Справа № 815/607/14
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/607/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Царькової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Одеського
окружного адміністративного суду
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_2
про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 (далі - Позивач, або ОСОБА_1) з
адміністративним позовом, з
урахуванням уточнень (а.с.129-130), до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці (далі - Відповідач, або УМВС
України на Південно-Західній
залізниці) про визнання протиправним
та скасування наказу начальника УМВС
України на Південно-Західній залізниці
Сокірко В.П. за № 298 о/с від 12.12.2013 року, з
урахуванням внесених змін, згідно
наказу начальника УМВС України на
Південно-Західній залізниці Сокірко
В.П. за № 32 о/с від 26.02.2014 року, визнання
протиправним та скасування наказу
начальника УМВС України на
Південно-Західній залізниці Сокірко
В.П. «Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності майора міліції
ОСОБА_1» за № 293 о/с від 09.12.2013 року,
поновлення ОСОБА_1 з 24.12.2013 року в
органах внутрішніх справ на посаді
слідчого Слідчого відділення
лінійного відділу на станції Житомир
УМВС України на Південно-Західній
залізниці, стягнення з УМВС України на
Південно-Західній залізниці на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, починаючи з 24.12.2013
року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив наступне. Він, починаючи з 2001
року, проходив службу в органах
внутрішніх справ на різних посадах.
Так, згідно наказу начальника УМВС
України на Південно-Західній залізниці
Сокірко П.В. за № 268 о/с від 12.11.2013 року,
Позивач був призначений на посаду
слідчого Слідчого відділення
лінійного відділу на станції Житомир
УМВС України на Південно-Західній
залізниці. Проте, як стало відомо
Позивачу від працівників органу
внутрішніх справ, наказом начальника
УМВС України на Південно-Західній
залізниці № 298 о/с від 12.12.2013 року його
було звільнено з органів внутрішніх
справ у запас за п. 64 «є» (за порушення
дисципліни) з 16.12.2013 року. Підставою для
видачі даного наказу став наказ
начальника УМВС України на
Південно-Західній залізниці № 293 о/с
від 09.12.2013 року, в якому підставою для
звільнення майора міліції ОСОБА_1
визначено порушення вимог п.п. 1, 4, 10 ч. 1
ст.7 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 року (далі - Дисциплінарний
статут) та п. 4.1 розділу III наказу МВС
України № 155 від 22.02.2012 року «Про
затвердження Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України».

Позивач вважає вищезазначені накази
начальника УМВС України на
Південно-Західній залізниці Сокірко
В.П. № 298 о/с від 12.12.2013 року та № 293о/с від
09.12.2013 року протиправними та такими, що
підлягають скасуванню, оскільки, на
думку Позивача, приймаючи вказані
накази Відповідачем було порушено цілу
низку законодавчих вимог щодо підстав
та процедури звільнення. Так, Позивач
наголосив, що у наказі начальника УМВС
України на Південно-Західній залізниці
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності майора міліції
ОСОБА_1» за № 293 о/с від 09.12.2013 року
зазначено, що за результатами
проведеного службового розслідування
встановлено, що у періоди з 03.06.2013 року
по 27.06.2013 року, з 12.08.2013 року по 08.11.2013
року та з 22.11.2013 року до теперішнього
часу Позивач не виходив на службу, усні
вказівки та листи керівництва
Управління про надання будь-яких
документів, що підтверджували б
законність відсутності на службі,
ігнорував, чим порушив вимоги п.п. 1, 4, 10
ч. 1 ст.7 Дисциплінарного статуту та п. 4.1
розділу III наказу МВС України № 155 від
22.02.2012 року «Про затвердження Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України».
Проте, зазначені вище обставини не
відповідають дійсності, оскільки у
періоди із 03.06.2013 року по 27.06.2013 року, з
12.08.2013 року по 08.11.2013 року Позивач
перебував на службі та виконував,
покладені на нього посадові обов'язки,
в тому числі, виконував усі усні
вказівки керівництва Управління. У
період з 11.11.2013 року по 21.11.2013 року
Позивач перебував на лікарняному
згідно довідки про тимчасову
непрацездатність особи рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, військовослужбовця
внутрішніх військ МВС за № 8414, виданої
поліклінікою ГУМВС України в Одеській
області. 21.11.2013 року Позивач знаходився
на роботі. З 22.11.2013 року по 26.11.2013 року
Позивач перебував на лікарняному,
згідно з листком звільнення від
службових обов'язків через тимчасову
непрацездатність, виданим
стоматологічною поліклінікою № 5 міста
Одеси № 843094 від 22.11.2013 року. З 26.11.2013 року
по 23.12.2013 року Позивач знову знаходився
на лікарняному, згідно виписки із
медичної карти амбулаторного
(стаціонарного) хворого № 16532/972,
виданої КУ «Міська клінічна лікарня №
1» міста Одеси. 24.12.2013 року ОСОБА_1 прибув
за місцем роботи та від працівників
органу внутрішніх справ дізнався, що з
16.12.2013 року звільнений з органів
внутрішніх справ. Враховуючи
вищевикладене, Позивач вважає, що у
Відповідача не було підстав для
прийняття спірних наказів та
звільнення його з займаної посади за
прогул. Також, Позивач наголосив, що
Відповідач стверджуючи про
відсутність його на службі за періоди з
03.06.2013 року по 27.06.2013 року, з 12.08.2013 року
по 08.11.2013 року, з 22.11.2013 року посилається
на акти про невихід його на службу,
складені та підписані особами, які у
період їх складення знаходились у
відпустці чи у відрядженні. З огляду на
викладене, Позивач вважає, що відомості
зазначені у актах по невихід його на
службу, що собою являють основу
висновку службового розслідування,
взагалі сфальсифіковані, адже не
можуть бути достовірним доказом за
таких вищезазначених умовах їх
складення. Окрім цього, на думку
Позивача, зазначені акти не можуть бути
належним доказом його відсутності на
службі ще й з огляду на те, що в них не
зазначено час та місце їх складання,
робоче місце (службове приміщення), на
якому був відсутній Позивач. Крім того,
на думку Позивача, Відповідачем
взагалі не дотримано порядок
накладення дисциплінарного стягнення,
оскільки будь-які письмові пояснення з
приводу вчинення дисциплінарного
проступку у Позивача не
витребовувалися, ОСОБА_1 був
ознайомлений з оскаржуваними наказами
тільки 21.01.2014 року. Таким чином, Позивач
вважає, що з боку Відповідача грубо
порушено порядок проведення
службового розслідування та порядок
накладення дисциплінарного стягнення,
який передбачений Законом України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», а також
вимоги Постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ».

В судовому засіданні Позивач та його
представник заявлені позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
наполягали на його задоволенні з
підстав, зазначених у позовній заяві та
додаткових письмових поясненнях до
адміністративного позову (а.с.174 -177).

Представник Відповідача заперечував
проти задоволення позову в повному
обсязі з підстав, зазначених у
письмових запереченнях на
адміністративний позов (а.с.44-49). В
судовому засіданні представник
Відповідача зазначив, що 13.11.2013 року
начальником ВКЗ УМВС України на
Південно-Західній залізниці
підполковником міліції Губенком В.В.
поданий рапорт на ім'я начальника УМВС
України на Південно-Західній залізниці
про тривалу відсутність на службі
майора міліції ОСОБА_1 Наказом УМВС
України на Південно-Західній залізниці
від 16.11.2013 року № 418 «Про призначення і
проведення службовою розслідування»
призначено проведення службового
розслідування у зв'язку із відсутністю
на службі ОСОБА_1 18.11.2013 року на адресу
проживання ОСОБА_1 було направлено
рекомендований лист за вих. 37/7-12660 щодо
проведення службового розслідування
за фактом тривалого невиходу на службу.
21.11.2013 року ОСОБА_1 прибув до УМВС
України на Південно-Західній
залізниці, де надав письмові пояснення
з приводу тривалого невиходу на службу,
а саме Позивач пояснив, що тривалий час
не виходив на службу у зв'язку із
хворобою та надав лікарняні листи. При
вивченні лікарняних листів
установлено, що ОСОБА_1 надав до ВКЗ
УМВС України на Південно-Західній
залізниці листки тимчасової
непрацездатності за період із 01.07.2013
року по 09.08.2013 року та з 11.11.2013 року по
21.11.2013 року, однак в період із 03.06.2013 року
по 27.06.2013 року, з 12.08.2013 року по 08.11.2013
року документів, які підтверджують
законність його відсутності на службі
не надав. Таким чином, Відповідач
зазначив, що у ході службового
розслідування встановлено, що Позивач
у період із 03.06.2013 року по 27.06.2013 року, з
12.08.2013 року по 08.11.2013 року не виходив на
службу та документів, щоб
підтверджували належні підстави його
відсутності на службі не надав.
Посилання Позивача на те, що він
знаходився на службі та виконував
службові обов'язки Відповідач вважає
безпідставними, оскільки в матеріалах
службового розслідування наявні акти
про невихід на службу останнього.
Враховуючи вищевикладене, Відповідач
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
УМВС України на Південно-Західній
залізниці є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_2 в судове засідання не прибув,
звернувся з заявою про розгляд справи
за його відсутності, в якій заперечував
проти задоволення позову в повному
обсязі з підстав, зазначених у
письмових запереченнях Відповідача на
адміністративний позов (а.с.172-173).

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та проаналізувавши
надані сторонами докази у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

З 2001 року Позивач проходив службу в
органах внутрішніх справ України, а з
листопада 2013 року на посаді слідчого
Слідчого відділення лінійного відділу
на станції Житомир УМВС України на
Південно-Західній залізниці, де і
працював по день звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що
13.11.2013 року на ім'я начальника УМВС
України на Південно-Західній залізниці
надійшов рапорт начальника ВКЗ УМВС
України на Південно-Західній залізниці
полковника міліції Губенко В.В., яким
останній доповів, що майор міліції
ОСОБА_1, слідчий Слідчого відділення
лінійного відділу на станції Житомир
УМВС України на Південно-Західній
залізниці, не виходить на службу,
відповідні документи, які б
підтверджували законність його
відсутності на службі не надав.

На підставі зазначеного рапорту, у
зв'язку з тривалим невиходом на службу
майора міліції ОСОБА_1 та не наданням
відповідних документів, які б
підтверджували законність відсутності
на службі, наказом начальника УМВС
України на Південно-Західній залізниці
№ 418 від 16.11.2013 року, призначено
проведення службового розслідування
за вказаним фактом. Цим же наказом
створено комісію для проведення
службового розслідування.

За результати проведення за вказаним
наказом службового розслідування
09.12.2013 року складено відповідний
висновок (а.с.77-80), зі змісту якого
вбачається, що в ході проведення
службового розслідування було
встановлено, що слідчий Слідчого
відділення лінійного відділу на
станції Житомир УМВС України на
Південно-Західній залізниці майор
міліції ОСОБА_1 у період із 03.06.2013 року
по 27.06.2013 року, з 12.08.2013 року по 08.11.2013
року та з 22.11.2013 року до часу складення
цього висновку не виходить на службу,
усні вказівки та листи керівництва про
надання будь-яких документів, які б
підтверджували законність відсутності
на службі ігнорує.

На підставі вказаного висновку
службового розслідування, за вчинення
дисциплінарного проступку, що
виразився у тривалому невиході на
службу, ігноруванні усних та письмових
вказівок керівництва УМВС України на
Південно-Західній залізниці про
надання будь-яких документів, які б
підтверджували законність відсутності
на службі, що є порушенням вимог п.п. 1, 4,
10 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту та п.
4.1 розділу III наказу МВС України № 155 від
22.02.2012 року «Про затвердження Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України»,
наказом начальника УМВС України на
Південно-Західній залізниці №
293 о/с від 09.12.2013 року, на слідчого
Слідчого відділення лінійного відділу
на станції Житомир УМВС України на
Південно-Західній залізниці майора
міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
(а.с.83-84).

