Справа № 2а-7843/10/1370
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Справа № 9104/38229/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання -
Ратушній М.І.

за участю:

позивача - ОСОБА_2

представника позивачів - ОСОБА_3,

представника третьої особи - Дудяка
Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2, ОСОБА_24, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, Єврейської
релігійної громади м. Львова «ТУРЕЙ
ЗАГАВ» («ЗОЛОТА РОЗА») на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_24, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, Єврейської
релігійної громади м. Львова «ТУРЕЙ
ЗАГАВ» («ЗОЛОТА РОЗА») до Управління
охорони культурної спадщини
Львівської обласної державної
адміністрації, третя особа Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Українські Інвестиційні Системи» про
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н
О В И Л А:

02 вересня 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_24,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, Єврейська релігійна
громада м. Львова «ТУРЕЙ ЗАГАВ»
(«ЗОЛОТА РОЗА») звернулись в суд з
позовом до Управління охорони
культурної спадщини Львівської
обласної державної адміністрації,
третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Українські
Інвестиційні Системи» в якому просили
зобов'язати відповідача визначити межі
територій пам'яток місцевого значення
на земельній ділянці по вул. Федорова,
23, вул. Федорова, 25 та вул. Федорова, 28 у
місті Львові та затвердити їх зони
охорони.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що
земельні ділянки по вулиці Федорова, 23,
25, 28 у м. Львові розташовані в
історичному центрі міста, занесеному
до списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.
Вказана територія охороняється згідно
Конвенції про охорону всесвітньої
культурної і природної спадщини.
Будинок по вулиці Федорова, 28 перебуває
на державному обліку як пам'ятка
архітектури місцевого значення. На
території земельної ділянки між
будинками 23 і 25 по вулиці Федорова
виявлено та зареєстровано як ново
виявлені ще дві пам`ятки культурної
спадщини: залишки будівлі Шхити та
Микви. З метою збереження виявлених і
охоронюваних законом об'єктів
культурної спадщини необхідно було
визначити межі територій пам'яток
місцевого значення та затвердити їхні
зони охорони, встановивши режим
використання пам'яток місцевого
значення, їхніх територій, зон охорони.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_2, ОСОБА_24,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, Єврейська релігійна
громада м. Львова «ТУРЕЙ ЗАГАВ»
(«ЗОЛОТА РОЗА») подали апеляційну
скаргу на неї, в якій просили постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове рішення яким задоволити
позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянти по справі зазначають, що з
постановою суду першої інстанції не
погоджуються, вважають її незаконною
та необґрунтованою і такою, що підлягає
скасуванню з підстав неповного
з'ясування судом обставин справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи та порушення норм
процесуального і матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Також, апелянти по справі зазначили, що
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
необґрунтовано здійснив висновок про
те, що спірні пам`ятки культури
знаходяться в межах заповідника.
Територія та земельна ділянка, де
розташовані пам`ятки і ведеться
будівництво належить до категорії
земель громадського користування та
забудови, а не земель
історико-культурного призначення.

Представник позивачів ОСОБА_3 в
судовому засідання уточнив позовні
вимоги та просив зобов'язати
Управління охорони культурної
спадщини Львівської обласної
державної адміністрації визначити
межі, затвердити їх зони охорони та
встановити режим використання пам'яток
культури, що знаходяться у м.Львові по
вул.Федорова, 23-25.

Заслухавши суддю доповідача,
представників сторін по справі,
проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що дана апеляційна
скарга підлягає до задоволення з таких
підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
21.01.2009 року Виконавчим комітетом
Львівської міської ради проведено
державну реєстрацію Єврейської
релігійної громади «ТУРЕЙ ЗАГАВ»
(«ЗОЛОТА РОЗА») м.Львова, що
підтверджується копією Свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А01 № 206528.

21.01.2009 року Львівською обласною
державною адміністрацією проведено
державну реєстрацію Статуту
Єврейської релігійної громади «ТУРЕЙ
ЗАГАВ» («ЗОЛОТА РОЗА») м. Львова, що
підтверджується копією Свідоцтва про
реєстрацію Статуту релігійної громади
за №19/0/5-09.

Опис меж Державного
історико-архітектурного заповідника в
м.Львові затверджені рішенням
Виконавчого комітету № 321 від 09.07.1975
року Львівської обласної ради
депутатів трудящих та перезатверджені
розпорядженням голови Львівської
обласної державної адміністрації від
17.03.2010 року за № 228/0/5-10.

