Справа № 2а-28894/10/0570
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/15676/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
10.01.2011 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02.03.2011 по справі №2а-28894/10/0570 за
позовом Державного підприємства
«Макіїввугілля» до Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання дій протиправними, визнання
недійсними податкових повідомлень,
спонукання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10.01.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02.03.2011, позовні вимоги Державного
підприємства «Макіїввугілля» до
Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання дій
протиправними, визнання недійсними
податкових повідомлень, спонукання
вчинити певні дії - задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції щодо здійснення
розподілу сум податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, сплачених
платіжним дорученням від 30.11.2010 №189 у
розмірі 3000000,00грн. на погашення
податкового боргу у розмірі 2947275,24грн.
та пені у розмірі 52724,76грн., та платіжним
дорученням від 30.11.2010№188 у розмірі
4000000,00грн. на погашення податкового
боргу у розмірі 3919075,12грн. та пені у
розмірі 80924,88грн. Зобов'язано
Макіївську об'єднану державну
податкову інспекцію внести зміни до
особового рахунку державного
підприємства «Макіїввугілля» з
податку на додану вартість в частині
зарахування сум, сплачених платіжними
дорученнями від 30.11.2010 №189 у розмірі
3000000,00грн. та від 30.11.2010 №188 у розмірі
4000000,00грн. у сплату податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за жовтень 2010 року згідно
податкової декларації за жовтень 2010
року. У задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Макіївська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області 16.03.2011 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
своєю ухвалою від 24.03.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
10.01.2011 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02.03.2011, прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, статті 4 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»,
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5, пункту
7.7 статті 7, підпункту 16.3.3 пункту 16.3
статті 16 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами встановлено, що Державне
підприємство «Макіїввугілля» 18.11.2010
подало до Макіївської об'єднаної
державної податкової інспекції
податкову декларацію з податку на
додану вартість за жовтень 2010 року, у
рядку 27 якої визначило суму податку,
яка підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного періоду,
з урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду - 7920496,00грн.

Платіжними дорученнями від 30.11.2010 №188
на суму 4000000,00грн. та від 30.11.2010 №189 на
суму 3000000,00грн. Державне підприємство
«Макіїввугілля» перерахувало до
бюджету податкове зобов'язання з
податку на додану вартість за
декларацією за жовтень 2010 року, що
зазначено у призначенні платежу.

Макіївською об'єднаною державною
податковою інспекцією були складені
податкові повідомлення від 01.12.2010
№40683 про розподіл сплаченої
згідно з платіжним документом від
30.11.2010 №189 суми податкового боргу у
розмірі 3000000,00грн. на погашення
податкового боргу у розмірі 2947275,24грн.
та пені у розмірі 52724,76грн., від 01.12.2010
№40684 про розподіл сплаченої
згідно з платіжним документом від
30.11.2010 №188 суми податкового боргу у
розмірі 4000000,00грн. на погашення
податкового боргу у розмірі 3919075,12грн.
та пені у розмірі 80924,88грн.

Зазначені повідомлення прийняті
відповідачем на підставі абзацу
другого підпункту 16.3.3 пункту 16.3 статті
16 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Згідно пунктом 7.7 статті 7 вказаного
Закону податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) і у
рівних пропорціях.

Вказана норма не позбавляє платника
податку права самостійно визначити
джерела погашення узгоджених
податкових зобов'язань відповідно до
пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та від
обов'язку самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання відповідно до
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 цього ж
Закону.

Відповідно до підпункту 7.1.1 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або податкового боргу
платника податку є будь-які власні
кошти такого платника податку. Отже,
грошовий платіж є єдиною формою сплати
податкових зобов'язань і погашення
податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону
України «Про Національний банк
України» Національний банк України
визначає систему, порядок і форми
платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 №22 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за
№377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з пунктом
3.8 зазначеної Інструкції реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

З наведеного випливає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.

Підпунктом 16.3.3 пункту 16.3 статті 16
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначено, що при частковому
погашенні податкового боргу сума такої
частки визначається з урахуванням
пені, нарахованої на таку частку.
Податковий борг, що погашається
частково, сплачується разом зі сплатою
пені, нарахованої відповідно до такої
частки, єдиним платіжним документом, в
якому суми такого податкового боргу та
такої пені визначаються окремо.
Платіжні документи, які не містять
окремо виділену суму податкового боргу
та суму пені, не приймаються до
виконання. Якщо платник податків не
сплачує пеню разом зі сплатою
податкового боргу (його частини) або не
визначає її окремо у платіжному
документі (чи визначає з порушенням
зазначеної пропорції), то податковий
орган самостійно здійснює розподіл
такої сплаченої суми на суму, що
спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини), та надсилає такому платнику
податків повідомлення, в якому
міститься зазначена інформація.

Виходячи із аналізу вказаних вище
правових норм, колегія суддів вказує,
що норми Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» дійсно
передбачають пріоритет погашення
податкового боргу перед сплатою
податкових зобов'язань по відповідному
податку. Разом з тим, зазначені вище
норми цього ж Закону не встановлюють
порядок та черговість (а також право)
зарахування податковими органами
платежів, що направлені платниками
податків та мають цільове призначення,
вказане у відповідних платіжних
дорученнях, та не встановлюють
відповідний порядок для примусового
стягнення податковим органом
добровільно сплачених платником
податків сум податкового зобов'язання
для погашення податкового боргу, що
виник раніше.

При цьому слід звернути увагу на те, що
згідно положень підпункту 16.3.3 пункту
16.3 статті 16 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» податковим органам
надається право розподілу суми,
сплаченої платником податків в рахунок
погашення податкового боргу (який
відповідно до пункту 1.3 статті 1 цього
Закону включає суму пені), на суму, що
спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини), за умови, що платником
податків при сплаті податкового боргу
у відповідному платіжному дорученні не
було окремо визначені суми, що
спрямовуються на погашення
податкового боргу, та окремо суми, що
спрямовуються на погашення пені,
нарахованої на суму такого погашеного
податкового боргу, або якщо визначення
відповідних сум боргу та пені
платником податків було зроблено з
порушенням відповідної пропорції.

Разом з тим, Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
пунктом 7.7 статті 7 зазначеного Закону,
податковий орган не наділений правом
чи обов'язком змінювати призначення
платежу, визначене платником податків.

За таких обставин, висновок судів
попередніх інстанції про
протиправність дій Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції щодо здійснення розподілу
сум податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, сплачених позивачем
згідно платіжних доручень, на
погашення податкового боргу та пені є
правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10.01.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.03.2011 по
справі №2а-28894/10/0570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв