Справа № 826/2553/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2014 року письмове
провадження № 826/2553/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. вирішив у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «МБТ ТРЕЙД»до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державного
казначейства України у м. Києві
провизнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товару Позивач
звернувся до адміністративного суду з
позовом, в якому просив:
1) визнати протиправними та скасувати
рішення відповідача-1 про коригування
митної вартості від 02.08.2013 року
№100250000/2013/600486/2, від 05.08.2013 року
№100250000/2013/600503/2, від 05.08.2013 року №
100250000/2013/600502/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600508/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600507/2; від 09.08.2013 року №
100250000/2013/600523/2, від 13.08.2013 року №
100250000/2013/600543/1, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600583/2, від 21.08.2013 року №
100250000/2013/600593/2, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600585/2, від 22.08.2013 року №
100250000/2013/600599/2;

2) стягнути з Державного бюджету
України через відповідача-2 на користь
позивача внесені фінансові гарантії,
що складаються із сум сплаченого мита
та податку на додатку вартість на
загальну суму 37 647,54 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, відповідачем-1 у
порушення норм діючого митного
законодавства України, винесені
протиправні рішення, якими скоригована
заявлена позивачем за ціною контракту
митна вартість імпортованих ним
товарів, що призвело до порушення його
прав та законних інтересів, а також
понесення значних матеріальних втрат.

Позивач вважає, що визначення ним
митної вартості імпортованих товарів
за ціною контракту є правомірним, а
оскаржувані рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів за
резервним методом є протиправними,
отже, такі рішення підлягають
скасуванню.

Відповідач-1 проти позову заперечував,
вважаючи оскаржувані рішення
законними та обґрунтованими,
винесеними на підставі та на виконання
норм митного законодавства України, за
результатами аналізу поданих
позивачем документів для митного
оформлення товарів, просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Відповідач-2 також проти позову
заперечував та просив суд відмовити у
задоволенні заявлених позовних вимог у
повному обсязі з підставі відсутності
з його боку порушень прав та законних
інтересів позивача, просив розглядати
справу за відсутності його
представника.

У судове засідання, призначене на 19.05.2014
р. представники відповідачів не
прибули, хоча про дату, час та місце
судового розгляду повідомлені
належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справу у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є офіційним представником
(імпортером) торгової марки ZELMER на
території України, у зв'язку з чим,
систематично здійснює ввезення та
подальше митне оформлення товарів цієї
торгової марки.

Так, між позивачем (покупець) та ТОВ
«Зелмер Маркет» укладено договір
купівлі-продажу №UA/001/ /2012 від 03 липня 2012
року, за умовами якого, Продавець
зобов'язується поставити, а
Імпортер-Дистриб'ютор зобов'язується
придбати у власність та оплатити у
встановлені терміни Товари в певному
асортименті зазначеному в рахунках з
метою її наступного оптового та
роздрібного перепродажу на території
України.

На виконання умов договору
купівлі-продажу №UA/001/ /2012 від 03 липня 2012
року, з метою здійснення митного
оформлення ввезеного на територію
України товару, позивач подав митному
органу наступні митні декларації: від
02.08.2013 року № 100250000/2013/065717, від 05.08.2013
року № 100250000/2013/065947, від 05.08.2013 року №
100250000/2013/065929, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/066068, від 05.08.2013 року №
100250000/2013/066021, від 09.08.2013 року №
100250000/2013/066482, від 12.08.2013 року №
100250000/2013/066796, від 16.08.2013 року №
100250000/2013/067315, від 21.08.2013 року №
100250000/2013/067766, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/067633, від 22.08.2013 року №
100250000/2013/067888, якими до митного
оформлення в режимі імпорт - 40
заявлений товар, зокрема:

1.мікрохвильові печі з грилем побутові,
нові, що працюють від напруги 220В., об'єм
20 л., .потужністю 800 Вт. мод.29z017.
Торговельна марка: «Zelmer». Країна
виробництва: CN. Виробник: «Zelmer Market» Sp.z.
o.o. на заводі Guangdong Midea Microwave and Electrical
Appliabce Mfg. Co., Ltd (код товару );

2. мікрохвильові печі з грилем побутові,
нові, що працюють від напруги 220В., об'єм
20 л., .потужністю 800 Вт. мод.29z023.
Торговельна марка: «Zelmer». Країна
виробництва: CN. Виробник: «Zelmer Market» Sp.z.
o.o. на заводі Guangdong Galanz Microwave Oven and Electrical
Appliabce Mfg. Co., Ltd (код товару );

