Справа № 1423/4280/2011
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/4280/2011

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва на постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 06
листопада 2012 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
захист соціальних прав, що передбачені
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни", -

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
захист соціальних прав, що передбачені
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни".

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 06 листопада 2012
року позовні вимоги задоволено
частково. Зобов'язано Управління
Пенсійного Фонду у Центральному районі
м. Миколаєва здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_1, за період з 01 січня 2009
року по 22 липня 2011 року, обчисливши її у
цей період з урахуванням підвищення в
розмірі 30% визначеної відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальної пенсії за
віком, та виплатити визначену різницю.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції до висновку
про необхідність її часткового
задоволення.

Судом встановлено, що позивач має
статус дитини війни згідно з
посвідченням.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наявності у
позивача права на щомісячне підвищення
пенсії на 30% мінімальної пенсії за
віком. Разом з цим, позивач звернувся за
захистом порушеного відповідачем
права на отримання допомоги за 2008-2010
роки лише 31 березня 2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Таким чином, з урахуванням норм
процесуального права позовні вимоги
позивача підлягають залишенню без
розгляду за період з 01 січня 2008 року по
жовтень 2010 року.

Щодо висновку суду про задоволення
позовних вимог позивача за період з 30
вересня 2010 року по жовтень 2010 року суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» (в
редакції до 28 грудня 2007 року) дітям
війни пенсія або щомісячне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч.
2 ст. 3 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком, як
основна державна соціальна гарантія,
встановлюється законами. Встановлення
розміру мінімальної пенсії за віком
Кабінетом Міністрів України
суперечить наведеним нормам закону.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру підвищення до
пенсії позивачу підлягають
застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції
України, ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» (в
редакції до 28 грудня 2007 року), ст. 17
Закону України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» і ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а не постанова
Кабінету Міністрів України № 530 від 28
травня 2008 року «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Із врахуванням наведених положень
чинного законодавства України,
висновок суду першої інстанції про
задоволення вимог позивача в частині
зобов'язання відповідача провести
виплату підвищення до пенсії у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком за
зазначений вище період є правильним.

У зв'язку з безпідставним поновленням
судом першої інстанції позивачу строку
звернення до суду, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
скасування постанови суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог за період з 01 січня 2009
року по 30 вересня 2010 року із залишенням
без розгляду вказаних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва -
задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 06 листопада 2012 року в
частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату
позивачу підвищення до пенсії на 30 %
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 01 січня 2009 року по 30 вересня
2010 року - скасувати, а позовні вимоги
ОСОБА_1 у вказаній частині - залишити
без розгляду.

В іншій частині постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 06
листопада 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов