Справа № 807/1634/14
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1634/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання
Петричкович К.І.

за участі сторін:

представника позивача - Кіш Андріани
Степанівни;

представника відповідача - Антала
Ярослава Володимировича;

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні
Закарпатського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою Закарпатського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального
підприємства "Районний
Редакційно-видавничий комплекс "Новини
Виноградівщини"" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 25548,26 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 05 червня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 06
червня 2014 року.

До Закарпатського окружного
адміністративного суду звернулося з
позовною завою Закарпатське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального
підприємства "Районний
Редакційно-видавничий комплекс "Новини
Виноградівщини"" (надалі - відповідач),
якою просить, стягнути
адміністративно-господарські санкції
та пеню у розмірі 25548,26 грн..

Позовні вимоги мотивовані наступним.
Відповідно до статті 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" № 875-ХІІ (надалі
Закон України № 875-ХІІ) для підприємств,
установ і організацій встановлюється
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі 4
відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб - у кількості одного
робочого місця. Відповідно до звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік відповідач не
виконав вимогу Закону України № 875 щодо
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів. У зв'язку з
цим до відповідача застосовано
адміністративно-господарську санкцію
у розмірі середньої річної заробітної
плати на підприємстві за кожне робоче
місце, призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом. Однак,
відповідач в строк встановлений
законом не сплатив
адміністративно-господарські санкції,
у зв'язку з чим йому було нараховано
пеню.

Відповідач надав суду письмові
заперечення, відповідно до яких вважає,
що позовні вимоги позивача є
необґрунтованими, безпідставними і
такими, що не підлягають до
задоволення. Зокрема відповідач вказав
на те, що ним періодично подавались до
районного центру зайнятості звіти за
формою № 3-ПН в яких міститься
інформація про наявність на
підприємстві вільного робочого місця
для інваліда. Однак, Виноградівським
районним центром зайнятості не було
направлено для працевлаштування
інвалідів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав з мотивів, що наведені в
позовній заяві. Додатково пояснив, що
виконанням нормативу робочих місць у
кількості, що визначена статтею 19
Закону України № 875-XII в редакції Закону
України № 2960-IV від 06 жовтня 2005 року,
вважається працевлаштування
підприємством, установою, організацією
інвалідів, для яких це місце роботи є
основним. Підстав звільнення від
виконання обов'язку Закон не містить.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив суд відмовити у
задоволенні позовної заяви з мотивів,
що наведені у письмових запереченнях.

З'ясувавши всі обставини у справі
та перевіривши їх належними та
допустимими доказами суд прийшов до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач подав до Закарпатського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт
формою № 10-ПІ річна "Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів" за 2013 рік (а.с. 6). Відповідно
до рядка 01 звіту середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу на підприємстві
становить 17 осіб. Відповідно до рядка
звіту 03 кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України № 875-XII
становить 1 особа. Відповідно до рядка
звіту 02 середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність становить 0 осіб.

Відповідно до статті 19 частини 1 Закону
України № 875-XII для підприємств,
установ, організацій, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Відповідно до статті 18 частини 3
Закону України № 875-XII підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 181 частини 3
цього Закону державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до статті 20 частини 1
Закону України № 875-XII, підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Разом з тим,
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця є
заходом впливу до правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Відповідно до статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає, зокрема за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до листа від 29 травня
2014 року № 985-04 Комунальне підприємство
"Районний Редакційно-видавничий
комплекс "Новини Виноградівщини""
подавало до Виноградівського
районного центру зайнятості звіти
форми № 3-ПН "Інформація про попит на
робочу силу (вакансії) " для осіб з
інвалідністю в січні 2013, лютому 2013 року,
березні 2013 року, квітні 2013 року, травня
2013 року, червні 2013 року, липні 2013 року,
вересні 2013 року, жовтні 2013 року (а.с.а.с.
65-74).

Однак відповідачем не було подано
звіти форми № 3-ПН ще за 3 місяці, а саме,
серпень 2013, листопад 2013 року та грудень
2013 року.

Отже, Закарпатський окружний
адміністративний суд вважає, що
відповідачем не було вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Таким чином кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог статті 19 Закону
України № 875-XII становить 1 особа.
Фактично середньооблікова кількість
інвалідів на підприємстві становить 0
осіб. Таким чином, відповідачем не
працевлаштовано, відповідно до
нормативу, інвалідів в кількості 1
особи.

Оскільки середньорічна заробітна
плата штатного працівника у відвідача
становить 25388,24 грн. (рядок 04 звіту :
рядок 01 звіту), то
адміністративно-господарська санкція
становить 25388,24 (25388,24 х 1) грн..

Відповідно до статті 20 частини 4 Закону
України № 875-XII
адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Відповідно до статті 20 частини 2 Закону
України № 875-XII порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені.

Відповідно до розрахунку пені -
відповідачеві нарахована пеня в
розмірі 160,02 грн. (а.с. 8).

Постановою Верховного Суду України від
19 листопада 2013 року, що ухвалена у
справі за № 21-397а13, викладено правову
позицію щодо застосування положень
статей 18-20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні", яка полягає у наступному. "… у
справі, що розглядається, Вищий
адміністративний суд України,
залишаючи в силі рішення суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог, погодився із висновком
останнього, що до обов'язків
роботодавців, крім створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
відноситься також надання державній
службі зайнятості інформації,
необхідної для організації такого
працевлаштування, а тому, оскільки
відповідач не виконав обов'язку
щомісячно інформувати центр
зайнятості про вільні робочі місця та
вакантні посади, на яких може
використовуватись праця інваліда, а
саме: протягом 2008 року не подавав до
центру зайнятості щомісячно звіти
(форма № 3-ПН), то з нього слід стягнути
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 1 131 345 грн.
Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України від 25 червня 1991 року №
1251-XII "Про систему оподаткування", а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення. Разом з тим
відповідно до частини першої статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою зазначеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин несе відповідальність,
зокрема, за порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що він ужив усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. Колегія суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України на підставі
аналізу наведених норм матеріального
права зазначає, що висновок суду
касаційної інстанції у справі, що
розглядається, про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
з Товариства, оскільки воно протягом 2008
року не подавало щомісячно до центру
зайнятості звіти (форма № 3-ПН),
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального
права... Аналогічна правова позиція
щодо застосування зазначених норм
матеріального права вже була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України у постанові
від 11 червня 2013 року № 21-63а13".

Отже, оскільки відповідачем самостійно
не здійснено працевлаштування
інвалідів у рахунок нормативів робочих
місць та, у зв'язку з цим, самостійно не
сплачено адміністративно-господарські
санкції у розмірі та в строки
передбачені статтею 20 вказаного
Закону, то позовні вимоги слід
задовольнити та стягнути з
Комунального підприємства "Районний
Редакційно-видавничий комплекс "Новини
Виноградівщини""
адміністративно-господарські санкції
та пеню у розмірі 25548,26 (25388,24+160,02) грн..

Керуючись статтями 11, 70, 71, 72, 86, 160-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Закарпатського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Комунального підприємства "Районний
Редакційно-видавничий комплекс "Новини
Виноградівщини"" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 25548,26 грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Районний Редакційно-видавничий
комплекс "Новини Виноградівщини""
адміністративно-господарські санкції
та пеню у розмірі 25548,26 (двадцяти п'яти
тисяч п'ятисот сорока восьми грн. 26 коп.)
грн..

Постанова суду може бути
оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У випадках,
встановлених статтею 167 частиною 4
цього Кодексу десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя С.Є.
Гаврилко