Справа № 826/5166/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 826/5166/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України, в порядку письмового
провадження адміністративну справу:
відповідачаДніпровського районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
особаОСОБА_2провизнання протиправними
дій щодо проведення реєстрації місця
проживання та зобов'язання вчинити
певні дії щодо скасування такої
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до відповідача Дніпровського
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України в місті Києві, тертя
особа - ОСОБА_2, про визнання
протиправними дій щодо проведення
реєстрації місця проживання та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
скасування такої реєстрації.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18.04.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/5166/14 та призначено справу до
судового розгляду.
В судовому засіданні 15.05.2014 р.
позивач заявлені у позовній заяві
позовні вимоги підтримав повністю, та
просив суд:
- визнати протиправними дії
Дніпровського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
щодо проведення реєстрації місця
проживання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
- зобов'язати Дніпровський районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби України скасувати
реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що
відповідачем Дніпровським районним
відділом Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві було протиправно проведено
реєстрацію місця проживання ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, без
наявності законних на те підстав,
зважаючи на що, зазначена реєстрація
вказаних осіб за такою адресою
підлягає скасуванню відповідачем.
Відповідачем, в свою чергу, до
канцелярії суду були подані письмові
заперечення на позовну заяву, в яких
Головне управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
просить суд у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1
відмовити повністю з тих підстав, що
відповідачем було правомірно та
законно відновлено попередню
реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та
її дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі відповідних
судових рішень, які набрали законної
сили, щодо скасування рішення суду про
зняття з обліку ОСОБА_2 за місцем її
реєстрації: АДРЕСА_1, також щодо
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на вказане житло за ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, та щодо вселення ОСОБА_2
в зазначену квартиру АДРЕСА_1, а також
на підставі відповідної заяви ОСОБА_2
про реєстрацію місця проживання її та
її дітей за вищевказаною адресою на
підставі рішень судів.
Однак, в судове засідання 15.05.2014 р.
відповідач не прибув та не скерував
свого представника, хоча останній
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце судового засідання,
докази чого наявні в матеріалах справи.
Представником третьої особи ОСОБА_2 в
судовому засіданні 15.05.2014 року було
також заперечено проти задоволення
позовних вимог позивача з тих самих
підстав (обґрунтувань), що викладені в
письмовому запереченні відповідача, а
саме - правомірної реєстрації Головним
управлінням Державної міграційної
служби України в м. Києві місця
проживання ОСОБА_2 та її дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (відновлення
попередньої реєстрації місця
проживання) на підставі відповідних
судових рішень, які набрали законної
сили, щодо скасування рішення суду про
зняття з обліку ОСОБА_2 за місцем її
реєстрації: АДРЕСА_1, також щодо
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на вказане житло за ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, та щодо вселення ОСОБА_2
в зазначену квартиру АДРЕСА_1, а також
на підставі відповідної заяви ОСОБА_2
про реєстрацію місця проживання її та
її дітей за вищевказаною адресою на
підставі рішень судів.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Зважаючи на викладене, а саме не
прибуття всіх осіб, що беруть участь у
справі № 826/5166/14, в даному випадку -
відповідача Дніпровського районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві, що був повідомлений
належним чином, в судове засідання
15.05.2014 р., суд ухвалив продовжити
розгляд даної адміністративної справи
№ 826/5166/14 в порядку письмового
провадження, без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, проти чого також не заперечили
позивач та представник третьої особи.
Про перехід до розгляду даної справи №
826/5166/14 в порядку письмового
провадження, відповідача було належним
чином повідомлено листом від 15.05.2014 р.,
що отриманий останнім 20.05.2014 р., та
докази зазначеного містяться в
матеріалах справи.
Будь-яких інших документів з приводу
даного спору за наслідками переходу
судом до розгляду адміністративної
справи № 826/5166/14 в порядку письмового
провадження, станом на 30.05.2014 р. від
сторін по справі до канцелярії суду не
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення позивача та представника
третьої особи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
Як наголошує у своїй позовній заяві
позивач ОСОБА_1, 21.01.2014 р. заступником
начальника Дніпровського РВ ГУ ДМС
України в м. Києві ОСОБА_8 було порушено
встановлену процедуру реєстрації
місця проживання ОСОБА_2 разом з дітьми
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме було порушено
абзац 5 п. 2.2 Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом МВС України
22.11.2012 р. за № 1077, щодо подання
документів які підтверджують право на
проживання, оскільки реєстрація місця
проживання здійснюється за згодою
власника/співвласників житла, наймача
та членів його сім'ї, проте як позивач
ОСОБА_1 (наймач такого житла) своєї
згоди на реєстрацію зазначених осіб
(ОСОБА_2 та її дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5) в
наведеній квартирі не надавала, а
законні підстави для реєстрації
вказаних осіб у зазначеній квартирі, на
переконання позивача, були відсутні.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1
звернулася за захистом своїх порушених
(на її переконання) прав у судовому
порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва,
відповідно до чого позивач просив суд:
визнати протиправними дії
Дніпровського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
щодо проведення реєстрації місця
проживання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
адресою: АДРЕСА_1; та зобов'язати
Дніпровський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України скасувати
реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
норми чиновного законодавства з
приводу даного спору, а також
заслухавши пояснення позивача та
представника третьої особи, суд дійшов
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог,
зважаючи зокрема на наступне.
Як підтверджується наявними у справі
доказами, а також жодним допустимим
чином не було спростовано позивачем,
ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 з 04.06.1992 року до 05.10.2010 року.
В подальшому, ОСОБА_2 була знята з
обліку за вказаною адресою (АДРЕСА_1) на
підставі заочного рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 03.09.2010 року по справі № 2-3191/1-2010 р.
про втрату права користування житловим
Однак, 01.06.2011 року Апеляційним судом м.
Києва було винесено рішення про
скасування зазначеного заочного
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 03.09.2010 року по справі №
2-3191/1-2010 р. (в апеляції № 22-7188) про втрату
права користування житловим
приміщенням, та таке судове рішення
набрало законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22.08.2011 р. було
відмовлено ОСОБА_1 у відкритті
касаційного провадження щодо
оскарження рішення Апеляційного суду
м. Києва від 01.06.2011 року по справі №
2-3191/1-2010 р. (в апеляції № 22-7188).

Крім того, рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 07.06.2013 року
по справі № 2-4608/2011 (провадження №
2/755/774/13) було скасовано розпорядження
Дніпровської РДА у м. Києві про
приватизацію АДРЕСА_1 та визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, а також постановлено про
вселення ОСОБА_2 у вказане житло.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
18.09.2013 р. вказане рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 07.06.2013 року
по справі № 2-4608/2011 (провадження №
2/755/774/13), яким було скасовано
розпорядження Дніпровської РДА у м.
Києві про приватизацію АДРЕСА_1 та
визнано недійсним свідоцтво про право
власності на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, а також постановлено про
вселення ОСОБА_2 у вказане житло, - було
залишено без змін, та відповідно
зазначене судове рішення набрало
законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13.11.2013 року, було
залишено без змін рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 07.06.2013 року та ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 18.09.2013 р. по справі №
2-4608/2011 (провадження № 2/755/774/13).

Враховуючи зазначені судові рішення,
що набрали законної сили, та підлягають
беззаперечному виконанню на всій
території України, ОСОБА_2 21.01.2014 року
звернулася до Дніпровського РВ ГУ ДМС
України в м. Києві із відповідною
заявою про реєстрацію місця проживання
її та дітей (ОСОБА_4 та ОСОБА_5) за
вищевказаною адресою (АДРЕСА_1) на
підставі рішень судів.

Зважаючи на таке, відповідачем
Дніпровським районним відділом
Головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві, на підставі наведених вище
документів (рішень суду, що набрали
законної сили та відповідної заяви
особи), було відновлено ОСОБА_2
попередню реєстрацію місця її
проживання за вказаною адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно вимог ч. 1 ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Також, згідно положень ст. 2 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», громадянам України, а також
іноземцям та особам без громадянства,
які на законних підставах перебувають
в Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», рішення,
дії чи бездіяльність органів державної
влади, посадових та службових осіб з
питань свободи пересування, вільного
вибору місця проживання, реєстрації
місця проживання чи місця перебування
особи можуть бути оскаржені в
установленому законом порядку.

За приписами ст. 7 зазначеного Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Будь-яких інших підстав для зняття
особи з реєстрації місця її проживання,
чинним законодавством України не
визначено.

Так, в даному випадку, в матеріалах
справи відсутні будь-які судові
рішення, які б набрали законної сили,
стосовно позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням (за
адресою АДРЕСА_1) відносно ОСОБА_2, проте
як наявні судові рішення, що набрали
законної сили, стосовно скасування
рішення суду про зняття з обліку ОСОБА_2
за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1, також
щодо визнання недійсним свідоцтва про
право власності на вказане житло за
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та вселення
ОСОБА_2 в зазначену квартиру АДРЕСА_1.

Також, відповідно до наявних
матеріалів справи, діти ОСОБА_4: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3
зареєстровані 21.01.2014 року за вказаною
адресою реєстрації матері (АДРЕСА_1) за
згодою батька дітей.

На підставі частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи зазначене вище, наявні у
справі докази та норми чинного
законодавства з приводу даного спору,
суд приходить до висновку про
правомірність та законність дій
відповідача Дніпровського районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві щодо відновлення
попередньої реєстрації місця
проживання ОСОБА_2 та її дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі
відповідних судових рішень, які
набрали законної сили, щодо скасування
рішення суду про зняття з обліку ОСОБА_2
за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1, також
щодо визнання недійсним свідоцтва про
право власності на вказане житло за
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та щодо вселення
ОСОБА_2 в зазначену квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, наведені вище обставини, наявні
матеріали справи та норми зазначеного
законодавства свідчать про
безпідставність та необґрунтованість
позовних вимог позивача, що
допустимими доказами по справі були
спростовані відповідачем, зважаючи на
що, у позові слід відмовити повністю.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя:
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 30.05.2014 р.