Справа № 2а-3913/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 р. Справа № 903/10/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді
Сапіги В.П.

Суддів

Онишкевича Т.В. , Попка Я.С.

при секретарі судового засідання
Міхно І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області на постанову Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 06.05.2009 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

08.04.2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області, в якому
просив стягнути з відповідача на його
користь державну і додаткову пенсію
відповідно до ст.. 50,54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.01.2008 року по
31.03.2009 року в сумі 48250,67 грн. та
зобов'язати відповідача в подальшому з
01.04.2009 року перерахувати та виплачувати
йому державну та додаткову пенсії
відповідно до ст. 50,54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції закону України
від 09.07.2007 року.

Постановою Галицького районного
суду Івано-Франківської області від
06.05.2009 року позовні вимоги задоволено,
вирішено стягнути з управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області на
користь ОСОБА_1 48250 грн. 67 коп.
недорахованої і невиплаченої їй
державної та додаткової пенсії за
період з 01 січня 2008 року по 01 квітня 2009
року та зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
надалі виплачувати йому державну та
додаткову пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції Закону України від 09.07.2007
року.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає постанову суду необгрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
законних підстав щодо застосування
іншого порядку визначення розміру
пенсії відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ніж
передбачено постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян»
законодавством не встановлено.
Положення ст.. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо мінімального
розміру пенсії за віком не
застосовуються при призначенні пенсії
за Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пенсія обчислена і
виплачується в розмірі відшкодування
фактичних збитків, а не в мінімальному
розмірі, а отже визначати розмір пенсії
відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не має законних підстав.
Тому просить постанову суду скасувати
та ухвалити нове рішення.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, у відповідності до ч.4
ст.196 КАС України, вважає за можливе
проводити апеляційний розгляд справи у
їх відсутності.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задоволити частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_1, є
інвалідом ІІ групи, учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і віднесена до
категорії 1 осіб, що постражали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
одержує пенсію по інвалідності на
підставі ст. 54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров`ю на підставі
ст. 50 цього Закону. Позивач знаходиться
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області.

Право позивача на одержання
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв»язок з Чорнобильською
катастрофою, відповідачем не
оспорюється та доказуванню не підлягає
у відповідності до ст.72 ч.3 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що
пенсія позивача у відповідності до ст.54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», як інваліда ІІ групи не
може бути нижчою як вісім мінімальних
пенсій за віком, цією ж нормою
передбачено, що розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент
виплати пенсії згідно із Законом про
Державний бюджет України та не може
коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.50 даного Закону
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, інвалідам ІІ групи,
віднесеним до першої категорії,
виплачується у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання
пов`язаного з Чорнобильською
катастрофою, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов»язковість
якого надана Верховною Радою України,
або іншому правовому акту суд
застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанова Кабінету Міністрів України
«Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» від 03.01.2002 року №1,
оскільки остання істотно звужує обсяг
встановлених законом прав позивача, а
ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», на думку
колегії суддів, не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов»язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв»язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, однак надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, в тому числі й
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія
суддів дійшла до висновку, що положення
ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом. Разом з тим, наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров»ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров»ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір
щомісячної компенсації сім»ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний
розмір пенсії за віком залежить від
нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивачу
повинен проводитись, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
перерахунку та виплати на користь
позивача пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров`ю за 2008-2009
роки, однак судом першої інстанції не
враховано, що Законом України «Про
Державний бюджет на 2008 рік» були
внесені зміни до ст.ст. 50 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
які були визнані неконституційними з
22.05.2008 року, тобто з дня ухвалення
рішення Конституційного Суду України
№ 10 - рп від 22.05.2008 року, а тому вимоги
позивача є підставними в частині
здійснення перерахунку з 22.05.2008 року.

Предметом судового захисту
можуть бути тільки порушені, невизнані
чи оспорювані права, а на момент
розгляду справи в суді першої
інстанції такий факт порушення права
позивача в майбутньому відсутній, а
відтак підстав для задоволення
позовних вимог позивача в частині
зобов`язання управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області в
подальшому виплачувати йому державну
та додаткову пенсії відповідно до ст.
ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
закону України від 09.07.2007 року не має.

Колегія суддів також зазначає, що
висновок суду першої інстанції щодо
виплати державної та додаткової пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у
визначеній сумі є невірним, оскільки
виключними повноваженнями щодо
нарахування та виплати такої наділені
органи Пенсійного фонду України і суд
не може перебирати на себе функцію
органу, на який законом покладено такі
повноваження.

На підставі наведеного колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково,
оскаржувану постанову необхідно
скасувати та винести нову, якою позовні
вимоги позивача задовольнити частково
з врахуванням вищевикладених
міркувань та без вказівки конкретних
сум проведених стягнень та виплат.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч.
1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області -
задоволити частково, скасувати
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 06.05.2009
року у справі № 2а-3913/09.

Позов ОСОБА_1 Васильовчича
задоволити частково.

Зобов»язати управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
провести перерахунок і виплату раніше
призначеної державної і додаткової
пенсії ОСОБА_1 за період з 22.05.2008 року в
розмірі визначеному ст.ст.50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з врахуванням ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Сапіга В.П.

Судді
Онишкевич
Т.В. , Попко Я.С.

Повний текст виготовлено 29.03.2010р.