3. сушарки для овочів та фруктів
електричні, побутові, нові, потужністю
300 Вт. мод.36Z011. Торговельна марка: «Zelmer».
Країна виробництва: PL. Виробник: «Zelmer
Market» Sp.z. o.o. на заводі Zaklady Sprzetu Precyzyjnego
«NIEWIADOW» S.A.» (код товару );

4. пилососи з умонтованим
електродвигуном побутові, нові, що
працюють від акумуляторів, ручні
автомобільні з функцією сухого
прибирання без мішкові з циклонним
фільтром ковба (потужність 758т об'єм
пилозбірника 0,5 л.), мод.01Z015. Торговельна
марка: «Zelmer». Країна виробництва: CN.
Виробник: «Zelmer Market» Sp.z. o.o. на заводі Zhuhai
Kelitong Electronic Co., Ltd" (код товару );

5. машинки (тример) для підстригання
волосся нові, побутові, з вмонтованим
електродвигуном, що працюють від
напруги 2208В., мод.39z015. Торговельна
марка: «Zelmer». Країна виробництва: CN.
Виробник: «Zelmer Market» Sp.z. o.o. на заводі
Zhejiang Paiter Electric Co., Ltd. (код товару );

6. мікрохвильові печі з грилем побутові,
нові, що працюють від напруги 220В., об'єм
20 л., .потужністю 800 Вт. мод.29z021.
Торговельна марка: «Zelmer». Країна
виробництва: CN. Виробник: «Zelmer Market» Sp.z.
o.o. на заводі Guangdong Galanz Microwave Oven and Electrical
Appliances Mfg. Co., Ltd (код товару ).

В деклараціях митної вартості позивач
визначив митну вартість товару за
ціною договору (перший метод) на рівні,
зокрема:

мікрохвильові печі з грилем побутові
(код товару ), мод.29z017 - 41,64 дол. США,
мод.29z023 - 39,29 дол. та мод.29z021 - 47,70 дол. США
за одну одиницю товару;

сушарки для овочів та фруктів
електричні (код товару ), мод.-36Z011 -
12,5 доларів США за одну одиницю товару;

пилососи з умонтованим
електродвигуном побутові (код товару
), мод.01Z015 - 8,14 дол. США за одну
одиницю товару;

машинки (тримери) для підстригання
волосся (код товару ), мод.39z015 - 2,93
дол. США за одну одиницю товару.

Позивачем для здійснення митного
контролю та митного оформлення, а також
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, одночасно з подачею
ВМД, були подані митному органу
наступні документи: вказаний вище
договір купівлі-продажу, копію додатку
до нього, копії рахунків-фактур
(інвойсів), міжнародних транспортних
накладних, пакувальних листів,
експортних декларацій, рамковий
договір на експедирування
(перевезення) та додатки до нього,
прайс-листи виробника, довідки про
транспортні витрати (з урахуванням
страхової суми вантажу).

В той же час, при проведенні контролю
правильності визначення митної
вартості товару, заявленого позивачем
за відповідними митними деклараціями,
митним органом встановлено, що надані
документи містять неповні дані, а саме:
декларантом не було надано страхові
документи по доставці вантажу (довідка
про транспортні витрати), що
унеможливлює перевірку числових
складових митної вартості; неподання
декларантом додаткових документів на
письмову вимогу митного органу згідно
ч.3 ст.53 Митного кодексу України: 1)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 2) якщо
здійснювалося страхування - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування; 3) довідкову інформацію
щодо вартості у країні-експортері
товарів, що є ідентичними та/або
подібними (аналогічними) оцінюваним
товарам; 4) розрахунок ціни
(калькуляцію), 5) прас-лист надано в
електронному вигляді низької якості,
що не дає змоги його прочитати
(декларант, на вимогу митного органу,
відмовився надати прас-лист іншої
якості). Проведено процедуру
консультації з декларантом.

Наявна в митного органу інформація
щодо митної вартості імпортованих
товарів призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості.

