Справа № 1423/13664/2012
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/13664/2012

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

позивачки ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 17 травня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Миколаївської міської ради про захист
прав,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Миколаївської міської ради про захист
прав, у якому зазначено, що позивачка у
встановленому законом порядку набула
право власності на квартири АДРЕСА_1;
інших приміщень у цьому будинку немає.
Таким чином, на думку позивачки, вона
набула право власності на весь цей
житловий будинок. Але 27 грудня 2011 року
за номером 2456/07-01-10 позивачкчка
отримала повідомлення про те, що
вказаний житловий будинок віднесений
до комунальної власності
Миколаївської міської громади на
підставі рішення виконавчого комітету
Миколаївської обласної ради народних
депутатів від 9 березня 1992 року № 62.
Також позивачка просила визнати це
повідомлення неправомірним та
зобов'язати відповідача прийняти
рішення щодо визнання за нею право
власності на вказаний житловий будинок
та допоміжні приміщення. При цьому
позивачка не заперечувала, що
оскаржуване повідомлення було
відповіддю на її звернення від 12 грудня
2011 року, копія якого залучена нею до
матеріалів справи.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 17 травня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, пояснення на неї
позивачки ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 12
грудня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
Директора Департаменту
Житлово-комунального господарства
Гайдаржи В.В. із заявою згідно Закону
України «Про звернення громадян», в
якій просила надати відповідь щодо
того, чи належить до комунальної
власності житловий будинок літ. А,
гараж під літ. К, сарай під літ Э.Э., по
АДРЕСА_2 і якщо вище перелічене є
комунальною власністю, то згідно якого
рішення Міської ради чи якого іншого
документу (а.с.32).

При цьому суд першої інстанції вірно
підкреслив, що позивачкою самою був
обраний порядок розгляду цього
звернення - відповідно до Закону
України «Про звернення громадян».

Так, згідно ст. 15 Закону орган місцевого
самоврядування та його посадові особи,
до повноважень яких належить розгляд
цієї заяви, зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, прийняти рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечити їх виконання, а також
повідомити заявника про наслідки
розгляду заяви.

Така відповідь позивачці була надана 27
грудня 2011 року за вихідним номером
2456/07-01-10, та у неї була викладена
інформація щодо усіх поставлених
позивачкою питань, а саме, що будинок
літ. А, гараж під літ. К, сарай під літ
Э.Э., по АДРЕСА_2 належить до комунальної
власності міста на підставі рішення
виконавчого комітету Миколаївської
обласної ради народних депутатів від
09.03.92 р. №62 (а.с.35).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з
того, що вказане звернення було
належним чином розглянуте по суті та
задоволено, тобто права позивачки не
були порушені.

Колегія суддів вважає таке рішення
суду правильним з огляду на таке.

Позивачка стверджує, що інформація, що
міститься у наданій відповіді, не
відповідає вимогам діючого
законодавства. Проте ці посилання не
свідчать про те, що звернення позивачки
було розглянуте неналежним чином.

Суд правильно виходив з того, що у
своєму зверненні позивачка просила
надати їй відповідь на поставлені нею
питання.

Відтак, належним розглядом звернення
громадянина є сам факт надання
відповіді, яка (відповідь) має
відповідати позиції органу, що її надав
та наявній у йому інформації.

Суд першої інстанції правильно не
надавав правової оцінки змісту
відповіді, оскільки така оцінка
виходить за межі правовідносин, що є
предметом розгляду справи.

Предметом розгляду цієї справи, як
свідчить зміст оскаржуваних дій, є лише
обставини розгляду звернення
позивачки, але не правомірність
визначення статусу відповідних
будинків.

До того ж суд першої інстанції вірно
зазначив, що правомірність визначення
статусів будинків розглядалась в межах
інших справ по спору між тими ж
сторонами, по яких прийняті судові
рішення, що набули чинності.

Крім того, вказане звернення було
адресоване не до Миколаївської міської
ради (відповідача), а до Директора
Департаменту Житлово-комунального
господарства Гайдаржи В.В., у
повноваження якого не входить приймати
рішення щодо встановлення права
власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 3 Закону України «Про звернення
громадян» визначено, що під
зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
звернення громадян», до рішень, дій
(бездіяльності), які можуть бути
оскаржені, належать такі у сфері
управлінської діяльності, внаслідок
яких:

- порушено права і законні інтереси чи
свободи громадянина (групи громадян);

- створено перешкоди для здійснення
громадянином його прав і законних
інтересів чи свобод;

- незаконно покладено на громадянина
які-небудь обов'язки або його незаконно
притягнуто до відповідальності.

Згідно статті 5 Закону України «Про
звернення громадян» звернення
адресуються органам державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненнях
питань.

Статтею 15 Закону України «Про
звернення громадян» визначено, що
відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) дається тим органом,
який отримав ці заяви і до компетенції
якого входить вирішення порушених у
заявах (клопотаннях) питань.

Враховуючи вище викладене
Миколаївська міська рада та начальник
управління з використання та розвитку
комунальної власності Болотній В.В.
діяли на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Закон України «Про
звернення громадян».

У судовому засіданні суду апеляційної
інстанції позивачка не заперечувала,
що не зверталася до Миколаївської
міської ради з заявами про визнання
права власності на будинок АДРЕСА_2,
який вважає своєю власністю. Отже нових
рішень з цього приводу зазначений
орган владних повноважень не приймав.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та не
допустив порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 17
травня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов