Справа № 2-а-1090/11/0207
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1090/11/0207
Головуючий у 1-й інстанції: Димбіцький
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області на постанову Іллінецького
районного суду Вінницької області від
06 травня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2011 року позивач звернувся до
Іллінецького районного суду
Вінницької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області про визнання дій незаконними;
стягнення з відповідача на користь
позивача недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу дітям
війни з 01.01.32008 року по 31.12.2010 року в сумі
4689 грн.; зобов'язання відповідача
робити постійно перерахунки пенсії
позивача, з урахуванням підвищення на 30
% мінімальної пенсії за віком у разі
підвищення розміру мінімальної пенсії
за віком, розмір якої відповідає
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, що втратили працездатність.

Постановою Іллінецького районного
суду Вінницької області від 06 травня 2011
року позов задоволено частково:
визнано дії відповідача протиправними;
зобов'язано відповідача провести
перерахунок належних позивачу виплат
згідно з ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи із розрахунку прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", і
виплатити позивачу недоплачену суму
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни за період з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2010 року, та
виплачувати надалі до припинення
такого права.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Іллінецького районного суду
Вінницької області від 06 травня 2011
року, як таку, що винесена з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Згідно зі ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

При винесенні оскаржуваної постанови
суд першої інстанції вірно виходив з
того, що позовні вимоги про
зобов'язання провести перерахунок
підвищення до пенсії в розмірі та
порядку, встановленому статтею 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є пенсіонеркою за віком та має
статус дитини війни відповідно до
статті 1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", що не
заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Статтею 3 цього ж Закону визначено, що
законодавство України про соціальний
захист дітей війни складається з цього
Закону та інших нормативно-правових
актів України. Державні соціальні
гарантії дітям війни, встановлені цим
Законом, не можуть бути обмежені або
скасовані іншими нормативно-правовими
актами.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернулася із
письмовою заявою до Управління
Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області про нарахування та виплату 30%
підвищення до пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми щомісячне підвищення до пенсії
позивачу виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні
засади пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу ніж постанова Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530,
що дає підстави зробити висновок про
неправомірність виплати відповідачем
щомісячного підвищення до пенсії в
меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6
зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Проте, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок та виплату щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", помилково застосував норми
процесуального права. Так,
задовольняючи позов в частині
проведення перерахунку та виплати
пенсії позивачу відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", помилково застосував
норми процесуального права, суд першої
інстанції необґрунтовано визначив
період часу, за який порушене право
підлягає відновленню, задовольняючи
здійснити перерахунок та виплату
соціальної допомоги за період з 22.05.2008
року по день припинення такого права.

Враховуючи строки звернення до суду,
визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право
позивача на перерахунок та виплату
соціальної допомоги як дитині війни
підлягає захисту за період з 31.09.2010
року, оскільки позов подано до суду
31.03.2011 року.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить захистити її порушене
право відповідно до діючого
законодавства в подальшому, тому
колегія суддів дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства, є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

Оскільки, суд першої інстанції
обставини справи встановив повно,
правові норми, які регулюють відносини
сторін, визначив правильно, проте при
винесенні постанови у справі порушив
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, апеляційний суд вважає за
необхідне скасувати рішення
Іллінецького районного суду
Вінницької області від 06 травня 2010
року.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати
постанову суду та прийняти нову.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Іллінецького районного суду
Вінницької області від 06 травня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Іллінецькому районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Іллінецькому районі
Вінницької області щодо відмови в
перерахунку щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни
відповідно до розмірів, передбачених
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", за період з 31.09.2010
року по 31.03.2011, протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Іллінецькому районі
Вінницької області перерахувати та
виплачувати ОСОБА_2 державну соціальну
допомогу у вигляді підвищення до
пенсії як дитині війни відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період
з 31.09.2010 року, з урахуванням виплачених
сум, та по день припинення права на такі
виплати.

В решті позовних вимог відмовити.

Судове рішення набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
оскаржене в касаційному порядку згідно
з ст. 212 КАС України.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.