У зв'язку з зазначеним, позивача було
зобов'язано протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митої вартості товарів, а саме:

транспортні (перевізні) документи, якщо
умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

виписку з бухгалтерської документації;

якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування;

каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни
відправлення;

висновок про вартісні характеристики
товарів, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією, або інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

розрахунок ціни (калькуляцію);

інші наявні документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів (за власним бажанням).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, фактично, разом з подачею
ВМД від 02.08.2013 року № 100250000/2013/065717, від
05.08.2013 року № 100250000/2013/065947, від 05.08.2013
року № 100250000/2013/065929, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/066068, від 05.08.2013 року №
100250000/2013/066021, від 09.08.2013 року №
100250000/2013/066482, від 12.08.2013 року №
100250000/2013/066796, від 16.08.2013 року №
100250000/2013/067315, від 21.08.2013 року №
100250000/2013/067766, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/067633, від 22.08.2013 року №
100250000/2013/067888, подані митному органу
необхідні (обов'язкові) документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару за ціною договору.

Незважаючи на зазначене, а також
позбавляючи позивача можливості
подачі додаткових документів протягом
встановленого самим же митним органом
10-ти денного строку для їх подачі,
відповідач прийняв оскаржувані
рішення про коригування митної
вартості товарів, якими за резервним
методом скоригував митну вартість
товару: від 02.08.2013 року №100250000/2013/600486/2,
від 05.08.2013 року №100250000/2013/600503/2, від 05.08.2013
року № 100250000/2013/600502/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600508/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600507/2, від 09.08.2013 року №
100250000/2013/600523/2, від 13.08.2013 року №
100250000/2013/600543/1, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600583/2, від 21.08.2013 року №
100250000/2013/600593/2, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600585/2, від 22.08.2013 року №
100250000/2013/600599/2.

При цьому, взявши за основу ціни на
відповідні товари на рівні, зокрема:

мікрохвильові печі з грилем побутові
(код товару ), мод.29z017 - 49,44 дол. США,
мод.29z023 - 49,44 дол. та мод.29z021 - 49,44 дол. США
за одну одиницю товару;

сушарки для овочів та фруктів
електричні (код товару ), мод.-36Z011 -
16,00 доларів США за одну одиницю товару;

пилососи з умонтованим
електродвигуном побутові (код товару
), мод.01Z015 - 13,92 дол. США за одну
одиницю товару;

машинки (тримери) для підстригання
волосся (код товару ), мод.39z015 - 3,52
дол. США за одну одиницю товару.

Так, згідно оскаржуваних рішень про
коригування митної вартості товарів,
митна вартість товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки подані позивачем
документи, зазначені у ч.2 ст.53 Митного
кодексу України, містять неповні дані
(не подано страхові документи), а також
неподані додаткові документи на вимогу
митного органу.

Також, оскаржуваними рішеннями
зафіксовано, що митна вартість товарів
визначена із застосуванням резервного
методу, з урахуванням вимог ст.64
Митного кодексу України. Попередні
методи не застосовані, оскільки: метод 1
- відповідно до вимог частини 2 статті 58
Митного Кодексу України; методи и 2, 3 - у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
товари; методи 4,5- через відсутність
основи для віднімання (додавання)
вартості.

З урахуванням оскаржуваних рішень про
коригування митної вартості товарів,
позивач подав митному органу нові ВМД
від 02.08.2013 року № 100250000/2013/065743, від 05.08.2013
року № 100250000/2013/066027, від 05.08.2013 року №
100250000/2013/066026, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/066146, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/066158, від 09.08.2013 року №
100250000/2013/066527, від 13.08.2013 року №
100250000/2013/066878, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/067652, від 21.08.2013 року №
100250000/2013/067848, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/067715, від 22.08.2013 року №
100250000/2013/067941, за якими, за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю відповідних товарів, товари
будуть випущені у вільний обіг.

Не погоджуючись з оскаржуваними
рішеннями митного органу про
коригування митної вартості товарів,
позивач звертався до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
Міністерства доходів і зборів України
із заявою (скаргою) про перегляд
відповідних рішень, за результатом
розгляду якої, Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів та Міністерство
доходів і зборів України не знайшли
підстав для їх перегляду.

