Справа № 2-а-367/5613/13
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-367/5613/13
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника
позивачаБорисюк Л.П., Кобаля М.І.,
Петрика І.Й. Чайка О.С. Андрійченка В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 27 серпня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_6 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ірпінської міської
ради Київської області про стягнення
невиплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
Ірпінського міського суду Київської
області із позовом до Управління праці
та соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області в якому просила стягнути з
відповідача на користь позивача 33 195,60
грн..

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 27 серпня 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, який з'явився в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 02 грудня 2009 року
по справі № 2-а-2024/2009 за
адміністративним позовом ОСОБА_6 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ірпінської міської
ради Київської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинення нарахування і виплати
одноразової компенсації позов
задоволено.

Визнано протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області щодо не нарахування та виплати
ОСОБА_6 одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії інваліду ІІ групи,
захворювання якої пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС
та зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області нарахувати та виплатити ОСОБА_6
одноразову компенсацію за шкоду,
заподіяну здоров'ю як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії інваліду ІІ групи,
захворювання якої пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в
розмірі, встановленому ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 45 мінімальних заробітних
плат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 04 квітня 2011 року постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 02 грудня 2009 року залишено
без змін.

03.07.2013 позивачка звернулася до
Управління праці та соціального
захисту населення Ірпінської міської
ради Київської області із заявою в якій
просила повідомити про фактичне
виконання постанови Ірпінського
міського суду Київської області від 02
грудня 2009 року у справі № 2-а-2024/2009, а
також повідомити загальний розмір
грошового нарахування здійсненого на
підставі вказаної постанови суду.

Листом від 12.07.2013 № 3395 Управлінням
праці та соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області повідомлено позивачку про те,
що компенсація їй нарахована в сумі 33
195,60 грн.; дана компенсація виплачується
за рахунок коштів державного бюджету
згідно кошторису, затвердженого
департаментом соціального захисту
населення Київської
облдержадміністрації. В зв'язку з
відсутністю фінансування з
держбюджету для виконання судових
рішень дані постанови виконати
неможливо. Управління неодноразово
зверталося до департаменту
соціального захисту населення
Київської облдержадміністрації з
приводу вирішення питання про
виділення додаткових коштів для
виконання постанов про відкриття
виконавчих проваджень та рішень
Ірпінського міського суду та отримано
відповідь про те, що видатки на
виконання рішень судів бюджетом не
передбачені.

Отже, зважаючи на вищевикладене,
постанову Ірпінського міського суду,
якою зобов'язано виплатити їй
недоотриману суму одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
згідно ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на даний час виконати
неможливо.

Згідно постанови про закінчення
виконавчого провадження від 30.12.2011 ВП №
26494043, винесеної старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Токар Д.А. при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2-а-2024/2009 виданого
29.04.2011 Ірпінським міським судом
Київської області згідно повідомлення
боржника стягувачу проведено
перерахунок, а виплата буде здійснена
при надходженні коштів на відповідні
цілі та постановлено виконавче
провадження закінчити.

Вважаючи неправомірними дії
відповідача щодо невиконання
постанови Ірпінського міського суду
Київської області від 02 грудня 2009 року
у справі № 2-а-2024/2009 позивачка
звернулася до суду з вищевказаним
позовом.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України, судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно частини першої статті 255 КАС
України, постанова суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 зазначеного
Закону, виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини першої та другої
статті 2 Закону, примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу» (далі -
державні виконавці).

Згідно частини першої та другої статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;

- надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання;

- заявляє в установленому порядку про
самовідвід за наявності обставин,
передбачених цим Законом;

- роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Отже, у разі невиконання судового
рішення у добровільному порядку,
державні виконавці державної
виконавчої служби здійснюють заходи,
необхідні для своєчасного виконання
рішення в повному обсязі, зазначені в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
Законом України «Про виконавче
провадження».

Як вбачається з листа Управлінням
праці та соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області від 12.07.2013 № 3395, останнім
виконана постанова Ірпінського
міського суду Київської області від 02
грудня 2009 року по справі № 2-а-2024/2009 в
частині перерахунку одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, в частині
виплати вимоги будуть виконані після
надходження коштів з Державного
бюджету.

Тобто, відповідач частково виконав в
добровільному порядку постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 02 грудня 2009 року по справі
№ 2-а-2024/2009.

Разом з тим, 01.01.2013 набрав чинності
Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження» (далі -
рішення суду), та особливості їх
виконання.

Відповідно до статті 2 цього Закону,
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

При цьому, під зміною способу і порядку
виконання рішення слід розуміти вжиття
судом нових заходів для реалізації
рішення. Ці заходи повинні забезпечити
виконання конкретного судового
рішення і не поширюватися на відносини,
які виникли після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому суд повинен виходити
з розміру заборгованості боржника
перед стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

За таких обставин, за наявності
постанови Ірпінського міського суду
Київської області від 02 грудня 2009 року
у справі № 2-а-2024/2009, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позовних вимог.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 27 серпня 2013 року - залишити
без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 27 серпня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
М.І. Кобаль І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та
підписано - 13.06.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Кобаль М.І.

Петрик І.Й.