Справа № 311/2084/14-а
Суддя: Задорожко Д. А.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/311/25/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді Задорожка Д.А.

при секретарі
Яблонській
Я.Л.

за участю представника боржника
Клочко О.М.

стягувача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Василівка
подання старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області, про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення, суд,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Відділ
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області
звернувся до Василівського районного
суду Запорізької області з поданням
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення. В обґрунтування
поданого подання зазначає, що 07.10.2013
Василівським районним судом
Запорізької області видано виконавчий
документ № 2а-7972/11 про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України у
Василівському районі Запорізької
області нарахувати та виплатити ОСОБА_2
за період з 27 березня 2011 року по 22 липня
2011 року суму пенсії, підвищеної на 30 %
мінімальної пенсії за віком,
розрахованої відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і законодавчо
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого на час
виплати і відрахуванням отриманих сум
підвищення до пенсії у вказаний період.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області від 14.10.2013 відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вищезазначеного виконавчого
документу.

Листом від 20.12.2013 за вих.. № 3431/07 боржник
повідомив про неможливість виконання
рішення суду у повному обсязі у зв'язку
з відсутністю відповідних асигнувань.

Станом на 2012, 2013 та 2014 рік коштів на
виплату заборгованості управлінню не
виділено.

У відповідності до наданої державному
виконавцеві розрахунку заборгованості
про проведення перерахунку, сума
перерахунку складає - 312,51 грн..

У зв'язку з тим, що резолютивна частина
вказаного виконавчого листа містить
необхідність виконати дії
зобов'язального характеру, без
зазначення конкретної суми до
стягнення з боржника на користь
стягуюча, державний виконавець не має
можливості арештувати відповідний
реєстраційний рахунок УПФУ в органі
Держказначейства із подальшим
списанням коштів і погашення
заборгованості перед стягувачем.

На підставі викладеного заявник
просить змінити спосіб і порядок
подальшого виконання вищевказаного
виконавчого документа - із зобов'язання
УПФУ у Василівському районі
Запорізької області на стягнення з
УПФУ у Василівському районі
Запорізької області на користь ОСОБА_2
суми в розмірі 312,51 грн..

В судове засідання заявник не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлений своєчасно та належним
чином, у змісті поданої ним заяви
виклав своє прохання розглянути заяву
без участі представника заявника.

В судовому засіданні стягувач
підтримав подання у повному обсязі.

Представник боржника УПФУ у
Василівському районі Запорізької
області в судовому засіданні
заперечував проти задоволення подання,
зазначивши, що в своєму поданні відділ
примусового виконання

рішень Головного управління юстиції в
Запорізькій області просить змінити не
спосіб виконання вказаного
виконавчого документа, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження суду під час
прийняття постанови. Згідно ст.ст.198 та
223 КАС України повноваженнями щодо
зміни постанови суду в
адміністративному судочинстві
наділені тільки суди апеляційної та
касаційної інстанції.

Суд вважає за можливе розглянути
подання про зміну способу і порядку
виконання судового рішення у
відсутність осіб, які не з'явилися,
оскільки про день та час розгляду заяви
останні були повідомлені судом
своєчасно та належним чином та їх
неявка в судове засідання не
перешкоджає розгляду заяви, відповідно
до положень ч.2 ст.263 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Вивчивши надані сторонами документи,
матеріали адміністративної справи №
2а-7972/11, суд вважає необхідним подання
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення задовольнити з
наступних підстав.

При вивченні матеріалів
адміністративної справи судом
встановлено, що 07.10.2013 Василівським
районним судом Запорізької області
видано виконавчий документ № 2а-7972/11
про зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Василівському районі
Запорізької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 за період з 27 березня
2011 року по 22 липня 2011 року суму пенсії,
підвищеної на 30 % мінімальної пенсії за
віком, розрахованої відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» і законодавчо
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого на час
виплати і відрахуванням отриманих сум
підвищення до пенсії у вказаний період.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області від 14.10.2013 відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вищезазначеного виконавчого
документу.

Листом від 20.12.2013 за вих.. № 3431/07 боржник
повідомив про неможливість виконання
рішення суду у повному обсязі у зв'язку
з відсутністю відповідних асигнувань.

Станом на 2012, 2013 та 2014 рік коштів на
виплату заборгованості управлінню не
виділено.

У відповідності до наданої державному
виконавцеві розрахунку заборгованості
про проведення перерахунку, сума
перерахунку складає - 312,51 грн..

01.01.2013 набрав чинності ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», який встановлює гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
ЗУ «Про виконавче провадження» та
особливості їх виконання. Зокрема ст.3
Закону передбачає, що виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. У відповідності до норм
вищезазначеного Закону, виконання
рішень суду про стягнення коштів
здійснюється Державною казначейською
службою України, з урахуванням
особливостей, передбачених постановою
КМУ № 45 від 30.01.2013, яка визначає
механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.
Таким чином, на теперішній час,
ураховуючи вищевикладене, наявні
передбачені законом обставини . що
виключають здійснення виконавчого
провадження органом ДВС.

Листом Вищого адміністративного суду
України від 13.06.2013 № 846/12/13-13 роз'яснено,
наступне. Згідно з ч.1 ст. 263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням. А особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Ця норма не містить виключного
переліку обставин. Що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини. Що роблять
виконання судового рішення неможливим.
Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за яким є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зубовного характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зімни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

У зв'язку з тим, що резолютивна частина
вказаного виконавчого листа містить
необхідність виконати дії
зобов'язального характеру, без
зазначення конкретної суми до
стягнення з боржника на користь

стягуюча, державний виконавець не має
можливості арештувати відповідний
реєстраційний рахунок УПФУ в органі
Держказначейства із подальшим
списанням коштів і погашення
заборгованості перед стягувачем.

Європейський суд з прав людини
неодноразово наголошував в своїх
рішеннях, що держава не може посилатися
на відсутність коштів як на підставу
невиконання нею взятих на себе
зобов'язань, а також звертав увагу на
принцип відповідальності держави, який
полягає у тому, що держава не може
посилатися на власне порушення
зобов'язань для запобігання
відповідальності.

Зважаючи на позицію Європейського Суду
з прав людини, відповідно до якої
Держава не має права посилатися на
відсутність певного нормативного акту,
який визначає механізм реалізації прав
та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах, а
громадяни повинні мати змогу
покладатися і зобов'язання, взяті
державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який
загалом і має автоматичної прямої дії
(Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office).
Наділивши зазначеною соціальною
гарантією осіб,які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
Держава таким чином взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень цих осіб,
а не доводити їх до неможливості на
повноцінне лікування, харчування і
життя.

Тобто, між заявником і Державою
встановлено певний правовий зв'язок у
визначеній сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання Держави забезпечити
державний соціальний захист громадян
які постраждали, втратили
працездатність і стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та не мають фізичної змоги працювати і
забезпечувати собі гідне існування, а
інколи і виживання.

Так, при розгляді справи «Кечко проти
України» від 8 листопада 2005 року,
Європейського суду з прав людини
зазначив, що Держава в межах свободи
дій, вправі визначати, які надбавки
виплачувати своїм громадянам з
Державного бюджету. Однак, якщо існуючі
правовідносини передбачають виплату
певних надбавок і дотримані всі вимоги,
необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти в
цих виплатах (п. 23 рішення суду).

Орган держави - боржник не може
посилатися на недостатнє фінансування
у якості виправдання несплати
відшкодування, встановленого рішенням
суду. Передбачається, що та чи інша
затримка виконання судового рішення
при визначених обставинах може бути
виправдана. Але, затримка не може бути
такою, що порушила би саму суть права,
гарантованого пунктом 1 статті 6
Конвенції (Постанова Великої Палати
Європейського Суду по справі
«Іммобіліаре Саффі» проти Італії»
("Immobiliare Saffi" v.Italy).

У рішенні по справі
«Совтрансавто-Холдинг проти України»,
Європейський суд з з прав людини,
зокрема, зазначив, що випадки втручання
з боку органів державної виконавчої
влади у здійснення правосуддя
відображають брак поваги до самого
функціонування судової гілки влади: «..
правові системи, що передбачають
процедури протесту і, таким чином,
можливість відміни остаточних судових
рішень, що повторюється, є, як такі,
несумісними з принципом правової
визначеності, що є одним з
фундаментальних аспектів принципу
законності по сенсу п.1 ст.6 Конвенцій,
що тлумачить в світлі рішення у справі
«Брумареську» (Brum rescu) ...».

Європейським Судом по правам людини
при винесені Рішення від 8.11.2005 року по
справі «Кечко проти України» вказано:
«Суд не приймає аргумент уряду
відносно бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
обов'язків».

У справі «Sovtransavto Holding v.Ukraine»
Європейський суд вказав, що принцип
юридичної визначеності є складовою
частиною принципу верховенства права -
фундаментальної цінності
демократичного суспільства. Водночас,
як зазначено у справі «Ryabykh v. Russia»,
принцип юридичної визначеності
передбачає повагу до остаточного
судового рішення. Тобто, сторони у
справі не можуть вимагати нового
провадження у справі, в якій судом
ухвалено остаточне рішення, з метою
перегляду чи прийняття нового рішення.
Заявник вважає, що й держава в особі її
компетентних органів не може
ухвалювати нормативно-правові акти
(закони та підзаконні акти) чи
право-інтерпретуючі акти (рішення щодо
офіційного тлумачення Конституції та
законів), які фактично унеможливлюють
чи припиняють виконання судових
рішень. Навіть за умови набрання
законної сили та остаточності судових
рішень, державні органи унеможливили
їх виконання, чим порушили принцип
юридичної визначеності, а відтак - і
принцип верховенства права. За
правовою позицією Європейського суду,
право на юридичну визначеність
охоплюється правом на справедливий суд
(справа «Stefanica and others v. Romania»), що
підтверджує порушення законних прав та
інтересів заявника Грушина Г.Я.

Відповідно до положень ст.263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере

участь у справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду
(частина 1). Суд розглядає питання про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення в десятиденний строк у
судовому засіданні з повідомленням
державного виконавця або сторони
виконавчого провадження, що звернулися
із поданням (заявою), та осіб, які беруть
участь у справі, та у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення. Неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду. У разі прийняття
рішення про відстрочення чи
розстрочення виконання постанови в
адміністративній справі суд змінює
строк подання суб'єктом владних
повноважень звіту про виконання такої
постанови (частина 2). Ухвалу суду за
результатами розгляду питання про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути оскаржено в
загальному порядку (частина 3).

Статтею 124 Конституції України
визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст.14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником яких є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а у
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

У відповідності з положеннями ст.2
цього Закону, держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником яких є:
державний орган, державне
підприємство, юридична особа.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд приходить до
висновку про обґрунтованість поданої
старшим державним виконавцем заяви про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення та вважає необхідним
подану ним заяву задовольнити та
змінити спосіб виконання постанови
Василівського районного сулу
Запорізької області № 2а-7972/2011 від
17.10.2011.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.261,263 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області, про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення, задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання
постанови Василівського районного
суду Запорізької області від 17.10.2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області, про визнання неправомірною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в Василівському районі
Запорізької області на користь ОСОБА_2
суму перерахунку пенсії в розмірі 312
(триста дванадцять) гривень 51 коп.

Ухвала може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду протягом п'яти
днів з дня отримання її копії.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області
Д.А.
Задорожко