Позивач вважає рішення митного органу
про коригування митної вартості
товарів від 02.08.2013 року №100250000/2013/600486/2,
від 05.08.2013 року №100250000/2013/600503/2, від 05.08.2013
року № 100250000/2013/600502/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600508/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600507/2, від 09.08.2013 року №
100250000/2013/600523/2, від 13.08.2013 року №
100250000/2013/600543/1, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600583/2, від 21.08.2013 року №
100250000/2013/600593/2, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600585/2, від 22.08.2013 року №
100250000/2013/600599/2 протиправними та такими,
що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.29 Митного кодексу
України, рішення, дії або бездіяльність
органів доходів і зборів або їх
посадових осіб можуть бути оскаржені
безпосередньо до суду в порядку,
визначеному законом.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у
матеріалах справи письмовим доказам,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість позовних
вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З 01.06.2012 р. набрав чинності новий Митний
кодекс України (далі-Кодекс) від 13.03.2012
р. № 4495-VІ, який, зокрема, встановлює
порядок визначення митної вартості
імпортованих товарів та правила її
декларування визначені.

Відповідно до ч.1 ст.49, ч.2 ст.51 Кодексу
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорт, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 Кодексу заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

У випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення (ч.1 ст.53
Кодексу).

Відповідно до ч.2,3 ст.53 Кодексу,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивачем були подані митному
органу документи, передбачені ч.2 ст.53
Кодексу, необхідні для підтвердження
заявленої ним митної вартості товару,
проте, без визначення та закріплення
належним чином зауважень щодо
наявності в поданих документах
розбіжностей чи ознак підробки, а також
без фактичного визначення
(конкретизації) недостатності
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, митним органом у порушення
вимог ч.3 ст.53 Кодексу, не надаючи
позивачу можливість протягом 10
календарних днів надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товару, винесені
оскаржувані рішення про коригування
митної вартості товарів від 02.08.2013 року
№ 100250000/2013/600486/2, від 05.08.2013 року №
100250000/2013/600503/2, від 05.08.2013 року №
100250000/2013/600502/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600508/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600507/2, від 09.08.2013 року №
100250000/2013/600523/2, від 13.08.2013 року №
100250000/2013/600543/1, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600583/2, від 21.08.2013 року №
100250000/2013/600593/2, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600585/2, від 22.08.2013 року №
100250000/2013/600599/2, що суперечить вимогам
митного законодавства, порушує права
позивача на належний захист своїх прав
та доведення правомірності і
обґрунтованості заявленої ним митної
вартості товару.

При цьому, доводи митного органу про
неповність поданих позивачем
документів, у зв'язку з ненаданням
страхових документів по доставці
вантажу, судом до уваги не приймаються,
оскілки, як вбачається з матеріалів
справи, у довідках про
транспортно-експедиційні послуги
(видані контрагентом позивача - РОХЛІГ
СУУС ЛОГІСТІКС С.А., який на договірній
основі надавав
транспортно-експедиційні послуги), які
подавалася позивачем митному органу
під час митного оформлення товарів,
містяться відомості про старування
вантажу, зокрема, визначені страхові
суми вантажів.

Відповідно до ч.1-3 ст.54 Кодексу,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів (ч.1
ст.55 Кодексу).

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: a) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органом доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органом доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду (ч.2 ст.55 Кодексу).

Аналіз оскаржуваних рішень митного
органу свідчить про те, що вони,
зокрема, не містять обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом.
Також, оскаржувані рішення не містять
обґрунтування ціни, визначеної митним
органом самостійно на підставі
застосування резервного методу.

Згідно ч.1 ст.57 Кодексу, визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч.2 ст.58 Кодексу).

Відповідно до ч.4,5 ст.58 Кодексу митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно п.5,6 ч.10 ст.58 Кодексу, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються,
зокрема, такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: 5) витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 6)
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Згідно ч.1,2 ст.64 Кодексу у разі якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не
визначається згідно із положеннями
цієї статті на підставі, зокрема,
мінімальної митної вартості (п.6 ч.3 ст.64
Кодексу).

З матеріалів справи встановлено, що
позивачем з метою підтвердження
заявленої ним митної вартості товару,
подавалися митному органу відповідні
обов'язкові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості імпортованих товарів, проте
вони не були визнані митним органом
достатніми для підтвердження
заявленої позивачем митної вартості
товару.

При цьому, суд, вивчивши відповідні
документи вважає їх такими, що в повній
мірі ідентифікують оцінюваний товар та
містять об'єктивні і достовірні дані,
що піддаються обчисленню та
підтверджують його ціну, що підлягає
сплаті на користь продавця, тобто
підтверджують митну вартість
зазначеного товару за ціною договору.

Крім того, згідно експертного висновку
Київської обласної (регіональної)
торгово-промислової палати від 05.06.2013
року № Ц-289, копія якого міститься в
матеріалах справи, в результаті
аналізу наданих документів з
урахуванням цінової пропозиції заводу
виробника та проведеного моніторингу
ринку щодо вартості аналогічних
товарів експертом встановлено, що
контрактна вартість товарів за
договором купівлі-продажу №UA/001/ /2012 від
03 липня 2012 року, відповідає кон'юнктурі
та ціноутворюючим факторам ринку.

У ході судового розгляду справи,
відповідач 1 не спростував договірну
ціну товару, а також об'єктивну
можливість і спроможність, на підставі
наданих позивачем документів,
визначити цю ціну та рівень митної
вартості товару за ціною договору за
правилами, визначеними ст.58 Кодексу.

Слід зауважити при цьому, що наявність
в автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками інформації про
декларування аналогічного товару, за
більшою або меншою вартістю, за
відсутності інших визначених законом
підстав, що обумовлюють межі і способи
здійснення митним органом контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, країна виробництва,
умови і обсяги поставок, наявність
знижок тощо).

Будь-яких переконливих аргументів та
доказів, які б викликали обґрунтовані
сумніви в достовірності проведеного
позивачем розрахунку митної вартості
товару за ціною договору відповідачем 1
не наведено та не надано, a інших
обставин, які б впливали на рівень
задекларованої позивачем митної
вартості товарів судом не встановлено.

Доводи відповідача 1 про те, що надані
позивачем документи містять неповні
дані не знайшли свого підтвердження,
оскільки відповідачем 1 не зазначено,
які саме документи містять неповні
дані та яким чином вони впливають на
правильність визначення митної
вартості товарів.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу відповідачем 1 не спростована.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що митним органом
неправомірно відмовлено позивачу у
визнанні задекларованої ним митної
вартості товарів за основним методом
(за ціною договору).

Суд також не приймає до уваги посилання
відповідача 1 на ненадання позивачем
додаткових документів на письмову
вимогу митного органу, оскільки як
вбачається з аналізу ч.3 ст.53 Кодексу
додаткові документи на письмову вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
надати у разі якщо документи, зазначені
у частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, однак як встановлено судом вище
та не спростовано відповідачем 1,
позивачем надано усі необхідні
документи.

На думку суду, неподання декларантом
окремих додаткових документів не
впливає на правильність визначення
позивачем митної вартості товарів за
першим методом, що підтверджується
наданими до органу доходів і зборів для
митного оформлення основними
документами.

Згідно із позицією Верховного Суду
України (постанова від 11.09.2012 у справі №
21-262а12), яка в силу ч.2 ст.161 та ч.1 ст.244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковою для врахування
при вирішенні даної справи, ненадання
декларантом запитуваних митним
органом документів, за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, не є достатнім для висновку
про наявність підстав для застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку про протиправність
оскаржуваних рішень відповідача-1 про
коригування митної вартості товарів
від 02.08.2013 року №100250000/2013/600486/2, від 05.08.2013
року №100250000/2013/600503/2, від 05.08.2013 року №
100250000/2013/600502/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600508/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600507/2, від 09.08.2013 року №
100250000/2013/600523/2, від 13.08.2013 року №
100250000/2013/600543/1, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600583/2, від 21.08.2013 року №
100250000/2013/600593/2, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600585/2, від 22.08.2013 року №
100250000/2013/600599/2 та, відповідно, про їх
скасування.

Відповідно до ч.1 ст. 297 Кодексу, у разі
ввезення товарів на митну територію
України суми митних платежів,
нараховані органом доходів і зборів,
підлягають сплаті до Державного
бюджету України платником податків до
або на день подання органу доходів і
зборів митної декларації для митного
оформлення, крім випадків, якщо
відповідно до цього Кодексу товари
ввозяться на митну територію України
із звільненням від оподаткування
митними платежами.

Згідно ч.1,2 ст.299 Кодексу, сплата митних
платежів може здійснюватися із
застосуванням авансових платежів
(передоплати).

Авансовими платежами (передоплатою) є
грошові кошти, внесені платником
податків за власним бажанням на
рахунки, відкриті на ім'я органів
доходів і зборів в органах, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, як
попереднє грошове забезпечення сплати
майбутніх митних платежів.

