Справа № 822/100/14
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/100/14

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

04 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю секретаря судового
засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача (апелянта) -
Рудого А.В.,

представників відповідача: Мельничука
О.Д., Дьоми О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
"Зернопродукт МХП" на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом приватного акціонерного
товариства "Зернопродукт МХП" до
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу за порушення у
сфері містобудівної діяльності , -

В С Т А Н О В И В :

до Хмельницького окружного
адміністративного суду звернулось
приватне акціонерне товариство
"Зернопродукт МХП" з позовом про
визнання протиправною та скасування
постанови інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області від 25 грудня 2013
року №122/7/22-3317 про накладення штрафу за
порушення у сфері містобудівної
діяльності.

17 лютого 2014 року постановою
Хмельницького окружного
адміністративного суду у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, у
якій просив скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Під час судового засідання представник
апелянта підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити.

Натомість, представники відповідача
заперечили проти апеляційної скарги та
просилили залишити її без розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача та
представників відповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено судом І інстанції, 16
грудня 2013 року головним державним
інспектором відділу по Північному
регіону Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області Роїк А.Г.
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
приватного акціонерного товариства
"ЗЕРНОПРОДУКТ МХП", вул. Елеваторна,1, м.
Миронівка, Київська область, про що
складено акт від 16 грудня 2013 року.

Перевіркою встановлено, що приписом
інспекції від 29 серпня 2013 року
зазначено такі порушення: в завданні на
проектування та проектній
документації на під'їзну дорогу до
зернового елеватора (зерносховища) по
вул. Привокзальна 42 в смт.Ямпіль
Білогірського району Хмельницької
області не вірно визначено вид
будівництва: реконструкція, що порушує
вимоги п.3.10 розділу 3 ДБН А.2.2-3-2012 "Склад
та зміст проектної документації на
будівництво". Замовником не надано
ніяких документів, які підтверджували
б наявність уже існуючої дороги на
місці під'їзної дороги до зернового
елеватора (зерносховища) по
вул.Привокзальна 42 в смт.Ямпіль
Білогірського району Хмельницької
області, отже це є нове будівництво, чим
порушено вимоги п.10 ст.39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності»; проектна документація
розроблена державним агентством
автомобільних доріг України державним
підприємством Український державний
інститут з проектування об'єктів
дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР"
Хмельницьким ВКП без містобудівних
умов і обмежень забудови земельної
ділянки, що порушує вимоги пунктів 4.3; 4.5
розділу 4 ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст
проектної документації на
будівництво"; в складі проектної
документації на будівництво під'їзної
дороги відсутній розділ "Оцінка впливу
на навколишнє середовище", чим порушено
вимоги п.4.6.2 розділу 4.6 ДБН В.2.3-4:2007
"Споруди транспорту. Автомобільні
дороги", пунктів 4.3; 4.5 розділу 4 ДБН А
2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної
документації на будівництво". За
результатами перевірки встановлено, що
жоден з пунктів інспекції не виконано,
чим порушено вимоги п.п."а" п.3 ч.4 ст.41
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

25 грудня 2013 року першим заступником
начальника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області прийнято
постанову№122/7/22-3317, якою ПрАТ
"Зернопродукт МХП" визнано винним у
вчинені правопорушення, передбаченого
абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
накладено штраф у сумі 12180 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана
постанова винесена не уповноваженою на
те особою.

Суд І інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, виходив з того, що
відповідач наділений повноваженнями
щодо прийняття постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №
122/7/22-3317 від 25 грудня 2013 року.

Колегія суду погоджується з даним
висновком з огляду на наступні
обставини.

Статтею 7 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначено, що управління у сфері
містобудівної діяльності здійснюється
шляхом контролю за дотриманням
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, вимог будівельних норм,
державних стандартів і правил,
положень містобудівної документації
всіх рівнів, вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування ,
проектної документації.

Відповідно до статті 41 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" державний
архітектурно-будівельний контроль - це
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
регулюється Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 553 від 23
травня 2011 року.

Згідно п.1 цього Порядку № 553 державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Держархбудінспекцією та
її територіальними органами (далі -
інспекції).

Відповідно до п.5 Порядку № 553
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Відповідно до п.п.2, 3 Порядку
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06 квітня 1995
року № 244, справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
розглядаються Держархбудінспекцією та
її територіальними органами. Накладати
штраф від імені інспекцій мають право
керівник Держархбудінспекції та
уповноважені ним його заступники,
керівники територіальних органів
Держархбудінспекції та їх заступники у
межах своїх повноважень. Штрафи
накладаються на суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (далі -
суб'єкти містобудування) за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Згідно п.п.16, 17 Порядку № 244 справа про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності (далі - справа)
розглядається посадовою особою
інспекції, до повноважень якої
належить розгляд таких справ, протягом
15 днів з дня одержання зазначеною
особою протоколу про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
інших матеріалів справи.

Справа може розглядатися за участю
суб'єкта містобудування, який
притягається до відповідальності, або
його уповноваженого представника,
експертів, інших осіб.

Відповідно до п.п.1, 2 Положення про
Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області, затвердженого
наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02 червня 2011 року № 22, яке
міститься в матеріалах справи
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області є територіальним
органом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України (далі - Держархбудінспекція
України), входить до сфери її
управління, підзвітна і підконтрольна
їй.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України,
актами Президента України та Кабінету
Міністрів України, наказами
Держархбудінспекції України, а також
цим Положенням.

Згідно п.п.11 п.4 Положення №22 інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю відповідно до покладених на
неї завдань проводить перевірки.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" суб'єкти містобудування
несуть відповідальність у вигляді
штрафу за невиконання приписів
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, щодо усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил - у
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" справи
про правопорушення, передбачені цим
Законом, розглядаються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Накладати штраф від імені центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
мають право його керівник та
уповноважені ним посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами.

Апеляційний суд також відхиляє доводи
позивача про те, що відповідно до ч.ч. 1, 2
ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
посадова особа, яка приймала
оскаржуване рішення не наділена такими
повноваженнями, оскільки такі рішення
можуть прийматись лише керівником та
уповноваженими ним посадовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону
України "Про центральні органи
виконавчої влади" територіальні
органи центрального органу виконавчої
влади утворюються як юридичні особи
публічного права в межах граничної
чисельності державних службовців та
працівників центрального органу
виконавчої влади і коштів,
передбачених на його утримання,
ліквідовуються, реорганізовуються за
поданням міністра, який спрямовує та
координує діяльність центрального
органу виконавчої влади, Кабінетом
Міністрів України.

Частинами 3, 5 ст. 21 вказаного Закону
передбачено, що територіальні органи
центрального органу виконавчої влади
діють на підставі положень, що
затверджуються керівником
центрального органу виконавчої влади.

Типове положення про територіальні
органи центрального органу виконавчої
влади затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Керівники та заступники керівників
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади
призначаються на посади та
звільняються з посад керівником
центрального органу виконавчої влади
за погодженням з міністром, який
спрямовує та координує діяльність
центрального органу виконавчої влади.

Таким чином, працівники, в тому числі, і
керівництво відповідача відносяться
до центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
однак, свої функції вони виконують на
певній території.

Наказом №187 від 19 листопада 2012 року
голова Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України уповноважив керівників
територіальних органів та їх
заступників від імені Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України накладати штрафи у сфері
містобудівної діяльності, що
передбачені Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
Кодексом України про адміністративні
правопорушення, у спосіб та у межах
затверджених Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України положень про територіальні
органи та інших нормативно-правових
актів України на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці.

При цьому, вказаний наказ розподіляє
функції між структурними підрозділами
та посадовими особами Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України. Наказ №187 від 19 листопада 2012
року не зачіпає права, свободи та
інтереси громадян, не має міжвідомчого
характеру, а тому в силу п. 2, п. 4, п. 5
Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади,
затвердженого постановою КМУ №731 від 28
грудня 1992 року, не підлягає державній
реєстрації.

Крім того, п.п. 8 п.5 Положення про
інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області, затвердженого 27
червня 2011 року наказом голови
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України №22, також
повноваження щодо розгляду справ про
правопорушення та накладення стягнень
покладено на начальника
територіальної інспекції та його
заступників. Таким чином, перший
заступник начальника інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Хмельницькій області при
прийнятті рішення щодо застосування
санкцій діяв як уповноважена на це
посадова особа центрального органу
виконавчої влади.

Також, колегією суддів враховано, що
позивач лише оскаржує постанову з
підстав прийняття її неуповноваженою
особою.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За сукупністю наведених вище обставин,
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені законодавством України, а
тому підстави для задоволення позову -
відсутні.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги позивача та залишення в силі
постанови Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Зернопродукт
МХП" залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
10 червня 2014 року .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.