Справа № 826/3013/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3013/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБорисюк Л.П., Собківа Я.М.,При
секретарі судового засіданняВаляєвій
Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Дахна Артема
Миколайовича, Реєстраційної служби
Сарненського районного управління
юстиції, т.о . - Державна реєстраційна
служба України, про скасування рішення
та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
пред'явив позов до Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України Дахна
Артема Миколайовича, Реєстраційної
служби Сарненського районного
управління юстиції про визнання
протиправним та скасування рішення №
9658251 від 28.12.2013 та зобов'язання вчинити
дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2014 в задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
04.12.2013 фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_5 було подано до Реєстраційної
служби Сарненського районного
управління юстиції заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, яка
була зареєстрована за реєстраційним №
4319109 для проведення державної
реєстрації права власності, форма
власності: приватна, на свинарник, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

28.12.2014 державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дахном
Артемом Миколайовичем за результатами
розгляду заяви від 04.12.2013 за
реєстраційним 4319109 було встановлено,
що подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а саме,
відповідно до рішення суду від 21.02.2013
визнається дійсним договір купівлі -
продажу, укладений між ОСОБА_5 і
Публічним акціонерним товариством
«Сарненський завод мостових
технологічних конструкцій», водночас
до органу державної реєстрації прав
зазначений договір не наданий, що не
дає змогу встановити факт виконання
договору, разом з тим державним
реєстратором встановлено, що подані
документи не відповідають вимогам
статті 17 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

З огляду на зазначене державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дахном Артемом Миколайовичем
прийнято рішення №9658251 від 28.12.2013 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
№9658251 від 28.12.2013 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
вважаючи його протиправним та таким, що
підлягає скасуванню, звернувся з
відповідним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
із огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Таким чином державний реєстратор
проводить державну реєстрацію прав
тільки у випадку встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, до яких, зокрема, віднесено
випадок якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують..

Частиною третьою статті 16 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" встановлено, що разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.

Згідно з частиною першою статті 17
зазначеного Закону текст документів,
що подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, повинен бути
написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по
батькові фізичних осіб та їх місце
проживання, а також найменування
юридичних осіб та їх місцезнаходження
повинні бути написані повністю.

Пунктом 1 частини першої статті 19
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" встановлено, що
державна реєстрація прав проводиться
на підставі договорів, укладених у
порядку, встановленому законом.

Підпунктом 5 пункту 15 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 868 від 17.10.2013 встановлено, що під час
розгляду заяви і документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Згідно з підпунктом 1 пункту 37
зазначеного Порядку документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно, є укладений в установленому
законом порядку договір, предметом
якого є нерухоме майно, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або речове право на нерухоме майно чи
його дублікат.

Отже, державна реєстрація права
власності проводиться, зокрема, на
підставі договорів, укладених у
порядку, встановленому законом, при
цьому державний реєстратор при
здійснення державної реєстрації права
власності повинен встановити
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо наявності
факту виконання умов правочину, з якими
договір (угода) пов'язує можливість
проведення державної реєстрації
виникнення, переходу, припинення прав
на нерухоме майно або обтяження таких
прав.

З зазначеного вбачається, що у випадку
виникнення у особи права власності на
нерухоме майно на підставі договору,
разом з заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень повинен бути
наданий відповідний договорів.

Рішенням Господарського суду
Рівненської області від 26.03.2013 у справі
№918/254/13-г за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Сарненський
завод мостових технологічних
конструкцій» про визнання дійсним
договору купівлі-продажу та визнання
права власності на нерухоме майно,
визнано дійсним договір
купівлі-продажу від 13.05.2010, укладений
між Публічним акціонерним товариством
«Сарненський завод мостових
технологічних конструкцій» (Продавець)
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5
(Покупець) та визнано за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 право
власності на нерухоме майно,
розташоване за адресою: АДРЕСА_2;
складське приміщення загальною площею
67,9 м.кв. АДРЕСА_3; приміщення
зерноскладу загальною площею 142,4 м.кв.
АДРЕСА_4 приміщення корівника
загальною площею 494,8 м.кв. АДРЕСА_5;
приміщення свинарника загальною
площею 502,1 м.кв. АДРЕСА_1.

З аналізу змісту зазначеного рішення
вбачається, що хоча ним за позивачем і
визнано право власності, зокрема, на
приміщення свинарника загальною
площею 502,1 м.кв. АДРЕСА_1, водночас право
власності на зазначений об'єкт виникло
в позивача на підставі договору
купівлі-продажу від 13.05.2010, укладений
між Публічним акціонерним товариством
«Сарненський завод мостових
технологічних конструкцій» та
позивачем.

Таким чином, позивач, для наявності в
державного реєстратора можливості
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують, мав
подати разом з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень договір
купівлі-продажу від 13.05.2010, укладений з
Публічним акціонерним товариством
«Сарненський завод мостових
технологічних конструкцій».

Позивачем факт того, що разом з заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, яка була зареєстрована за
реєстраційним 4319109 від 04.12.2013 для
проведення державної реєстрації права
власності, форма власності: приватна,
на свинарник, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 не було подано
договору від 13.05.2010, укладеного з
Публічним акціонерним товариством
«Сарненський завод мостових
технологічних конструкцій» не
заперечується.

Отже, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції , що у
відповідача були наявні правові
підстави для відмови позивачу в
проведенні державної реєстрації права
власності.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.