Справа № 1319/10926/2012
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 червня 2014 року м. Київ
В/800/2566/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О., Васильченко
Н.В.,Калашнікової О.В.,Голяшкіна
О.В.,Стрелець Т.Г., розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 6
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_6 до
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
нарахування та виплату коштів, -

в с т а н о в и в :

Постановою Сихівського районного суду
міста Львова від 10 грудня 2012 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове судове
рішення про часткове задоволення
позову. Визнано неправомірними дії
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради щодо
виплати ОСОБА_6 компенсації вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я на підставі наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 30.01.2012 № 44 «Про
встановлення розмірів грошової
компенсації вартості продуктів
харчування громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
на 2012 рік», у розмірі 302 грн., а не на
підставі пункту 14 частини 1 статті 20
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та постанови Кабінету
Міністрів України від 21.05.1992 № 258 «Про
норми харчування та часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з 1 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року.
Зобов'язано Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради здійснити необхідні дії
відповідно до вимог пункту 14 частини 1
статті 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та постанови Кабінету
Міністрів України від 21.05.1992 № 258 «Про
норми харчування та часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
направлені на забезпечення ОСОБА_6
продуктами харчування за медичними
нормами з обов'язковим прикріпленням
до відповідних магазинів за місцем
проживання та компенсацією 50% вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України, за період з 01
липня 2012 року по 30 вересня 2012 року, за
виключенням раніше виплачених з цього
питання коштів. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 6 березня 2014 року касаційну
скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради задоволено. Постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року скасовано, а постанову
Сихівського районного суду міста
Львова від 10 грудня 2012 року залишено в
силі

Не погоджуючись з ухвалою суду
касаційної інстанції від 6 березня 2014
року, ОСОБА_6 звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
заявою про допуск до її перегляду
Верховним Судом України, посилаючись
на те, що вона прийнята з неоднаковим
застосуванням приписів пункту 14 статті
20 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Пунктом 14 статті 20 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, надаються
такі гарантовані державою компенсації
та пільги: забезпечення продуктами
харчування за медичними нормами з
обов'язковим прикріпленням до
відповідних магазинів за місцем
проживання. Зазначеним особам
компенсується 50 процентів вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановлюваними центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
може бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Пленум Вищого адміністративного суду
України у пункті 4 постанови від 13
грудня 2010 року № 2 "Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України" роз'яснив судам, що заява про
перегляд рішення з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень; спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема, різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі, різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню, різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню, різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Згідно із ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 6
березня 2014 року, про перегляд якої
подана ця заява, суд касаційної
інстанції скасував постанову суду
апеляційної інстанції та залишив в
силі постанову суду першої інстанції
про відмову у задоволенні позову. Такий
висновок обґрунтовано тим, що після
прийняття Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік"
наказом Міністерства праці та
соціальної політики від 30.01.2012 № 44
встановлено та затверджено розміри
грошової компенсації вартості
продуктів харчування громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи на 2012 рік. Зокрема, для
громадян 1 категорії у Львівській
області передбачено виплату у розмірі
302 грн. щомісячно. Оскільки саме у
такому розмірі позивач отримував
компенсацію вартості продуктів
харчування з липня по вересень 2012 року,
суд касаційної інстанції погодився з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20 лютого 2014 року, на яку
посилається заявник як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, судами задоволено
позов посилаючись на те, що Порядок
використання коштів Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 20 червня 2000 року
№ 987, а також врегульований діючими
положеннями Порядку зарахування збору
до Фонду для здійснення заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту
населення і використання його коштів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 березня 1998 року
№ 396. Вказаними нормативними
документами не передбачено обмежень
щодо здійснення відповідними органами
виплат компенсації вартості продуктів
харчування, визначеної на рівні закону,
а тому суди дійшли висновку про
неправомірність дій відповідача щодо
недонарахування та недоплати позивачу
у період з жовтня 2009 року по вересень 2010
року коштів на компенсацію 50 % вартості
продуктів харчування за нормами,
встановленими Міністерством охорони
здоров'я України.

З урахуванням описаного у даному
випадку відсутнє неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи наведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску заяви до
провадження.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_6 у допуску до
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 11 березня 2014 року у справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Варра Трейд» до
Південної митниці, Головного
управління Державного казначейства
України в Одеській області, за участю
прокуратури Одеської області про
визнання бездіяльності протиправною,
визнання протиправним рішення,
зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Сорока М.О.

Васильченко Н.В.

Калашнікова О.В.

Голяшкін О.В.

Стрелець Т.Г.