Справа № 2а-4019/09
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2009-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2009 р. Справа № 12512/10/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Обрізка І.М., Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 03 листопада 2009
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області про
визнання дій та рішень протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 в квітні 2009 року
звернувся з позовом в суд до управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області та просив визнати

протиправними дії та рішення
відповідача щодо нарахування та
виплати пенсії та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю. Зобов'язати
відповідача зробити перерахунок та
виплатити пенсію в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком з 10 березня 2009 року та в
подальшому робити перерахунки його
пенсії у разі підвищення розміру
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої відповідає розміру прожиткового
мінімуму.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
внаслідок захворювання, пов'язаного із
наслідками аварії на ЧАЕС його визнано
інвалідом III групи, а ст. 14 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
віднесено до I категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Відповідач не виплачує в
повному обсязі державну та додаткову
пенсії, як це передбачено статтями 49, 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»і становить для інвалідів
III групи у розмірі не менше 6
мінімальних пенсій за віком (державна
пенсія), та у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком (додаткова пенсія).

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 03 листопада 2009
року у справі №2а-4019/09
адміністративний позов було
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію
в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком з дня
звернення з 10 березня 2009 року. В
задоволенні позовної вимоги про
проведення в подальшому перерахунку
пенсії у разі підвищення розміру
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої відповідає розміру прожиткового
мінімуму, відмовлено за
безпідставністю.

Не погодившись із зазначеним
судовим рішенням управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області подало апеляційну
скаргу, де просить скасувати постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від 03 листопада 2009
року у справі №2а-4019/09 та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити. В обґрунтування своєї
позиції управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне Рівненської області
покликається на постанову Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008 року №654
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян»та доводиться
непоширенням на дані правовідносини
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія судді, у
відповідності до п.п. 1,2,ч. 1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у матеріалах
справи. Справу може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
залишити без змін. При цьому колегія
суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи та сторонами не
заперечувалось, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, I категорії,
інвалідом III групи, що підтверджується
копією посвідчення Серії НОМЕР_1 від
25.09.2001 року (а.с.5) та довідкою Сер. МСЕ №
104529. Перебуває на відповідному обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області.

Право позивача на одержання пенсії для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
відповідачем не оспорюється та
доказуванню не підлягає у
відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що пенсія
позивачу відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
інваліда III групи не може бути нижчою,
як шість мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 вищевказаного
Закону додаткова пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, інвалідам III групи,
віднесеним до першої категорії,
виплачується у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Однак згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанови Кабінету Міністрів України,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивачки згідно ст.50 та ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, однак надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, в тому числі й
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла до висновку, що положення ч.3 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом. Разом з тим, наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров»ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров»ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір
щомісячної компенсації сім»ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»мінімальний розмір пенсій
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

На переконання колегії суддів слід
також зазначити, що Законом України
«Про Державний бюджет на 2008 рік» були
внесені зміни до ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
які були визнані неконституційними з
22.05.2008 року тобто з дня ухвалення
рішення Конституційного Суду України
№ 10 -рп від 22.05.2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином у 2008 році, а саме з 22 травня
-дня прийняття Конституційним судом
України рішення № 10 -рп/2008 -у
відповідача виникло чергове
зобов'язання перерахувати державну та
додаткову пенсію у розмірах,
встановлених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»в редакції
Закону до 01 січня 2008 року. Оскільки
позивач у позовній заяві просить
зобов'язати відповідача зробити
перерахунок та виплатити пенсію в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком з 10 березня 2009 року,
тому вимога позивача підлягає до
задоволення з 10.03.2009 року.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що такий перерахунок
повинен бути проведений, у
відповідності до заявлених вимог.
Оскільки предметом судового захисту
можуть бути тільки порушені, невизнані
чи оспорювані права, а на момент
розгляду справи факт порушення права
позивача в майбутньому відсутній, то
підстав для подальшого перерахунку
пенсії у визначеному розмірі немає.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області є
неаргументованими та в їх задоволенні
слід відмовити.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
03 листопада 2009 року у справі №2а-4019/09
-без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції в порядку цивільного
судочинства.

Головуючий суддя
І.О. Яворський

Судді
І.М. Обрізко

В.П. Сапіга