Справа № 819/1477/13а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р.
Справа № 876/1415/14
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря Гнатик А.
З.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі № 819/1477/13а за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області,
Міністерства доходів і зборів України
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

3 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області, Міністерства
доходів і зборів України, яким просив
визнати беззаконною бездіяльність
посадових осіб Державної податкової
служби у Тернопільській області та
зобов'язати виключити з наказу ДПА в
Тернопільській області від 11 вересня
2001 року №176-о слова «випробувальним
терміном 6 місяців». Визнати незаконною
бездіяльність посадових осіб
Міністерства доходів і зборів України
та зарахувати кадри податкової міліції
та присвоїти спеціальне звання
начальницького складу - «лейтенант
державної податкової міліції».
беззаконною бездіяльність посадових
осіб Державної податкової служби у
Тернопільській області та внести зміни
до каказу ДПА у Тернопільській області
від 20 червня 2002 року №161 та звільнити
його згідно з підпунктом б пункту 65
(через хворобу) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР.

Позов мотивує тим, що наказом ДПА в
Тернопільській області від 11 вересня
2001 року №176-о він був призначений на
посаду оперуповноваженого оперативної
групи Борщівського територіального
відділу податкової міліції ДПІ в
Чортківському районі Тернопільської
області з випробувальним терміном 6
місяців. 9 жовтня 2001 року по дорозі на
роботу, внаслідок ДТП позивач отримав
важкі травми. 2 квітня 2002 року він
звернувся з рапортом до голови ДПА в
Тернопільській області про звільнення
його з займаної посади та зарахування у
розпорядження ДПА в Тернопільській
області у зв'язку з необхідністю
лікування в м. Києві. За результатами
проходження МСЕК 19 червня 2002 року
позивачу встановлено ІІ групу
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва. На підставі його заяви та
довідки МСЕК наказом ДПА в
Тернопільській області від 20 червня 2002
року № 161-о позивача звільнено у зв'язку
з виходом на пенсію по інвалідності
згідно з статтею 38 КЗпП України.
Позивач вважає звільнення саме за цією
статтею незаконним.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що після ДТП позивача мали
звільнити відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, а не
КЗпП України, оскільки під час ДТП він
працював в податковій міліції і мав
звання лейтенанта.

Позивач та його представник в судовому
засіданні надали пояснення, апеляційну
скаргу підтримали, просили рішення
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове, яким позов задоволити
повністю.

Інші сторони явку свого представника в
судове засідання не забезпечили, хоч і
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання, що
не перешкоджає слуханню справи в
порядку статті 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
наказом ДПА в Тернопільській області
від 11 вересня 2001 року №176-о позивач був
призначений на посаду
оперуповноваженого оперативної групи
Борщівського територіального відділу
податкової міліції ДПІ в Чортківському
районі Тернопільської області з
випробувальним терміном 6 місяців.

1 квітня 2002 року позивач звернувся до
відповідача з рапортом, яким просив
вивести його (позивача) в
розпорядження, звільнивши з посади
оперуповноваженого ТВПМ Борщівської
ДПІ, оскільки позивачу необхідно було
пройти лікування в Києві.

Наказом №91-о від 2 квітня 2002 року
позивача увільнено від посади
оперуповноваженого оперативної групи
Борщівського територіального відділу
податкової міліції МГВПМ ДПІ в
Чортківському районі, залишивши його в
розпорядженні ДПА в Тернопільській
області.

9 жовтня 2001 року відбулось ДТП за участю
позивача внаслідок якого, відповідно
до висновку МСЕК від 19 червня 2002 року,
йому встановлено ІІ групу
інвалідності.

Наказом ДПА в Тернопільській області
від 20 червня 2002 року № 161-о позивача
звільнено у зв'язку з виходом на пенсію
по інвалідності згідно з статтею 38 КЗпП
України (за власним бажанням).

Підпункт б пункту 65 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР
передбачає, що особи рядового і
начальницького складу звільняються зі
служби у відставку через хворобу - у
разі визнання їх непридатними до
військової служби за рішенням
військово-лікарської комісії,
винесеним до звільнення особи із
служби.

Водночас пунктом 1 цього Положення
передбачено, що це Положення визначає
порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки.

До рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ належать
особи, які перебувають у кадрах
Міністерства внутрішніх справ і яким
присвоєно спеціальні звання,
встановлені законодавством.

Відтак судом першої інстанції зроблено
вірний висновок, що Підпункт б пункту 65
Положення застосовується лише до осіб,
які перебувають у кадрах Міністерства
внутрішніх справ і яким присвоєно
спеціальні звання, встановлені
законодавством.

З аналізу матеріалів справи колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач не підпадає під критерії
передбачені Положенням. Зокрема
відсутні докази того, що позивачу було
присвоєно спеціальне звання.
Відповідно до наказу ДПА в
Тернопільській області від 11 вересня
2001 року №176-о позивач був прийнятим на
роботу з випробувальним терміном. А
наказом №91-о від 2 квітня 2002 року
позивача увільнено від посади
оперуповноваженого оперативної групи,
відтак на момент звільнення позивач
уже не перебував на посаді
оперуповноваженого оперативної групи,
що також унеможливлює застосування до
нього вказаного Положення.

Вивчивши матеріали справи суд
приходить до висновку, про відсутність
підстав для задоволення позову.

Також суд апеляційної інстанції
звертає увагу, що ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року скасовано ухвалу
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2013
року про залишення позовної заяви без
розгляду, в частині залишення без
розгляду позову про визнання
незаконною бездіяльності посадових
осіб Державної податкової служби у
Тернопільській області та внесення
зміни до наказу Державної податкової
адміністрації в Тернопільській
області від 20 червня 2002 року №161 та
звільнення за підпунктом б пункту 65
(через хворобу) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі № 819/1477/13а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 30 травня
2014 року