Наказом начальника УМВС України на
Південно-Західній залізниці від 12.12.2013
року № 298 о/с «По особовому
складу», відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, звільнено з органів
внутрішніх справ у запас (із
постановкою на військовий облік) за
п.64«є» (за порушення дисципліни) майора
міліції ОСОБА_1, слідчого Слідчого
відділення лінійного відділу на
станції Житомир УМВС України на
Південно-Західній залізниці, з 16.12.2013
року (а.с.86).

Наказом начальника УМВС України на
Південно-Західній залізниці № 32 о/с від
26.02.2014 року «По особовому складу»
внесено зміни до вказаного наказу № 298
о/с від 12.12.2013 року в частині звільнення
ОСОБА_1 та викладено його в такій
редакції: «відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, звільнено з органів
внутрішніх справ у запас (із
постановкою на військовий облік) за п. 64
«є» (за порушення дисципліни) майора
міліції ОСОБА_1, слідчого Слідчого
відділення лінійного відділу на
станції Житомир УМВС України на
Південно-Західній залізниці, з 24 грудня
2013 року» (а.с.87).

Витяг з зазначеного наказу № 298 о/с від
12.12.2013 року, а також трудову книжку та
обхідний лист Позивачем отримано 21.01.2014
року (а.с.89).

Не погодившись з рішеннями Відповідача
щодо притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ Позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення сторін, оцінивши докази по
справі у їх сукупності, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Порядок та підстави проходження і
припинення служби в органах внутрішніх
справ регулюються Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів УРСР №
114 від 29.07.1991 року.

Так, п.п.«є» п.64 вказаного Положення
однією з підстав для звільнення особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу з органів
внутрішніх справ визначає порушення
дисципліни.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень,
встановлені Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна - це
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту
визначено поняття дисциплінарного
проступку як невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни. Згідно вимог статті 5
Дисциплінарного статуту за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового i начальницького складу
несуть дисциплінарну
відповідальність. Відповідно до ст.12
Дисциплінарного статуту, на осіб
рядового i начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ,
згідно з цим Статутом.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту
регулюється порядок накладення
дисциплінарних стягнень, відповідно до
якої з метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, вчиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу. За
кожне порушення службової дисципліни
накладається лише одне дисциплінарне
стягнення. У разі порушення службової
дисципліни кількома особами
дисциплінарне стягнення накладається
на кожного окремо.

Аналогічні положення передбачені
Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України № 230 від 12.03.2013 року.

Як слідує з матеріалів справи,
підставою для притягнення Позивача до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з займаної посади,
оскаржуваними Позивачем наказами, став
встановлений, на думку Відповідача,
факт порушення Позивачем вимог п.п. 1, 4,
10 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту та п.
4.1 розділу III наказу МВС України № 155 від
22.02.2012 року «Про затвердження Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України», що
виразилось у тривалому невиході на
службу, а саме: за період з 03.06.2013 року по
27.06.2013 року, з 12.08.2013 року по 08.11.2013 року, з
22.11.2013 року до теперішнього часу (день
звільнення Позивача згідно наказу № 298
о/с від 12.12.2013 року - 16.12.2013 року),
ігноруванні усних та письмових
вказівок керівництва УМВС України на
Південно-Західній залізниці про
надання будь-яких документів, які б
підтверджували законність відсутності
на службі.

Проте, після надання Позивачем листків
непрацездатності, Відповідачем
змінено дату звільнення Позивача на
24.12.2013 року, тобто фактично визнано
поважність невиходу Позивача на службу
за період з 22.11.2013 року по 23.12.2013 року.

Тобто, після внесення змін до наказу
від 12.12.2013 року № 298 о/с про звільнення
Позивача з займаної посади фактично
підставою для звільнення Позивача з
органів внутрішніх справ став його
невихід на службу за період з 03.06.2013
року по 27.06.2013 року, з 12.08.2013 року по
08.11.2013 року.

Суд зазначає, що нормами Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ не регламентується
визначення прогулу. Водночас,
відповідно до пункту 24 прогулом
визнається відсутність працівника на
роботі як протягом усього робочого дня,
так і більше трьох годин безперервно
або сумарно протягом робочого дня без
поважних причин (наприклад, у зв'язку з
поміщенням до медвитверезника,
самовільне використання без
погодження з власником або
уповноваженим ним органом днів
відгулів, чергової відпустки,
залишення роботи до закінчення строку
трудового договору чи строку, який
працівник зобов'язаний пропрацювати за
призначенням після закінчення вищого
чи середнього спеціального учбового
закладу). При цьому, поважними
причинами слід вважати такі причини, що
виключають вину працівника. При такому
розумінні поважних причин відсутності
працівника на роботі не суперечить п.24
Типових правил внутрішнього трудового
розпорядку, який кваліфікує поведінку
працівника як порушення трудової
дисципліни (прогул - це різновид такого
порушення) за наявності вини
працівника. Загальним критерієм вини
працівника в здійсненні прогулу є
неналежна дбайливість про виконання
трудових обов'язків.

Таким чином, притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності за
прогул, вважатиметься законним лише в
тому випадку, коли буде встановлений
факт відсутності працівника на роботі
як протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня та при
відсутності поважних причин, за яких
працівником допущено прогул. При цьому,
важливо, щоб у роботодавця були
достовірні докази того, що працівник
був відсутній на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня. Одним з
таких доказів є, наприклад, акт про
відсутність працівника на робочому
місці, складений не менш як трьома
працівниками підприємства.

Однак, суд вважає, що приймаючи рішення
про звільнення Позивача з займаної
посади Відповідачем не повно було
з'ясовано обставини дисциплінарного
проступку Позивача, Відповідач дійшов
висновку про порушення Позивачем
службової дисципліни передчасно та за
відсутності беззаперечних доказів, які
б підтверджували протиправність
поведінки Позивача з огляду на
викладене.

Так, суд наголошує, що на підтвердження
факту відсутності Позивача на службі
за період з 03.06.2013 року по 27.06.2013 року, з
12.08.2013 року по 08.11.2013 року, що стало
підставою для його звільнення з
займаної посади, Відповідачем надані
акти про невихід Позивача на службу,
складені посадовими особами УМВС
України на Південно-Західній залізниці
(а.с.90-118).

Як вбачається зі змісту вказаних актів
вони складені та підписані частково
посадовими особами УМВС України на
Південно-Західній залізниці, які у
період їх складення знаходились у
відпустці чи у відрядженні.

Зокрема, акти про невихід на службу
Позивача від 10.06.2013 року, яким
зафіксовано період невиходу Позивача
на службу з 03.06.2013 року по 10.06.2013 року,
від 17.06.2013 року, яким зафіксовано період
невиходу Позивача на службу з 10.06.2013
року по 17.06.2013 року, від 24.06.2013 року, яким
зафіксовано період невиходу Позивача
на службу з 17.06.2013 року по 24.06.2013 року,
від 01.07.2013 року, яким зафіксовано період
невиходу Позивача на службу з 24.06.2013
року по 01.07.2013 року, та від 08.07.2013 року,
яким зафіксовано період невиходу
Позивача на службу з 01.07.2013 року по
08.07.2013 року (а.с.90-94), складені за участю
начальника лінійного відділу на
станції Дарниця УМВС України на
Південно-Західній залізниці
підполковника міліції
Лимарченко Д.І., який, згідно наказу
УМВС України на Південно-Західній
залізниці № 19 о/с від 24.05.2013 року у
період з 10.06.2013 по 05.07.2013 року перебув у
відпустці (а.с.145).

Також, факт нібито відсутності
Позивача на службі у період з 28.10.2013 по
04.11.2013 року зазначений у акті про
невихід на службу від 04.11.2013 року,
складений за участю посадових осіб
Губенко В.В. та Лозінського О.С., які
згідно наказу УМВС України на
Південно-Західній залізниці № 483
та довідки від 27.03.2014 року у період з
03.06.2013 року по 11.11.2013 року перебували у
відрядженні.

Крім того, суд наголошує, що в
зазначених актах, які надані
Відповідачем на підтвердження
встановлення факту відсутності
Позивача на службі у період з 03.06.2013
року по 27.06.2013 року, з 12.08.2013 року по
08.11.2013 року, що стало підставою для його
звільнення із займаної посади, не
зазначено час та місце їх складання,
робоче місце (службове приміщення) на
якому був відсутній Позивач.

Окрім цього, кожний окремий акт
відсутності Позивача на службі,
складений за відповідною датою,
містить інформацію про певний період
(кількістю у 3-5 календарних днів,
включаючи вихідні та святкові дні)
відсутності Позивача на службі, тобто
складений не безпосередньо за кожний
день відсутності на службі ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, оскільки
акти про невихід на службу Позивача за
період з 03.06.2013 року по 27.06.2013 року, з
12.08.2013 року по 08.11.2013 року, складені та
підписані частково особами, які у
період їх складення знаходились у
відпустці чи у відрядженні, у вказаних
актах відсутній час та місце їх
складання, дані акти складені суцільно,
без виключення вихідних та святкових
днів, суд вважає, що зазначені акти не
можуть бути прийняті до уваги, як
докази відсутності Позивача на службі
за період з 03.06.2013 року по 27.06.2013 року, з
12.08.2013 року по 08.11.2013 року.

Будь-яких інших доказів на
підтвердження відсутності Позивача на
службі за період з 03.06.2013 року по 27.06.2013
року, з 12.08.2013 року по 08.11.2013 року
Відповідачем не надано.

Навпаки, в судовому засіданні
представник Відповідача підтвердив, що
акти про невихід Позивача на службу не
складались в ті дні, якими вони
датовані. Як зазначив представник
Відповідача, акти про невихід на службу
Позивача були складені посадовими
особами УМВС України на
Південно-Західній залізниці на
підставі журналів обліку робочого часу
в один день за весь період часу, без
встановлення чи був відсутній Позивач
на своєму робочому місці у період, за
які ці акти складались.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що Відповідач, не провівши
належним чином перевірку факту
відсутності Позивача на робочому
місці, передчасно, без з'ясування всіх
обставин виніс оскаржувані накази.

Крім того, суд наголошує, що підставою
для звільнення Позивача з займаної
посади став встановлений, на думку
Відповідача, факт відсутності Позивача
на службі у період з 03.06.2013 року по 27.06.2013
року, з 12.08.2013 року по 08.11.2013 року, тобто у
період коли його посада була скорочена
(з 14.05.2013 року).

Однак, 08.11.2013 року, тобто коли
Відповідачу було відомо, що Позивач не
виходить на службу близько трьох
місяців, про що складені Відповідачем
відповідні акти, на засідання кадрової
комісії прийнято рішення про
призначення Позивача на іншу посаду
замість скороченої та наказом від
12.11.2013 року вказане рішення
реалізоване.

З 12.11.2013 року, тобто з дати коли Позивача
призначено на нову посаду замість
скороченої Позивач не виходив на
службу з поважних причин, що визнано
Відповідачем та з вказаної дати
претензій щодо його дисципліни у
Відповідача не має.

