Справа № 802/1838/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 червня 2014 р.
Справа № 802/1838/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини
Бондівни,

секретаря судового засідання:
Щербацької Ольги Сергіївни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Мавроді Р.Ф.-
представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницької митниці Міндоходів і
зборів України

про: визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_1 до Вінницької митниці
Міндоходів і зборів України про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що листом № 1925/02-80-05 від 29
квітня 2014 року Вінницькою митницею
Міндоходів і зборів України відмовлено
у наданні грошової допомоги при
звільненні, оскільки, частина 13 статті
37 Закону України "Про державну службу"
виключена на підставі Закону України
"Про запобігання фінансової катастрофи
та створення передумов для
економічного зростання в Україні".
Позивач вважає, що відповідачем
неправомірно відмовлено йому у наданні
грошової допомоги при звільненні. Так,
він отримує пенсію з 19 березня 2014 року
по інвалідності ІІ групи, вважає, що
відповідно до частини 13 статті 37
Закону України "Про державну службу",
державним службовцям у разі виходу на
пенсію і при наявності стажу державної
служби не менше 10 років, виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яку позивачу не
виплатили. Позивач в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві.

Представник відповідача проти
задоволення адміністративного позову
заперечувала та просила врахувати
подані письмові заперечення (а.с. 23-24).
Окрім того, зазначила, що позивач
звернувся до митниці 04 квітня 2014 року
із заявою про надання йому грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів відповідно до
Закону України "Про державну службу".
Проте, з 01 квітня 2014 року відповідно до
розділу IV "Прикінцеві положення" Закону
України № 1166-VII від 27 березня 2014 року
"Про запобігання фінансової катастрофи
та створення передумов для
економічного зростання в Україні"
набрав чинності пункт 24 р. ІІ даного
Закону про виключення частини 13 статті
37 Закону України "Про державну службу",
якою було передбачено виплата
державним службовцям у разі виходу на
пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів. А тому, відповідач
вважає свої дії правомірними та
вчиненими в межах законодавства.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, оцінивши наявні у
справі докази, на засадах всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, судом встановлено
наступне.

ОСОБА_1 безперервно працював в митних
органах з 17 серпня 1993 року по 17 березня
2014 року, що підтверджується копією
трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 5-9).

Відповідно до довідки № 551570 Серії 10 ААВ
ОСОБА_1 медико-соціальною експертною
комісією встановлено ІІ групу
інвалідності внаслідок загального
захворювання (а.с. 12).

Згідно з наказом № 95-0 від 14 березня 2014
року ОСОБА_1 звільнено із займаної
посади старшого державного інспектора
відділу митного оформлення
"автомобільний" митного поста "Дністер"
за власним бажанням у зв'язку з виходом
на пенсію по інвалідності відповідно
до статті 38 Кодексу законів про працю
України 17 березня 2014 року (а.с. 10).

З 19 березня 2014 року ОСОБА_1 призначено
пенсію по інвалідності, що
підтверджується довідкою управління
Пенсійного фонду України у місті
Могилеві-Подільському № 4173 від 03
квітня 2014 року (а.с.11).

04 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із
заявою до Вінницької митниці з
проханням виплатити йому грошову
допомогу у розмірі десять посадових
окладів (а.с. 14).

Листом № 1925/02-80-05 від 29 квітня 2014 року
Вінницькою митницею Міндоходів і
зборів України відмовлено у наданні
грошової допомоги при звільненні,
оскільки, частина 13 статті 37 Закону
України "Про державну службу" виключена
на підставі Закону України "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні".

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходить з наступного.

Суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу регулює Закон України "Про
державну службу". Цей же Закон визначає
загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті.

Норми статті 37 вказаного Закону
регулюють питання щодо пенсійного
забезпечення і грошової допомоги
державним службовцям.

Відповідно до вимог зазначеної статті
право на одержання пенсії державних
службовців мають особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців.

Стаття 37 Закону України "Про державну
службу" регулює питання щодо
пенсійного забезпечення і грошової
допомоги державним службовцям (дана
норма діяла на момент правовідносин,
але виключена на підставі Закону
України від 27.03.2014 року №1166-VII) Так,
відповідно до вимог зазначеної статті
право на одержання пенсії державних
службовців мають чоловіки, які
досягли віку 62 роки, та жінки, які
досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом 1 частини 1
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за наявності у чоловіків
35 років, а у жінок 30 років
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. регулює питання щодо
пенсійного забезпечення і грошової
допомоги державним службовцям.

У відповідності до частини 13 статті 37
Закону України "Про державну службу",
державним службовцям у разі виходу на
пенсію при наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Положення вищевказаної статті виплату
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів не ставлять в
залежність чи вихід на пенсію є з
настанням граничного віку чи
достроково за станом здоров'я.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для
отримання державним службовцем права
на виплату йому грошової допомоги в
розмірі 10 місячних окладів закон
передбачає одночасного настання
сукупності наступних юридичних фактів,
а саме, вихід на пенсію та наявність
стажу державної служби не менше 10
років.

Враховуючи, що в преамбулі Закону
України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в Україні"
зазначено, що він гарантує ветеранам
праці та громадянам похилого віку
рівні з іншими громадянами можливості
в економічній, соціальній, політичній
сферах, сприятливі умови для
повноцінного способу життя, а також у
зв'язку з тим, що зазначений закон не
встановлює обмежень для громадян
похилого віку в залежності від посад,
які вони займали до виходу на пенсію, то
використання особою такої додаткової
соціальної гарантії з боку держави, як
достроковий вихід на пенсію за певних
умов не може бути підставою для
позбавлення позивача соціальних
гарантій, установлених іншими
законами, зокрема, права на встановлену
статтею 37 Закону України "Про державну
службу" грошову допомогу в розмірі 10
місячних посадових окладів у разі
виходу на пенсію.

Щодо твердження відповідача про те, що
з 01 квітня 2014 року відповідно до
розділу IV "Прикінцеві положення" Закону
України від 27 березня 14 року № 1166-VII "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні" набрав чинності
пункт 24 р. ІІ даного Закону, яким
виключено частину 13 статті 37 Закону
України "Про державну службу", якою було
передбачено виплата державним
службовцям у разі виходу на пенсію за
наявності стажу державної служби не
менше 10 років грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів
суд до уваги не бере, у зв'язку з
наступним.

Відповідно до довідки управління
Пенсійного фонди України у місті
Могилеві-Подільському № 4173 від 03
квітня 2014 року ОСОБА_1 призначено
пенсію по інвалідності з 19 березня 2014
року.

Отже, враховуюче вищезазначене суд
дійшов висновку, що позивачу
призначено пенсію з 19 березня 2014 року
до вступу законної сили Закону України
від 27 березня 2014 року №1166-VII "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні".

З огляду на вищевказане, суд
вважає безпідставними та
необґрунтованими твердження
відповідача про те, що у нього не було
законних підстав для виплати позивачу
грошової допомоги в розмірі 10
посадових окладів, через набрання
законної сили Закону України від 27
березня 2014 року № 1166-VII "Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні".

Таким чином, оскільки позивач до
набуття законної сили Закону України
від 27 березня 2014 року №1166-VII "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні" являвся
пенсіонером, тому відповідач
зобов'язаний був виплатити ОСОБА_1
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів у відповідності до
частини 13 статті 37 Закону України "Про
державну службу".

Виходячи з вищенаведеного, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими відповідають дійсним
обставинам та матеріалам справи,
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, а отже підлягають до
часткового задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи
зобов'язані діяти тільки на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частиною 2 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов
висновку, що відмова відповідача щодо
виплати грошової допомоги, прийнята не
на підставі, не у межах повноважень та
не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому є протиправною, а тому
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Вінницької
митниці Міндоходів і зборів України
щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової
допомоги в розмірі 10 посадових окладів
на підставі частини 13 статті 37 Закону
України " Про державну службу".

Зобов'язати Вінницьку митницю
Міндоходів і зборів України виплатити
ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10
посадових окладів на підставі частини
13 статті 37 Закону України "Про державну
службу", що становить 12180 (дванадцять
тисяч сто вісімдесят) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна