Справа № 815/3127/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3127/14
УХВАЛА

28 травня 2014 року
м. Одеса

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Завальнюк І.В.,
розглянувши матеріали
адміністративної позовної заяви
ОСОБА_1 до Ізмаїльської міжрайонної
медико-соціальної експертної комісії,
Міністерства охорони здоров'я України
про визнання дій неправомірними,
встановлення відсутності повноважень,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним
адміністративним позовом, в якому
просить визнати неправомірними дії
відповідача-1 при прийнятті рішення від
18.12.2012 року та встановити відсутність у
відповідача-1 повноважень при
прийнятті експертного рішення від
12.07.2012 року; визнати неправомірними дії
відповідача-2 щодо недотримання вимог
ст.19 Закону України «Про звернення
громадян» та зобов'язати відповідача-2
скасувати рішення Ізмаїльської МР МСЕК
від 24.07.2012 року, від 18.12.2012 року та
рішення Одеської обласної МСЕК № 2 від
14.08.2012 року.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позивач пропустив строк
звернення до суду із позовними
вимогами до Ізмаїльської міжрайонної
медико-соціальної експертної комісії.

Так, із матеріалів адміністративного
позову вбачається, що в січні 2013 року
позивач отримав довідку про те, що за
результатами огляду 18.12.2012 року
Ізмаїльською МР МСЕК він не визнаний
інвалідом. Про прийняття Ізмаїльською
МР МСЕК експертного рішення від 24.07.2012
року щодо направлення позивача на
консультацію до МСЕК № 2 з метою
уточнення клініко-функціонального
діагнозу позивач був обізнаний
щонайменш станом на серпень 2012 року -
після проходження відповідного
обстеження.

Також, додатковим підтвердженням
обізнаності позивача про порушення
своїх прав оскаржуваними діями
відповідача-1 станом на квітень 2013 року
є факт звернення 22 квітня 2013 року
ОСОБА_1 до Одеського окружного
адміністративного суду із позовом до
Ізмаїльської МР МСЕК про визнання
недійсним рішення від 18.12.2012 року
(справа № 815/3235/13-а).

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, оскільки про порушення
своїх прав та інтересів позивач був
обізнаний щонайменш станом на серпень
2012 року та січень 2013 року, останніми
місяцями строку звернення до суду є
лютий та липень 2013 року. Отже,
враховуючи, що з даним
адміністративним позовом позивач
звернувся лише у травні 2014 року
(позовна заява здана на пошту 22.05.2014
року згідно штемпелю на конверті), суд
дійшов висновку про суттєве пропущення
позивачем встановленого ч.2 ст.99 КАС
України шестимісячного строку
звернення до адміністративного суду з
дня, коли позивач дізнався або повинен
був дізнатися про порушення своїх прав.

Слід зазначити, що тривалість і правила
обчислення строку звернення до суду
визначаються за тими правилами, які
були чинними на момент початку
перебігу відповідного строку. Строк
звернення до суду розпочинається і
закінчується з урахуванням тієї
тривалості, яка передбачалася на
момент початку перебігу відповідного
строку.

При цьому тривалість строку звернення
до суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли було фактично
пред'явлено позов.

За загальним правилом перебіг строку
на звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Необхідно зазначити, що
процесуальним строком є проміжок часу,
встановлений законом або судом, у який
суд та особи, що беруть участь у справі,
та інші учасники процесу вчиняють
певні процесуальні дії, передбачені
Кодексом адміністративного
судочинства України, в результаті
вчинення яких настають певні правові
наслідки.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

При викладених вище обставинах, суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду із вимогами до
Ізмаїльської МР МСЕК поважними, адже
сутність зазначеного інституту
полягає в тому, що особа, яка
звертається до суду за захистом
порушеного права була не в змозі
зробити це внаслідок незалежних від
неї обставин, зокрема, якщо цьому
перешкоджала надзвичайна або
невідворотна за даних умов подія. Таких
обставин судом не встановлено, у
зв'язку із чим суд вважає за необхідне в
силу ч.1 ст.100 КАС України залишити без
розгляду позовну заяву в частині
оскарження дій Ізмаїльської МР МСЕК
при прийнятті рішення від 18.12.2012 року та
встановлення відсутності повноважень
при прийнятті експертного рішення від
12.07.2012 року.

В іншій частині позовна заява підлягає
залишенню без руху, оскільки позивачем
не дотримано вимоги ч.3 ст.106 КАС
України, згідно з якою до позовної
заяви додається також документ про
сплату судового збору.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір - це
збір, що справляється на всій території
України за подання заяв, скарг до суду,
а також за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платники судового збору - це громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Частиною 2 статті 4 названого Закону за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову немайнового
характеру встановлена ставка - 0,06
розміру мінімальної заробітної плати
(на момент подачі даного позову
еквівалент 73,08 гривень), тоді як
позивачем до позову додано квитанцію
від 18 лютого 2014 року про сплату 40,60
гривень, в якій вказані реквізити
рахунку отримувача: 1008, що є
рахунком Одеського апеляційного
адміністративного суду, тоді як
рахунок Одеського окружного
адміністративного суду: 4005.

Таким чином, позивачем в порушення
вимог ч.3 ст.106 КАС України не надано
документу про сплату судового збору,
розмір якого становить 73,08 гривень.

На підставі викладеного, враховуючи, що
виявлені недоліки перешкоджають суду
вирішити питання про відкриття
провадження в адміністративній справі,
керуючись ст.ст. 99, 100, 108 КАС України,
суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ізмаїльської
міжрайонної медико-соціальної
експертної комісії про визнання
неправомірними дій при прийнятті
рішення від 18.12.2012 року та встановлення
відсутності повноважень при прийнятті
експертного рішення від 12.07.2012 року -
залишити без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства
охорони здоров'я України про визнання
неправомірними дій щодо недотримання
вимог ст.19 Закону України «Про
звернення громадян» та зобов'язання
скасувати рішення Ізмаїльської МР МСЕК
від 24.07.2012 року, від 18.12.2012 року та
рішення Одеської обласної МСЕК № 2 від
14.08.2012 року - залишити без руху, надавши
строк до 11.06.14 для усунення зазначених
вище недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня отримання копії
ухвали апеляційної скарги.

Суддя
І.В.
Завальнюк