Справа № 2а-1364/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
Справа № 9104/1120/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Старунського Д.М., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі
Івано-Франківської області на
постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
01.04.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
стягнення недоплаченої щомісячної
соціальної допомоги як дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА :

09.03.2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом у якому
просила зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області (далі - УПФ
України в Богородчанському районі)
нарахувати та виплатити їй передбачене
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» підвищення до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком за період з 09.07.2007 року.

Постановою Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
01.04.2011 року, вказаний позов задоволено
та зобов'язано УПФ України в
Богородчанському районі нарахувати та
виплатити позивачці передбачене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 09.09.2010 року по 01.04.2011 року з
урахуванням раніше виплачених сум. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач, подав апеляційну скаргу, в
якій покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Апеляційну скаргу
мотивує тим, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснювалось в розмірах передбачених
Законами України «Про Державний бюджет
України» на відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків.
Законодавством не визначено, з якого
саме розміру мінімальної пенсії за
віком слід визначати розмір підвищення
до пенсії дітям війни.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 3 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що оскаржувану постанову
слід змінити з наступних підстав.

Постанова в частині відмови в
задоволенні позовних вимог не
оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 195
КАС України в апеляційному порядку не
переглядається.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» до внесення в нього
змін не передбачено будь-яких обмежень
щодо виплати надбавки, передбаченої
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни».

Згідно пункту 7 Прикінцевих положень
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року,
який набрав чинності 19 червня 2011 року
зазначено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від 18
листопада 2004 року застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» від
06 липня 2011 року № 745, яка набрала
законної сили 23 липня 2011 року.

Вищенаведені нормативні акти на даний
час є діючими і неконституційними не
визнавались.

Отже, нарахування та виплата у 2011 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», а
починаючи з 23 липня 2011 року виплати,
передбачені, зокрема, ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», повинні здійснюватися в
порядку та розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» №745 від
06.07.2011 року.

Враховуючи, що відповідно до
законодавства держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
підвищення до пенсії та поклала
виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в його
систему, але вони не вчинили необхідних
дій для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних
причини.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання підвищення до
пенсії дітям війни.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції помилково
допустивши постанову в цілому до
негайного виконання.

Так, відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС
України у постанові, прийнятій у
скороченому провадженні, зазначається
обов'язок відповідача виконати
постанову негайно.

Водночас постанови, які виконуються
негайно, визначені ст. 256 КАС України.

До таких постанов згідно з п. 1 ч. 1 та
абз. 9 цієї статті належать постанови
про присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць та постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження.

Виходячи із змісту зазначених вище
норм, суд дійшов висновку, що звертаючи
до негайного виконання постанови щодо
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень з питань обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання, зокрема, виплат та
пільг дітям війни, прийняті в порядку
скороченого провадження, необхідно
застосовувати положення п. 1 ч. 1 ст. 256
КАС України, який є спеціальним для
даної категорії справ.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно вирішивши справу
по суті, допустив помилкове
застосування норм процесуального
права, допустивши постанову в цілому до
негайного виконання, що відповідно до
п. 2 ст. 201 КАС України є підставою для
зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1
ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254, 256 КАС
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області -
задовольнити частково.

Постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
01.04.2011 року у справі № 2-а-1364/2011 за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
стягнення недоплаченої щомісячної
соціальної допомоги, як дитині війни -
змінити, виклавши шостий абзац
постанови в наступній редакції:
«Звернути до негайного виконання
постанову в межах суми стягнення за
один місяць».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
Д.М. Старунський

О.М. Гінда