Справа № 810/2330/14
Суддя: Спиридонова В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/2330/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року 810/2330/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спиридонової В.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Сніжки» до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2014 до Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного сільськогосподарського підприємства «Сніжки» (далі – позивач, ПСП «Сніжки») до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області (далі – відповідач, Ставищенська РДА) про визнання протиправним та скасування розпорядження №822 від 20.10.2008 «Про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного райдержадміністрацією 19.02.2007 з ПП «Сніжки» на території Сніжківської сільської ради» (далі – Спірне рішення).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає Спірне рішення Ставищенської РДА протиправним, оскільки при його прийнятті грубо порушений порядок визнання правочину недійсним, передбачений чинним законодавством, адже відповідач в односторонньому порядку визнав недійсним договір оренди земельної ділянки.

Відповідач заперечень проти адміністративного позову не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пп. 1.1 Статуту ПСП «Сніжки», затвердженого Загальними зборами учасників від 28.12.2009, зміни до якого зареєстровані Ставищенською РДА 14.01.2001 та 21.01.2010, Підприємство створене в процесі реформування КСП «Зоря» с. Сніжки Ставищенського району Київської області і є правонаступником майна, прав та обов’язків КСП «Зоря».

У Довідці № 85/2006 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виданої 27.06.2006, зазначено, що основними видами діяльності ПСП «Сніжки» за КВЕД є: вирощування зернових та технічних культур, посередництво в торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, тощо.

Згідно з пунктом 1 Договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку з першочерговим правом викупу, яка знаходиться на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку.

Об’єкт оренди – земельна ділянка загальною площею 13,5601 га, в тому числі під господарськими будівлями і дворами – 13,5601 га, на якій знаходяться проїзди, проходи та площадки покриті твердим покриттям, та передається в оренду разом з будівлями та об’єктами нерухомого майна (пункти 2 - 4 Договору оренди).

Пунктом 7 Договору оренди визначено, що договір укладається на термін 49 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Абзацом четвертим пункту 27 Договору оренди передбачений обов’язок орендодавця не втручатись у господарську діяльність орендаря і не створювати йому будь-яких перешкод при виконанні умов цього договору.

У пункті 34 Договору оренди врегульовані умови, за наявності яких дія договору припиняється шляхом його розірвання, а саме: за згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов’язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Водночас, пунктом 35 Договору оренди встановлено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається лише за умови добровільної відмови орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності орендаря.

Згідно з преамбулою Спірного рішення Ставищенська РДА діяла відповідно до статей 215, 216 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України «Про оренду землі», статей 124, 125 Земельного кодексу України (із наступними змінами), керуючись статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Також вбачається, що Ставищенська РДА, розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо укладання договору оренди земельної ділянки, передбаченої до передачі і оренду приватному підприємству «Сніжки» під розміщення виробничо-господарських будівель та споруд на території Сніжківської сільської ради, встановила, її невідповідність вимогам Закону України «Про землеустрій».

Копію Спірного рішення надано позивачу супровідним листом від 20.12.2013 № 2657.

Не погоджуючись з розпорядженням голови Ставищенської РДА від 20.10.2008 № 822, ПСП «Сніжки» звернулось до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Недійсність правочину та її правові наслідки регламентовані статтями 215, 216 Цивільного кодексу України, на які є посилання у Спірному рішенні.

Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, такі обставини, як невідповідність вимогам Закону України «Про землеустрій» технічної документації щодо укладання договору оренди, не є підставою для визнання Договору оренди недійсним та не свідчать про його нікчемність в силу закону. В даному випадку має місце заперечення заінтересованої сторони дійсності правочину, отже визнання недійсним Договору оренди можливо лише в судовому порядку (оспорюваний правочин).

Статтею 210 Земельного кодексу України імперативно встановлено, що угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо прийняття Ставищенською РДА Спірного рішення за відсутності правових підстав, з перевищенням повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність Спірного рішення Ставищенської РДА.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги не доведеність відповідачем правомірності оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70-72, 86, 128, 159-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №822 від 20 жовтня 2008 року «Про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного райдержадміністрацією 19.02.2007 з ПП «Сніжки» на території Сніжківської сільської ради».

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 185-187 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Спиридонова В.О.