З огляду на викладене, оскільки
Відповідачем не надано жодних доказів
на підтвердження встановлення факту
відсутності Позивача на службі у
період з 03.06.2013 року по 27.06.2013 року, з
12.08.2013 року по 08.11.2013 року, а також
враховуючи, що 08.11.2013 року, тобто у
період коли, як вважає Відповідач,
ОСОБА_1 безпідставно не виходив на
службу, на засідання кадрової комісії
прийнято рішення про призначення
Позивача на іншу посаду замість
скороченої та наказом від 12.11.2013 року
вказане рішення реалізоване і з
вказаного періоду у Відповідача
відсутні зауваження щодо службової
дисципліни Позивача, суд вважає, що
УМВС України на Південно-Західній
залізниці було безпідставно прийнято
рішення про звільнення Позивача з
займаної посади за п. 64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, що виразилось у
тривалому невиході на службу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Всупереч наведеним вимогам,
Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не надав до суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятих ним спірних наказів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що накази УМВС України на
Південно-Західній залізниці № 298 о/с
від 12.12.2013 року, № 293 о/с від 09.12.2013 року
та № 32 о/с від 26.02.2014 року в частині
звільнення з органів внутрішніх справ
слідчого Слідчого відділення
лінійного відділу на станції Житомир
Управління Міністерства Внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці ОСОБА_1 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Згідно п.24 Положення «Про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ», у разі
незаконного звільнення особи рядового,
начальницького складу з органів
внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді).

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави особа
повинна бути поновлена на попередній
роботі. При винесенні рішення про
поновлення на роботі, одночасно
приймається рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, Позивач підлягає
поновленню на попередній посаді, в
зв'язку з чим УМВС України на
Південно-Західній залізниці
зобов'язано нарахувати та виплатити на
користь Позивача середній заробіток
(грошового утримання) за час вимушеного
прогулу з дня звільнення по день
поновлення на посаді.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів у межах суми
стягнення за один місяць, а також
негайно виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

На підставі зазначеної норми суд
вважає необхідним допустити до
негайного виконання постанову суду в
частині поновлення ОСОБА_1 в органах
внутрішніх справ на посаді слідчого
Слідчого управління лінійного відділу
на станції Житомир Управління
Міністерства Внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці та в
частині зобов'язання УМВС України на
Південно-Західній нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу за один
місяць.

На підставі зазначеної норми, суд
вважає необхідним допустити до
негайного виконання постанову суду в
частині поновлення Позивача на посаді
слідчого Слідчого відділення
лінійного відділу на станції Житомир
УМВС України на Південно-Західній
залізниці та в частині стягнення з УМВС
України на Південно-Західній залізниці
на користь Позивача середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163, 256 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-західній
залізниці, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
Внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці № 293 о/с
від 09.12.2013 року про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
майора міліції ОСОБА_1, яким на майора
міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці № 298 о/с
від 12.12.2013 року, в частині звільнення з
органів внутрішніх справ у запас (із
постановкою на військовий облік) за п.64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ майора міліції
ОСОБА_1, слідчого Слідчого відділення
лінійного відділу на станції Житомир
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці з 16.12.2013 року.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України
Південно-Західній залізниці №32 о/с від
26.02.2014 року в частині внесення змін до
наказу Управління Міністерства
Внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці № 298 о/с
від 12.12.2013 року, яким звільнено з
органів внутрішніх справ у запас (із
постановкою на військовий облік) за п.64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ майора міліції
ОСОБА_1, слідчого Слідчого відділення
лінійного відділу на станції Житомир
Управління Міністерства Внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці з 24.12.2013 року.

Поновити ОСОБА_1 з 24.12.2013 року в органах
внутрішніх справ на посаді слідчого
Слідчого відділення лінійного відділу
на станції Житомир Управління
Міністерства Внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці.

Зобов'язати Управління Міністерства
Внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 24.12.2013 року по день поновлення
на посаді.

Допустити негайне виконання постанови
суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді слідчого Слідчого відділення
лінійного відділу на станції Житомир
Управління Міністерства Внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці та в частині нарахування та
виплати ОСОБА_1 середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу за один
місяць.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом частини
третьої ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Стеценко О.О.

10 червня 2014 року.