй надбавки до пенсії
згідно з ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з врахуванням доплат,
передбачених ч.2 ст.6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні» з часу прийняття судом
рішення.

Ухвалою Болехівського районного суду
Івано-Франківської області від 29
червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Болехові Івано-Франківської області
за період з 01.07.2007 року по 23.12.2010 року
включно залишено без розгляду.

Постановою Болехівського районного
суду Івано-Франківської області від 12
липня 2011 року позов задоволено. Визнано
відмову управління Пенсійного фонду
України в м. Болехові
Івано-Франківської області в
перерахунку ОСОБА_1 підвищення до
пенсії у відповідності до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» виходячи з розміру мінімальної
пенсії по віку неправомірною.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Болехові
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 підвищення до
пенсії як дитині війни згідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з 24.12.2010 року до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин, з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову Болехівського районного
суду Івано-Франківської області від 12
липня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою повністю відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що суд не
з'ясував чи були перераховані бюджетні
кошти на рахунки відповідача для
виплати їх особам-дітям війни, з якого
розрахунку на кожну особу надходили ці
кошти; чи має право відповідач
проводити заявлені позивачем виплати
за рахунок інших платежів; тощо. Суд не
проаналізував Закон України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» в
частині визначення розмірів видатків,
що направляються органам Пенсійного
фонду України для проведення виплат
дітям війни.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, що стверджується
паспортом позивача та пенсійним
посвідченням, має право на гарантії та
пільги, встановлені Законом України
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні». У Законі України «Про
соціальний захист дітей війни»
визначено, що державні соціальні
гарантії дітям війни, встановлені цим
Законом, не можуть бути обмежені або
скасовані іншими нормативно-правовими
актами.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком.

В силу п. 2 ст. 6 Закону України «Про
статус гірських населених пунктів в
Україні» розмір державних пенсій,
стипендій, всіх передбачених чинним
законодавством видів державної
матеріальної допомоги громадянам, які
одержали статус особи, що працює,
проживає або навчається на території
населеного пункту, якому надано статус
гірського, збільшується на 20 відсотків.

Колегія суддів вважає підставними
заявлені вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за вказаний період, оскільки дія норм
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» на 2010 рік не була
зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами. Статтею 70 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» Кабінету Міністрів України
надано право у 2010 році встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами. Названа норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розмірів лише тих виплат,
вихідним критерієм розрахунку яких є
розмір мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком, а
тому доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність заявлених позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату на
користь позивача підвищення до пенсії
за вказані періоди, у відповідності до
заявлених вимог.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України,
обов'язок щодо нарахування і виплати
спірної допомоги правильно покладено
на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі відповідача, а
також виходячи з вимог п.15 Положення
про Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМУ № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Зокрема, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне наголосити, що
пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(абзац дев'ятий статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

Відповідно до частини першої статті 6
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацездатні громадяни
крім пенсійних виплат із системи
пенсійного забезпечення мають право
отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії та додаткова
пенсія, які є додатковими виплатами
особі, яка визнана такою, що має на них
право, нерозривно пов'язані з виплатою
пенсії і також мають не визначений у
часі граничний термін виплати.

Тому, суд не має підстав обмежувати
орган, відповідальний за здійснення
нарахування і виплати зазначених
платежів, певним часовим проміжком,
якщо не відбулося змін у законодавстві.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Оскільки функцію з призначення,
нарахування та виплати підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги здійснює
Пенсійний фонд України в особі
управління Пенсійного фонду України в
м. Болехові Івано-Франківської області,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Апеляційний суд зазначає, що
відповідно до ст. 201 КАС України
підставою для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, ст.ст. 198, 200,
п.1 ч.1 ст. 201, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Болехові
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Болехівського районного
суду Івано-Франківської області від12
липня 2011 року у справі № 2а-590/11 змінити,
виклавши її резолютивну частину в
наступній редакції:

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Болехові
Івано-Франківської області щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_1
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 24 грудня 2010
року, з врахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», п. 2 ст. 6 Закону
України «Про статус гірських населених
пунктів в Україні».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Болехові
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 щомісячне
підвищення до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 24 грудня 2010 року, з врахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», п. 2 ст. 6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні» та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
О.О. Большакова

Р.Й. Коваль