Справа № 2-а-6535/10/2215
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-6535/10/2215
Головуючий у 1-й інстанції: Сеньков О. Г.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області на
постанову Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 17 грудня 2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2010 року позивач звернувся
до Старокостянтинівського районного
суду Хмельницької області з позовом до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області про
поновлення строку звернення до
адміністративного суду; зобов'язання
відповідача нарахувати на користь
позивача недоплачену позивачу як
дитині війни щомісячну державну
соціальну допомогу за 2007-2010 року у
встановленому законом розмірі.

Постановою Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 17.12.2010 року даний позов задоволено:
визнано протиправною відмову
відповідача в нарахуванні та виплаті
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня
2009 року і з 01 січня по 17 грудня 2010 року;
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
доплати до пенсії у розмірі 30 5
мінімальної пенсії за віком згідно з
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" за період з 09.07.2007
року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по
17.12.2010 року.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 17.12.2010 року, як
таку, що винесена з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, прийнявши нову
постанову про відмову у задоволенні
позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач є пенсіонером за віком та має
статус дитини війни в розумінні статті
1 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернувся із
письмовою заявою до Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області про нарахування
та виплату 30% підвищення до пенсії як
дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми щомісячне підвищення до пенсії
позивачу виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні
засади пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу, ніж постанова Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530,
що дає підстави зробити висновок про
неправомірність виплати відповідачем
щомісячного підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

На підставі наведеного, враховуючи
положення ст. 195 КАС України та беручи
до уваги надане суду апеляційної
інстанції право перегляду рішень суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

При цьому, зважаючи на те, що позивачем
надано докази звернення до 9 вересня 2010
року до місцевого загального суду з
позовною заявою в межах строку,
визначеного Цивільним процесуальним
кодексом України, яка була розглянута в
порядку цивільного судочинства, однак,
провадження у справі закрито ухвалою
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 25.11.2010 року у
зв'язку з ухваленням Конституційним
Судом України Рішення від 9 вересня 2010
року № 19-рп/2010 у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами",
колегія суддів погоджується, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про поважність причин
пропуску строку звернення до суду
позивача.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 17 грудня 2010
року, - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.