Частинами 4,5 статті 299 Кодексу
визначено, що кошти авансових платежів
не вважаються митними платежами, доки
особа, яка внесла такі платежі, не
зробить розпорядження про це органу
доходів і зборів та не будуть виконані
відповідні митні формальності. З
моменту початку виконання таких митних
формальностей кошти авансових
платежів у сумі, на яку зроблено
розпорядження, не підлягають
використанню на будь-які інші цілі.
Після завершення митних формальностей
кошти у сумі, на яку зроблено
розпорядження, перераховуються
органом доходів і зборів до державного
бюджету. У разі відмови від завершення
митних формальностей сумі авансових
платежів, на яку зроблено
розпорядження, повертається статус
авансових платежів.

Повернення коштів авансових платежів
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
якщо заяву про повернення подано до
органу доходів і зборів протягом 1095
днів з дня внесення таких коштів на
рахунок органу доходів і зборів. При
цьому відсотки на суму коштів, унесених
як авансові платежі, не нараховуються.

Процедуру повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині
четвертій статті 284 Митного кодексу
України та в міжнародних договорах
України визначає Порядок повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затверджений наказом Державної митної
служби України від 20.07.2007 р. № 618
(далі-Порядок).

Згідно п.1, 2 Розділу ІІ Порядку, платник
податків має право на повернення
залишків коштів передоплати з
депозитного рахунку 3734, відкритого на
ім'я митного органу в Головному
управлінні Державного казначейства
України в місті Києві (далі - депозитний
рахунок 3734), та з відповідного
банківського балансового рахунку 2603
«Розподільчі рахунки суб'єктів
господарської діяльності», відкритого
митному органу в уповноваженому банку
(далі - банківський рахунок 2603).

Для повернення цих коштів платником
податків подається до митного органу
заява довільної форми, підписана
керівником і головним бухгалтером
суб'єкта господарської діяльності або
фізичною особою.

Відповідно до п.1 Розділу ІІІ Порядку,
для повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме: згідно платіжних доручень № 848
від 19 липня 2013 року, № 908 від 2 серпня 2013
року, № 919 від б серпня 2013 року, № 945 від 8
серпня 2103 року, № 949 від 12 серпня 2013
року, № 982 від 20 серпня 2013 року, № 1015 від
21 серпня 2013 року, №1035 від 23 серпня 2013
року, позивачем здійснено передоплату
за митне оформлення в розмірах,
відповідно, 1 283 000,00 грн., 480 000,00 грн., 1 115
000,00 грн., 50 000,00 грн., 745 000,00 грн., 2 891 000,00
грн., 236 500,00 грн., 1 405 000,00 грн. Проте,
позивачем не надано суду доказів
надання митному органу відповідного
розпорядження на використання
вищезазначених платежів в якості
митних платежів в рахунок сплати
митної вартості товарів з урахуванням
оскаржуваних рішень про коригування
митної вартості товарів, а також не
надано доказів виконання процедури їх
повернення, передбаченої діючим митним
законодавством України.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з Державного бюджету України
через відповідача-2 на користь позивача
внесені фінансові гарантії, що
складаються із сум сплаченого мита та
податку на додатку вартість на
загальну суму 37 647,54 грн., на думку суду,
є необґрунтованими та передчасними,
оскільки виникнення права на
повернення сплачених податків і зборів
пов'язується з певними обставинами та
відповідною процедурою, а на момент
вирішення даної справи, позивачем не
надано належних та допустимих доказів
порушення відповідачами права на
повернення йому суми внесеної
авансової переоплати, митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету (фінансової
гарантії).

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
частково обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем 1, як суб'єктом владних
повноважень, належним чином не
виконаний обов'язок щодо доказування з
урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19
Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судом витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «МБТ ТРЕЙД»
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про коригування митної
вартості товарів від 02.08.2013 року
№100250000/2013/600486/2, від 05.08.2013 року
№100250000/2013/600503/2, від 05.08.2013 року №
100250000/2013/600502/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600508/2, від 06.08.2013 року №
100250000/2013/600507/2; від 09.08.2013 року №
100250000/2013/600523/2, від 13.08.2013 року №
100250000/2013/600543/1, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600583/2, від 21.08.2013 року №
100250000/2013/600593/2, від 20.08.2013 року №
100250000/2013/600585/2, від 22.08.2013 року №
100250000/2013/600599/2.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій