Справа № 2а-1199/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 р.
Справа № 77690/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації на постанову
Буського районного суду Львівської
області від 09 грудня 2011 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації про
визнання дій неправомірними та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку,-

В С Т А Н О В
И Л А:

Позивач 20.05.2009 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
відповідача адміністрації про
визнання дій неправомірними та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Вимоги мотивовані тим, що вона є матір'ю
малолітньої дитини. Відповідно до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» позивачці щомісячно
повинна надаватись грошова допомога в
розмірі встановленому законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, як особі що фактично
здійснює догляд за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. Але
всупереч вимогам ст. 15 зазначеного
закону та ст. 22 Конституції України
щомісячна грошова допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у 2007 році
виплачувалась не в повному обсязі.

Постановою Буського районного суду
Львівської області від 09 грудня 2011 року
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації провести нарахування та
виплату з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім`ям з
дітьми». В решті позовних вимог
відмовити.

Суд виходив з того, що дії відповідача
щодо виплати допомоги позивачці не
відповідають ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
оскільки рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007
визнано такою, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційною) ч. 2 ст. 56 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що управління правомірно,
в межах наявних фінансових ресурсів
здійснювало виплати, передбачені
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у порядку, розмірі та у
спосіб, визначених діючим
законодавством України на момент
відповідних виплат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 183-2
цього Кодексу.

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивачка є
матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується відповідним свідоцтвом
про народження, здійснює догляд за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та має право на отримання
щомісячної грошової допомоги
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992
року № 2811-XII передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» є спеціальним законом,
що регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 14 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік» від
19.12.2006 року №489-V, дію ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» на 2007 рік було зупинено та у
відповідності до ст. 56 означеного
Закону №489-V встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку для застрахованих осіб
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між 50% прожиткового мінімуму
встановленого для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особі за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року, справа №1-29/2007 за
конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статті 56, пункту 14 статті 71 в
частині зупинення на 2007 рік дії статті
12, частини першої статті 15 та пункту 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» щодо встановлення
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Беручи до уваги той факт, що положення
ст. 56 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», за якою у 2007
році виплата державної допомоги сім'ям
з дітьми відповідно до Закону України
««Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» не відповідає Конституції
України, тому місцевим судом зроблено
підставний висновок, що стороні
позивача її виплачено не в повному
обсязі.

Отже, враховуючи, що відповідач у
справі повинен діяти лише в межах
передбачених Конституцією та законами
України, суд приходить до висновку, що
останній має нести відповідальність за
дії (бездіяльність) вчинені в межах
належного йому правового поля.

Доводи відповідача з приводу
відсутності коштів на подібні цілі не
можуть слугувати аргументом у відмові
в позовних вимогах.

Таким чином, місцевий суд прийшов до
вірного висновку, що позивачка має
право на отримання допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року, оскільки з 09 липня 2007
року була відновлена дія статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», за якою допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись статтями 195, 197, 198 п. 1, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
залишити без задоволення, а постанову
Буського районного суду Львівської
області від 09 грудня 2011 року по
адміністративній справі №2а-1199/11/1303 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

В.З.Улицький