Справа № 826/19537/13-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Данилишин В.М.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при секретарі
Хрімлі О.Г., Ганечко О.М., Літвіної
Н.М., Архіповій Л.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нафтогаз
Тек» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нафтогаз
Тек» до Державної податкової інспекції
у Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нафтогаз Тек»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 06 червня 2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
січня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, відповідачем у період із 22
травня 2013 року по 23 травня 2013 року
проведено перевірку позивача, за
результатами якої 24 травня 2013 року
складено акт № 1689/22-621/36972537 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань правильності
нарахування, повноти та своєчасності
внесення до бюджету сум податку на
додану вартість та податку на прибуток
за січень-лютий 2013 року по
взаємовідносинах із Закритим
акціонерним товариством «Турбо Ексим
Нафто-Газ обладнання».

Як вбачається з акту перевірки,
встановлено наступні порушення
позивачем норм податкового
законодавства: пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, в результаті чого занижено
сплату по податку на прибуток за 2-4
квартали 2012 року на суму 130 534,00 грн.; п.п.
201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201, п. 198.6 ст. 198 ПК
України, що призвело до заниження
сплати податку на додану вартість з 01
квітня 2012 року по 31 листопада 2012 року на
загальну суму 124 318,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 06
червня 2013 року відповідачем складено
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі
359 893,00 грн. за основним платежем та у
розмірі 179 947,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням та вважаючи
його протиправним, позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ЗАТ «Турбо Ексим Нафто-Газ
обладнання» укладено договори та на їх
виконання оформлено відповідні
документи, зокрема:

1) договір № 07/04-11 від 07 квітня 2011 року
поставки обладнання та кабельної
продукції.

За змістом п. 2.3 ст. 2 укладеного
договору, товар постачається на умовах
DDU, відповідно до правил «Інкотермс 2000».

Згідно з Інкотермс 2000 (офіційні правила
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати, введені в
дію з 01 січня 2000 року), DDU - поставка без
сплати мита. Термін «поставка без
сплати мита» означає, що продавець
здійснює поставку покупцю товару без
проведення його митного очищення для
імпорту та без розвантаження з
будь-якого прибулого транспортного
засобу в названому місці призначення.
Продавець несе всі витрати та ризики,
пов'язані з доставкою товару до цього
місця, за винятком (у відповідних
випадках) будь-яких «мит» (під словом
«мито» тут розуміється
відповідальність за виконання та
ризики виконання дій з проходження
митних процедур, а також оплата витрат
митного очищення, податків, митних і
інших зборів) на імпорт до країни
призначення. Обов'язки щодо такого
«мита» покладаються на покупця, так
само як будь-які витрати і ризики, що
виникнуть у зв'язку з тим, що він не
здійснить своєчасно митного очищення
товару для імпорту.

Проте, якщо сторони бажають покласти на
продавця обов'язки щодо проходження
ввізних митних процедур і несення
витрат і ризиків, пов'язаних із цим, або
сплати деяких витрат, якими
супроводжується імпорт товару, сторони
повинні включити чітке застереження
про це у договір купівлі-продажу.

Цей термін може застосовуватися
незалежно від використовуваного виду
транспорту, але якщо поставка повинна
мати місце на борту судна або на
причалі (набережній) в порту
призначення, слід застосовувати термін
DES або DEQ.

Продавець зобов'язаний за власний
рахунок надати покупцю делівері-ордер
та/або звичайний транспортний документ
(наприклад, оборотний коносамент,
необоротну морську накладну, документ
перевезення внутрішнім водним
транспортом, повітряну, залізничну чи
автотранспортну накладну, або
транспортні документи змішаного
перевезення), яких може потребувати
покупець для прийняття поставки товару
відповідно до ст.ст. А.4/Б.4.

У випадку, якщо продавець і покупець
домовилися про використання засобів
електронного обміну даними, згаданий
вище документ може бути замінено
еквівалентним електронним
повідомленням (EDI-повідомленням).

Проте, будь-яких доказів на виконання
наведеної умови позивачем до суду не
надано, а надано тільки копію
видаткової накладної № 15/01-01 від 15
січня 2013 року на суму 408,00 грн.

2) договір № 12/04-2012 від 12 квітня 2012 року,
за умовами якого позивач доручив, а ЗАТ
«Турбо Ексим Нафто-Газ обладнання»
зобов'язалось провести роботи по
допроектній експертизі об'єктів з
метою обґрунтування необхідного
переліку та кількості обладнання, яке
буде поставлено на АЗС власника.

На підтвердження виконання умов
укладеного договору позивачем надано
копії платіжних доручень та акту
здачі-прийняття робіт (надання послуг).

3) договір № 10/08-2012 від 10 серпня 2012 року,
за умовами якого позивач доручив, а ЗАТ
«Турбо Ексим Нафто-Газ обладнання»
зобов'язалось провести роботи по
монтажу та налаштуванню обладнання,
яке поставляється на АЗС замовника.

На підтвердження виконання умов
укладеного договору позивачем надано
копії платіжного доручення, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг).

4) договір № СПА 08/01-10-2012 від 08 жовтня 2012
року на виконання підготовчих та
пусконалагоджувальних робіт.

На підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем надано
копії додаткових угод, рахунку-фактури,
платіжних доручень, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг).

5) договір № 09/11-2012 від 09 листопада 2012
року, за умовами якого ЗАТ «Турбо Ексим
Нафто-Газ обладнання» зобов'язалось
виконати роботи зі створення
комплексної системи захисту
інформації в
інформаційно-телекомунікаційній
системі «Відділ кадрів» відповідно до
вимог нормативних документів системи
технічного захисту інформації
замовника, вказаного позивачем.

На підтвердження виконання умов
укладеного договору позивачем надано
копію акту здачі-прийняття робіт
(надання послуг) № 15/02-1 від 15 лютого 2013
року.

6) договір № 12/11-2012 від 12 листопада 2012
року, за умовами якого ЗАТ «Турбо Ексим
Нафто-Газ обладнання» зобов'язалось
виконати роботи, а позивач - прийняти та
оплатити їх.

На підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем надано
копії платіжних доручень, наявних в
матеріалах справи.

7) договір № 27/11-2012 від 27 листопада 2012
року, за умовами якого ЗАТ «Турбо Ексим
Нафто-Газ обладнання» зобов'язалось
надати інформаційно-консультаційні
послуги з питань розподіленого
моніторингу та кореляції подій в
телекомунікаційних системах другого
класу на базі програмно-апаратних
комплексів RSA en Vision, CS MARS, CS ACS, CS LMS.

На підтвердження виконання умов
укладеного договору позивачем надано
копії платіжних доручень.

8) договір № 03/12-2012 від 03 грудня 2012 року,
за умовами якого ЗАТ «Турбо Ексим
Нафто-Газ обладнання» зобов'язалось
виконати роботи з аналізу технічної
документації на вироби та розробки
технічних пропозицій щодо порядку
перевірки правильності реалізації
криптографічних алгоритмів, розробки
пропозицій до складу та
функціональності тестового стенду,
призначеного для перевірки
правильності реалізації
криптографічних алгоритмів та інше.

На підтвердження виконання умов
укладеного договору позивачем надано
копії ліцензій позивача на надання
послуг у галузі криптографічного
захисту інформації, рахунків-фактур,
платіжних доручень, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
видаткової накладної.

9) договір № 12/12-2012 від 12 грудня 2012 року,
за умовами якого ЗАТ «Турбо Ексим
Нафто-Газ обладнання» зобов'язалось
виконати роботу «Розробка
експлуатаційної документації».

На підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем надано
суду копії рахунку-фактури, платіжного
доручення, акту здачі-прийняття робіт
(надання послуг), видаткової накладної.

10) договір № 09/01-2013 від 03 січня 2013 року
на надання послуг у сфері
інформатизації.

На підтвердження виконання умов
укладеного договору позивачем надано
копії рахунку-фактури, платіжних
доручень, актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг), видаткової накладної.

11) договір № 04/01-2013 від 04 січня 2013 року,
за умовами якого ЗАТ «Турбо Ексим
Нафто-Газ обладнання» зобов'язалось
надати консультативні послуги з
конфігурації комп'ютерних технічних
засобів (у рамках створення позивачем
комплексних систем захисту інформації
автоматизованих систем).

На підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем надано
суду копії платіжних доручень та актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг).

12) договір № 06/02-2013 від 06 лютого 2013 року,
за умовами якого ЗАТ «Турбо Ексим
Нафто-Газ обладнання» зобов'язалось
надати позивачу послуги у сфері
інформатизації.

На підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем надано
суду копії рахунку-фактури, платіжного
доручення, акту здачі-прийняття робіт
(надання послуг), видаткових накладних.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

За змістом пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

За змістом пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.6 ст. 201 ПК України,
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення;
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 05
червня 1995 року за № 168/704, визначено, що
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції діючому
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників.

Пунктом 2.7 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку встановлено, що
первинні документи складаються на
бланках типових форм, затверджених
Міністерством статистики України, а
також на бланках спеціальних форм,
затверджених міністерствами та
відомствами України.

Типові форми єдиної первинної
транспортної документації, зокрема
товарно-транспортної накладної та
подорожнього листа, затверджені
спільним Наказом Мінтрансу України,
Мінстату України «Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля» № 488/346 від 29
грудня 1995 року.

Відповідно до п. 2 зазначеного Наказу (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), застосування
вказаних форм первинного обліку всіма
суб'єктами господарської діяльності
незалежно від форм власності є
обов'язковим.

Відповідно до Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України № 363
від 14 жовтня 1997 року,
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ,
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбутковування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу і обліку виконаної
роботи.

Таким чином, товарно-транспортна
накладна належить до первинної
транспортної документації,
застосування якої для всіх суб'єктів
господарської діяльності незалежно
від форм власності є обов'язковим.

Колегія суддів зазначає, що
відсутність товарно-транспортних
накладних може бути свідченням
відсутності факту поставки товару, що,
у свою чергу, може вказувати на
фіктивність відповідної господарської
операції.

При вирішенні даної справи, колегія
суддів враховує також правову позицію
Вищого адміністративного суду України,
висловлену ним в Інформаційному листі
від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10,
відповідно до якого процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1) встановлення факту здійснення
господарської операції; 2) встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; 3) встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку; 4) встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість; 5) встановлення факту
надмірної сплати податку на додану
вартість у ціні товарів (послуг), що
придбані платником податку.

Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

З огляду на вищевказане, враховуючи
відсутність документів, які б могли
достовірно свідчити про фактичне
отримання позивачем вищевказаних
товарів: належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних, із
всіма необхідними реквізитами, які б
засвідчували фактичну передачу товару
та фактичне перевезення
товарно-матеріальних цінностей, місця
поставки або інші документи щодо
реальності та товарності проведених
операцій, з яких можливо було б
встановити місця відвантаження товару,
осіб, які здійснювали приймання та
відвантаження цього товару, колегія
суддів дійшла висновку про
непідтвердження реальності проведення
господарських операцій позивача з його
контрагентом, тобто про відсутність
операцій, які можуть бути об'єктом
оподаткування ПДВ та податком на
прибуток.

Наведені обставини та досліджені судом
документальні докази колегія суддів
вважає достатніми для висновку про те,
що господарські операції з постачання
товарів фактично не мали реального
характеру, постачання товарів (надання
послуг) оформлене лише документально
та не спрямоване на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені
укладеними договорами поставки.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нафтогаз
Тек» до Державної податкової інспекції
у Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення є
необґрунтованими та не засновані на
нормах права.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
надано достатньо доказів
правомірності дій з прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та наведеними
законодавчими нормами.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нафтогаз
Тек» залишити без задоволення,
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31 січня 2014 року - без
змін.

Повний текст ухвали виготовлений 17
червня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.