Справа № К/9991/36362/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/36362/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівКалашнікової О.В.
Мороз Л.Л. провівши у порядку
письмового провадження касаційний
розгляд адміністративної справи за
позовом прокурора Личаківського
району м. Львова в інтересах
Львівського міського центру
зайнятості, Львівського обласного
центру зайнятості до ОСОБА_4 про
стягнення суми за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 травня 2011 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року прокурор
Личаківського району м. Львова в
інтересах Львівського міського центру
зайнятості, Львівського обласного
центру зайнятості у Львівському
окружному адміністративному суді
пред'явив позов до ОСОБА_4 про стягнення
суми.

Просив стягнути з ОСОБА_4 на користь
Львівського міського центру
зайнятості незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 6 105,66 грн.
та на користь Львівського обласного
центру зайнятості суму коштів
витрачених на навчання у розмірі 1147,18
грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року, залишеною без зміни ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 травня 2011
року, задоволено позовні вимоги
прокурора Личаківського району м.
Львова.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Львівського міського центру
зайнятості незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 6 105,66 грн.
та на користь Львівського обласного
центру зайнятості суму коштів
витрачених на навчання у розмірі 1 147,18
грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4 подала
касаційну скаргу. Посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати їх рішення, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
ОСОБА_4 підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 10 листопада 2008 року

ОСОБА_4 звернулася до Львівського
міського центру зайнятості із заявою
про надання їй статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю.

Вказана заява розглядалась протягом
10-денного строку і з 21 листопада 2008 року
їй було надано такий статус
безробітної.

Згідно з актом розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 18 травня 2010 року № 477,
складеного працівниками Львівського
міського центру зайнятості, ОСОБА_4 01
жовтня 2008 року Львівським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
була працевлаштована на підставі
трудової угоди № 4 та увільнена від
виконання службових обов'язків 28
листопада 2008 року. Нарахована
заробітна плата за жовтень-листопад 2008
року в сумі 1 090,00 грн. співпадає з даними
форми 1ДФ за IV квартал 2008 року.

26 травня 2010 року Львівським міським
центром зайнятості видано наказ № 196
"Про відшкодування коштів ОСОБА_4", яким
ОСОБА_4 зобов'язано повернути
виплачену їй допомогу з безробіття в
сумі 6 105,66 грн. у зв'язку з
неповідомлення про укладення трудової
угоди з Львівським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України за
період з 28 листопада 2008 року по 04
листопада 2009 року відповідно до пункту
3 статті 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Також, згідно з довідкою Львівського
обласного центру зайнятості від 07
червня 2010 року № 08-2158/0-10, перебуваючи на
обліку в центрі зайнятості в якості
безробітної, ОСОБА_4 пройшла професійне
навчання за професією "Кондитер" у
Львівському професійному ліцеї
харчових технологій, відповідно до
Договору від 31 грудня 2008 року № 378(1) за
період з 31 серпня 2009 року по 15 лютого 2010
року, на що були затрачені кошти в сумі 1
147,18 грн.

Задовольняючи позов прокурора суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що ОСОБА_4 безпідставно отримала
допомогу по безробіттю за період з 28
листопада 2008 року по 04 листопада 2009
року в сумі 6105,66 грн., оскільки у цей
період була працевлаштована.

З такою правовою позицією судів не
можна погодитися з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 36
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Судами попередніх інстанцій при
вирішенні даної справи не враховано, що
з Львівського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України

ОСОБА_4 звільнилася 28 листопада 2008 року.
Проте, наказом про повернення коштів
від 26 травня 2010 року № 196 ОСОБА_4
зобов'язана повернути кошти, виплачені
в якості допомоги з безробіття за
період з 28 листопада 2008 року по 04
листопада 2009 року.

Суди першої та апеляційної інстанції
не перевірили чи була вона зайнята
після звільнення за попереднім місцем
роботи з 28 листопада 2008 року по 04
листопада 2009 року і чи мала вона право
на визнання її безробітною.

Вимоги позивача про стягнення коштів з
відповідача слід вважати правомірними
у випадку, коли у вказаний період
ОСОБА_4 була працевлаштованою і
отримувала заробітну плату.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судові рішення повинні бути
законними і обґрунтованими.

Суди попередніх інстанцій не виконали
вимог вказаного процесуального закону
й ухвалили у справі рішення, які не
можуть бути визнані обґрунтованим, а
тому, вони підлягають скасуванню, а
справа направленню на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин рішення судів
підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 травня 2011 року в адміністративній
справі за позовом прокурора
Личаківського району м. Львова в
інтересах Львівського міського центру
зайнятості, Львівського обласного
центру зайнятості до ОСОБА_4 про
стягнення суми скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Мороз Л.Л.