Позивачами, не надано суду належних та
допустимих доказів знаходження
вищевказаних пам'яток культури (по вул.
Федорова, 28 та земельній ділянці по вул.
Федорова, 23-25) за межами Державного
історико-архітектурного заповідника в
м. Львові.

Також, судом першої інстанції небуло
взято до уваги пояснення представника
позивачів щодо підставності
зобов'язання відповідача встановлення
меж, затвердження зон охорони та
встановлення режиму використання
пам'яток культури у м.Львові по
вул.Федорова, 28 (охоронний номер 356) та
земельній ділянці по вул. Федорова, 23-25
де розташовані споруди Шхити (різні) і
Микви, оскільки межі, зони охорони,
обсяги і строки проведення робіт з
консервації, реставрації,
реабілітації, ремонту і пристосування
об'єктів культурної спадщини,
благоустрою історико-культурного, а
також заходи з охорони і використання
об'єктів культурної спадщини,
збереження і відтворення традиційного
характеру середовища визначаються
відповідно у плані організації
території історико-культурного
заповідника або плані організації
історико-культурної заповідної
території - науково-проектній
документації, що розробляється
відповідно до закону в порядку,
визначеному центральним органом
виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини.

Звідси суд першої зробив висновок, що
відповідача по справі неможливо
зобов'язувати реалізовувати свої
повноваження щодо визначення меж
пам'яток культури у м.Львові по
вул.Федорова, 28 (охоронний номер 356) та
земельній ділянці по вул.Федорова, 23-25,
затвердження їх зони охорони та
встановлення режиму використання,
оскільки такі повноваження можуть бути
реалізовані лише у випадку їх
визначення у плані організації
території історико-культурного
заповідника науково-проектній
документації, що розробляється
відповідно до закону в порядку,
визначеному центральним органом
виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції не погоджується
з наступних підстав.

Відповідно до ст.54 Конституції України
громадянам гарантується свобода
літературної, художньої, наукової і
технічної творчості, захист
інтелектуальної власності, їхніх
авторських прав, моральних і
матеріальних інтересів, що виникають у
зв'язку з різними видами
інтелектуальної діяльності. Культурна
спадщина охороняється законом. Держава
забезпечує збереження історичних
пам'яток та інших об'єктів, що
становлять культурну цінність, вживає
заходів для повернення в Україну
культурних цінностей народу, які
знаходяться за її межами.

Відносини щодо охорони культурної
спадщини регулюються не лише
українським законодавством, а й на
міжнародно-правовому рівні, зокрема
Конвенцією ЮНЕСКО про охорону
всесвітньої культурної спадщини від
16.11.1972р.

Законом України від 20.04.2004р. «Про
затвердження Загальнодержавної
програми збереження та використання
об'єктів культурної спадщини на 2004-2010
роки» затверджена Загальнодержавна
програма заходів збереження та
використання об'єктів культурної
спадщини на 2004-2010 роки. Мета цієї
програми полягає у створенні більш
сприятливих умов для розвитку сфери
охорони культурної спадщини,
забезпечення належного рівня
збереження та використання об'єктів
культурної спадщини в суспільному
житті.

Із матеріалів справи вбачається, що
листом від 29.12.2009 року Державної служби
з питань національної культурної
спадщини звернено увагу Львівської
міської ради на наявність споруд
середньовічної забудови єврейського
кварталу м.Львова: Микви, Шхити та їх
оточення у безпосередній близькості до
ділянки проектування будівництва
готелю по вул.Федорова, 23-28, а також на
збереження археологічних залишків, що
мають історико-культурну цінність в
межах ділянки проектування. За
результатами перевірки Управління
охорони культурної спадщини
Львівської обласної держаної
адміністрації 20 квітня 2010 року
обстеженням вказаних ділянок
встановлено, що на вул.Федорова, 28
ведуться підготовчі роботи до
будівництва готельного комплексу.

Виконавцю робіт представнику
корпорації «Галтрансрембуд» було
вручено Розпорядження за №1-10 від 20
квітня 2010 р. про припинення робіт та
зобов'язано вжити заходів щодо
порушень законодавства України про
охорону культурної спадщини.
Управлінням був скерований лист в
управління охорони історичного
середовища Львівської міської ради з
вимогою надати інформацію про
погодження у встановленому порядку
проектної документації на будівництво
готелю та вжити заходи для недопущення
протизаконних робіт на території
історичного ареалу м.Львова без
погоджень передбачених
законодавством.

Згідно ст.37 Закону України «Про охорону
культурної спадщини» будівельні,
меліоративні, шляхові та інші роботи,
що можуть призвести до руйнування,
знищення чи пошкодження об'єктів
культурної спадщини, проводяться
тільки після повного дослідження цих
об'єктів за рахунок коштів замовників
зазначених робіт. Роботи на щойно
виявлених об'єктах культурної спадщини
здійснюються за наявності письмового
дозволу відповідного органу охорони
культурної спадщини на підставі
погодженої з ним науково-проектної
документації. З метою захисту об'єктів
археології, у тому числі тих, що можуть
бути виявлені, проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
випадках, передбачених Земельним
кодексом України, погоджуються
органами охорони культурної спадщини.

Відповідно до підпунктів 4, 5, 6 та 14
пункту 1 ст.6 Закону України «Про
охорону культурної спадщини» до
повноважень органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органів
охорони культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій відповідно
до їхньої компетенції належить:
визначення меж територій пам'яток
місцевого значення та затвердження
їхніх зон охорони; встановлення режиму
використання пам'яток місцевого
значення, їхніх територій, зон охорони;
забезпечення захисту об'єктів
культурної спадщини від загрози
знищення, руйнування або пошкодження
та погодження програм та проектів
містобудівних, архітектурних та
ландшафтних перетворень,
меліоративних, шляхових, земляних
робіт на пам'ятках національного
значення, їх територіях, в
історико-культурних заповідниках, на
історико-культурних заповідних
територіях, у зонах охорони, на
охоронюваних археологічних
територіях, в історичних ареалах
населених місць, а також програм і
проектів, реалізація яких може
позначитися на об'єктах культурної
спадщини.

Об'єкт культурної спадщини - визначне
місце, споруда (витвір), комплекс
(ансамбль), їхні частини, пов'язані з
ними рухомі предмети, а також території
чи водні об'єкти, інші природні,
природно-антропогенні або створені
людиною об'єкти незалежно від стану
збереженості, що донесли до нашого часу
цінність з археологічного,
естетичного, етнологічного,
історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього
погляду і зберегли свою автентичність.

Вимоги до проектів землеустрою щодо
організації і встановлення меж
історико-культурного заповідника
визначені у ст. 47 Закону України «Про
землеустрій», якою зазначено, що
проектами землеустрою щодо
організації і встановлення меж
територій історико-культурного
призначення визначаються місце
розташування і розміри земельних
ділянок, власники земельних ділянок,
землекористувачі, у тому числі
орендарі, а також встановлюється режим
використання історико-культурного
(охоронні зони) призначення. Порядок
розробки проектів землеустрою щодо
організації і встановлення меж
територій природно-заповідного фонду
та іншого природоохоронного
призначення, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення встановлюється Кабінетом
Міністрів України. Порядок розроблення
проектів землеустрою з організації та
встановлення меж територій
історико-культурного призначення
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004р. за № 1094.

Як вбачається із матеріалів справи,
інформація про вжиття охоронних
заходів, встановлення охоронних зон та
режимів використання по вул.Федорова, 28
та Федорова, 23-25 відсутня.

Колегія суддів приходить до висновку,
що враховуючи вищевказані
повноваження Управління охорони
культурної спадщини Львівської
обласної державної адміністрації для
збереження виявлених і охоронюваних
законом об'єктів культурної спадщини
необхідно визначити межі територій
пам'яток місцевого значення та
затвердити їхні зони охорони,
встановити режим використання пам'яток
місцевого значення, їхніх територій,
зон охорони.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційна скарга підлягає
до задоволення, а оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову, якою задоволити
позовні вимоги повністю.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, ст. 198, ч.1
ст. 202, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС
України, колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н
О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_24,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, Єврейської релігійної
громади м. Львова «ТУРЕЙ ЗАГАВ»
(«ЗОЛОТА РОЗА») - задоволити, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року у справі № 2а-7843/10/1370 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою
позовні вимоги задоволити повністю.

Зобов'язати Управління охорони
культурної спадщини Львівської
обласної державної адміністрації
визначити межі територій пам'яток
місцевого значення на земельній
ділянці по вул.Федорова, 28 (охоронний
номер 356) та по вул.Федорова, 23-25
(охоронний номер 1300020 згідно наказу MKT
України від 30.02.2010 р.) у місті Львові,
затвердити їх зони охорони та
встановити режим використання пам'яток
культури.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
С.І. Богаченко

Суддя
А.І. Рибачук

Суддя
Д.М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено
10.06.2014 року.