Справа № 2004/2а-2458/11
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

05 червня 2014 р.Справа № 2004/2а-2458/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Подобайло З.Г., Бартош Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Харкові заяву
головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області про
виправлення описки в ухвалі
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2013
року прийнятої за результатами
розгляду апеляційної скарги головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області на постанову
Богодухівського районного суду
Харківської області від 09 листопада 2011
року по справі №2004/2а-2458/11

за позовом ОСОБА_1

до головного управління Пенсійного
фонду України в Харківській області

про зобов'язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 липня 2013 року апеляційну скаргу
головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області залишено
без задоволення, а постанову
Богодухівського районного суду
Харківської області від 09 листопада 2011
року по справі № 2004/2а-2458/11 залишено без
змін.

До Харківського апеляційного
адміністративного суду надійшла заява
від головного управління Пенсійного
фонду України в Харківській області
про виправлення описки в ухвалі
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2013
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд може з власної ініціативи
або за заявою особи, що брала участь у
справі, чи іншої заінтересованої особи
виправити допущені в судовому рішенні
цього суду описки, очевидні
арифметичні помилки незалежно від
того, набрало судове рішення законної
сили чи ні.

Дослідивши зміст ухвали від 22 липня 2013
року, колегія суддів виявила, що в
тексті ухвали допущено описки, які
підлягають виправленню.

Керуючись ст. 169 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Заяву головного управління Пенсійного
фонду України в Харківській області
про виправлення описки в ухвалі
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2013
року по справі за апеляційною скаргою
головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області на
постанову Богодухівського районного
суду Харківської області від 09
листопада 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області про зобов'язання проведення
перерахунку пенсії - задовольнити.

Виправити описки в ухвалі Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 липня 2013 року:

1. читати в тексті ухвали найменування
відповідача (апелянта): «головне
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області» замість
помилково зазначеного - «Управління
Пенсійного фонду України в
Богодухівському районі Харківської
області»;

2. читати предмет позову: «про
зобов'язання проведення перерахунку»
замість помилково зазначеного - «про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «Дітям
війни».

3. замість 1-21 абзацу мотивувальної
частини: « 12.07.11 року позивач звернувся
до суду з вищезазначеним
адміністративним позовом.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Богодухівського районного
суду Харківської області від 09.11.2011
року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо не нарахування
позивачу доплати до пенсії,
передбаченою ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 12.01.11 року по 22.07.11 року.
Зобов'язано відповідача здійснити
нарахування доплати до пенсії позивачу
з підвищенням її на 30 % мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 12.01.11 року по
22.07.11 року включно. В іншій частині
позовних вимог відмовлено

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неврегульованість на законодавчому
рівні механізму та умов виплати
допомоги особам, які мають статус
"дитина війни", прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм бюджетного
законодавства України та Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року за № 530 "Про деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян", як
нормативно-правовому акту, що має вищу
юридичну силу. Також судом правильно
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" Кабінету Міністрів
України надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" ( в редакції Закону до
19.06.2011 р.) обмежень щодо застосування ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" встановлено не було.

Отже, нарахування та виплата у 2010, 2011
роках дітям війни підвищення до пенсії
або щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" до
набрання чинності постанови Кабінету
Міністрів України № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" прийнятої на
виконання пункту 7 Закону України
Закону України № 3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2011 рік".

Виходячи з системного аналізу ч.2 ст.19
Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та приписів ч.4 ст.9 КАС України,
відповідач у 2010, 2011 роках не мав підстав
застосовувати постанову Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008р. за № 530 та
був зобов'язаний діяти у відповідності
з приписами діючої норми ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", який має вищу юридичну силу ніж
зазначена постанова, нараховувати та
здійснювати позивачу доплату до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про
необґрунтоване застосування до
спірних правовідносин ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Колегія суддів вважає безпідставним
посилання відповідача на відсутність
коштів щодо забезпечення виплат
зазначеної доплати до пенсії, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
підставу невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені ст.46
Конституції України та зазначеною
нормою Закону.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причин.»

слід читати: « 12 липня 2011 року позивач,
ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області (далі по тексту -
відповідач) про визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо не
проведення перерахунку додаткової
пенсії та виплати її заборгованості
позивачу починаючи з 02.01.2008 року,
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок, донарахування та виплату
додаткової пенсії відповідно до ст. 50
Закону України від 28 лютого 1991 року N
796-XII "Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон N 796-XII) за період з 02.01.2008 року та
довічно з розрахунку 75% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого прожиткового мінімуму
для непрацездатних осіб, відповідно до
ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на момент нарахування
пенсії.

Позивач зазначав, що він як інвалід ІІ
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з участю в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, отримує додаткову пенсію,
передбачену зазначеною вище статтею.
Посилаючись на те, що розмір
призначеної та виплачуваної йому
пенсії не відповідає розмірам,
визначеним Законом N 796-XII, та на відмову
відповідача привести його у
відповідність із вимогами Закону,
позивач просив суд визнати дії
відповідача неправомірними та
зобов'язати його усунути це порушення,
провівши вказані перерахунки з 01.01.2008
року.

Ухвалою Богодухівського районного
суду Харківської області від 25 липня 2011
року адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період з
02.01.2008 року по 11.01.2011 року залишено без
розгляду.

Постановою Богодухівського районного
суду Харківської області від 09
листопада 2011 року, прийнятою в порядку
скороченого провадження,
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково, визнано
неправомірними дії відповідача щодо
відмови в перерахунку ОСОБА_1
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 12.01.2011 року по 22.07.2011 року, з
урахуванням раніше проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
головне управління Пенсійного фонду
України в Харківській області в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Виходячи із приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2, п.
3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів, враховуючи межі
апеляційної скарги, дійшла висновку, що
апеляційна скарга відповідно до
положень ст. 200 КАС України задоволенню
не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач є потерпілим
внаслідок ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС першої категорії та згідно з
висновком МСЕК є інвалідом ІІ групи
(а.с. 4), що підтверджується посвідченням
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи та вкладкою
до посвідчення громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи (а.с. 10).

Позивач перебуває на обліку в
головному управлінні Пенсійного фонду
України в Харківській області з 01.01.2007
року та отримує пенсію згідно Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», відповідно до ст.
11 якого умови, норми і порядок
пенсійного забезпечення
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
і цим Законом.

Позивач звернувся до відповідача із
заявою про перерахунок пенсії на
підставі ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Листом головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області від 24.06.2011 року № 9078-14/20 (а.с. 6-7)
відмовлено позивачу у задоволенні
вищезазначеної заяви. В обґрунтування
такої відмови пенсійним органом
зазначено, що позивач отримує пенсію по
інвалідності ІІ групи, призначену від
Міністерства оборони України,
відповідно до закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», у розмірі 80% грошового
забезпечення.

Обчислення пенсії по інвалідності, яка
призначається згідно із
вищезазначеним Законом, виходячи із
мінімальної пенсії за віком не
передбачено.

Що стосується розміру додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, то
її обчислення у відсотках від
прожиткового мінімуму було
встановлено Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік», а
згодом і пунктом 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530:
«особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
виплачується у розмірах до
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність…
по ІІ групі інвалідності - 20%».

Саме у зазначеному вище порядку і
обчислюється ОСОБА_1 додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Погоджуючись із висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання
протиправними діянь та зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 12.01.2011 року по 22.07.2011 року, колегія
суддів зазначає наступне.

Статтею 49 Закону N 796 пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно зі ст. 50 цього Закону особам,
віднесеним до категорії 1, зокрема
інвалідам II групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Виплата додаткової пенсії відповідно
до статті 53 зазначеного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно до ст. 28 Закону України від
09.07.2003 року N 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Судом встановлено, що позивач має
статус постраждалого від аварії на
ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом ІІ групи.
Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ та
отримує пенсію у відповідності до
положень Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Колегія суддів зазначає, що порядок
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
затверджений чинною постановою
Кабінету Міністрів України від 30
травня 1997 року N 523 "Про затвердження
нового Порядку обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
положення якої стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають змісту ст.ст. 50, 54 Закону N
796-XII. А в пункті 2 постанови від 3 січня
2002 року N 1 "Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету", в
пункті 4 постанови від 28 травня 2008 року
№ 530 "Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян" та в п. 2
постанови від 16 липня 2008 року N 654 "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян" Кабінет
Міністрів України установив розміри
сум, з яких проводиться розрахунок
пенсій, усупереч положенням зазначених
статей Закону, причому ці суми не
відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
розрахунку додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, передбаченої ст. 50
даного Закону, застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
установлений у законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, з
урахуванням якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону N
1058-IV, на думку колегії суддів, не є
перешкодою для застосування
зазначеної величини (мінімального
розміру пенсії за віком) для розрахунку
інших пов'язаних із нею пенсій чи
доплат, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого мінімального
розміру пенсії за віком, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті.

Відтак, при розрахунку додаткової
пенсії позивача за шкоду, заподіяну
здоров'ю, ГУПФУ в період з 12.01.2011 року
повинно було виходити з наступних
показників:

Розмір пенсії Термін дії
Підстава

750 грн. 01.01.2011 - 31.03.2011 Закон
України від 09.07.2003 р. № 1058-XIV;

Закон України від 23.12.2010 р. № 2857-VI

764 грн. 01.04.2011 - 22.07.2011 Закон
України від 09.07.2003 р. № 1058-XIV;

Закон України від 23.12.2010 р. № 2857-VI

Дане відповідає приписам ч. 3 ст. 67 N 796-XII
про те, що у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України N 3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону № 2857-VI
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України N 796-XII
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання: яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій
із них, що прийнята пізніше. У даному
випадку пізніше прийняті норми Закону
України від 14 червня 2011 року N 3491-VI. На
виконання вимог Закону України N 3491-VI 6
липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову N 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Отже до 23
липня 2011 року слід застосовувати
положення Закону № 796-ІІ, а з 23 липня 2011
року норми і положення вказаних статей
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на
відповідний рік.

Таким чином підстави для задоволення
позовних вимог, щодо зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату донарахованих суми додаткової
пенсії позивача з 23.07.2011 року в розмірі
75 % мінімальної пенсії за віком
відсутні».

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) З.Г. Подобайло

(підпис)
Н.С. Бартош

05 червня 2014 р.