Справа № 2а-369/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 р. Справа № 8293/10/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді
Сапіги В.П.

Суддів

Онишкевича Т.В. , Попка Я.С.

при секретарі судового засідання
Міхно І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Болехові Івано-Франківської області
на постанову Болехівського міського
суду Івано-Франківської області від
17.12.2009р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Болехові Івано-Франківської області
про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

13.11.2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м.Болехові
Івано-Франківської області про
поновлення строку для звернення до
суду за захистом порушених прав, свобод
та інтересів з 09.07.2007 року, зобов`язання
відповідача здійснити перерахунок
призначеної їй пенсії з урахуванням
положень ст..6 ЗУ «Про соціальний захист
дітей війни» та забезпечити її виплату
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком - прожиткового мінімуму з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по
дату розгляду справи, а також проводити
виплату перерахованої пенсії в
подальшому.

Постановою Болехівського міського
суду Івано-Франківської області від
17.12.2009р. позовні вимоги задоволено
частково, поновлено ОСОБА_1 строк на
звернення до суду, зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Болехові Івано-Франківської області
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 надбавку до пенсії згідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, за періоди з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по 17 грудня 2009 року виходячи з
розмірів мінімальної пенсії за віком,
встановлених: Законом України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» : з
01 квітня по 01 жовтня -406 грн., з 01 жовтня
2007 року по 01 січня 2008 року - 411 грн.;
Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів» : з 22 травня
по 01 липня -481 грн., з 01 липня по 01 жовтня -
482 грн., з 01 жовтня по 1 січня 2009 року - 498
грн.; Законом України «Про державний
бюджет України на 2009 рік» : з 01 січня по
17 грудня 2009 року -498 грн. з врахуванням
доплат, передбачених ч.2 ст.6 Закону
України «Про статус гірських населених
пунктів в Україні». В решті позову
відмовити.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в м.Болехові
Івано-Франківської області оскаржило
його в апеляційному порядку вважає
постанову суду прийнятою з порушенням
норм матеріального права.

В апеляційній скарзі вказує, що
рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано такою, що не
відповідає Конституції України.
Положення ст.111 вищенаведеного закону
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним судом України рішення
№ 6-рп/2007. Рішенням Конституційного
суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнані такими, що не відповідають
Коституції України, положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік» , якими обмежується дія ст. 6
Закону України «про соціальний захист
дітей війни». Проте, зміни до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» та Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік» у
видаткову частину не внесені тому
кошти на виплату даних підвищень в
2007-2008 роках були відсутні.

Статтею 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Оскільки
управління Пенсійного фонду України в
м.Болехові Івано-Франківської області
здійснює свої повноваження по
ефективному використанню коштів
Пенсійного фонду України, реалізація
нормативних приписів і пенсійних
програм здійснюється шляхом
фінансування пенсійних виплат за
рахунок чітко визначених прибутковою
частиною бюджету Пенсійного фонду
України джерел і відповідно до
конкретних напрямів витратної частини
бюджету Пенсійного Фонду України, то у
відповідності до п.9 Положення «Про
Пенсійний фонд України» передбачено
вичерпний перелік напрямів
використання коштів Пенсійного фонду
України, які використовуються виключно
за призначенням та вилученню не
підлягають.

Крім того апелянт вказує, що Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», не визначено на законодавчому
рівні за рахунок яких коштів і джерел, в
якому порядку, яким чином обчислювати
вказаний розмір. На думку апелянта, при
застосуванні мінімального розміру
пенсії, судом першої інстанції
неправильно застосовано положення ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», оскільки ч.3 ст.28 даного
Закону встановлено, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений на
рівні прожиткового мінімуму,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно із Законом України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування. Тому просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, у відповідності до ч.4
ст.196 КАС України, вважає за можливе
проводити апеляційний розгляд справи у
їх відсутності.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задоволити частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
дитиною війни, а відтак має право на
встановлене ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
підвищення до пенсії.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивачки, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що остання
має право на підвищення до пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
оскільки рішеннями Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було
визнано неконституційними окремі
положення Законів України про
Державний бюджет України на 2007-2008 роки,
якими було зупинено і обмежено право на
отримання спірних доплат, а саме
зупинено дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни». Тобто
рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня
2008 року № 10-рп/2008 мають перспективну
дію та преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними та є обов'язковим до
виконання на території України, є
остаточними і не можуть бути оскаржені.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
нарахування та виплати на користь
позивачки невиплаченого підвищення до
пенсії з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року,
оскільки ч.2 ст.152 Конституції України
передбачено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів приходить до
висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст.99 КАС України. При
поновленні річного строку звернення до
суду, судом першої інстанції не
враховано ту обставину, що позивачка
лікувалась і лікується амбулаторно, а
це не перешкоджало їй звернутись до
суду з позовною заявою. Оскільки строк
звернення до суду позивачкою пропущено
без поважних причин, тому в задоволенні
позову в частині виплати позивачці
підвищення до пенсії за 2007 рік слід
відмовити та задоволити позовні вимоги
позивачки в частині стягнення
підвищення до пенсії як дитині війни за
2008 рік за період з 13.11.2008 року по 31.12.2008
року.

Одночасно колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції правомірно
частково задоволено позовні вимоги
позивачки в частині зобов`язання
відповідача нараховувати і
виплачувати щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за 2009р., а
саме по 17.12.2009 року - часу прийняття
судом першої інстанції рішення,
оскільки дія норм ст. 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни» на 2009
рік не була зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами. Статтею 71 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" Кабінету Міністрів України
надано право у 2009 році встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами. Названа норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розмірів лише тих виплат,
вихідним критерієм розрахунку яких є
розмір мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1 в
частині зобов`язання управління
Пенсійного фонду України м.Болехові
Івано-Франківської області провести
нарахування та виплату на її користь
підвищення до пенсії з 13.11.2008 року.

Згідно довідки УПФ України в м.Болехові
№ 592 від 15.12.2009 року позивачці з 01.01.2006
року по 30.11.2009 року виплачувалось
підвищення за проживання в гірському
населеному пункті.

Відповідно до ст. 5, 6 ЗУ «Про статус
гірських населених пунктів в Україні»
статус особи, яка проживає і працює
(навчається) на території населеного
пункту, якому надано статус гірського,
надається громадянам, що постійно
проживають, постійно працюють або
навчаються на денних відділеннях
навчальних закладів у цьому населеному
пункті, про що громадянам виконавчим
органом відповідної місцевої ради
видається посвідчення встановленого
зразка. Розмір державних пенсій,
стипендій, всіх передбачених чинним
законодавством видів державної
матеріальної допомоги громадянам, які
одержали статус особи, що працює,
проживає або навчається на території
населеного пункту, якому надано статус
гірського, збільшується на 20 відсотків.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов»язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком,
тому доводи апеляційної скарги
управління Пенсійного фонду України в
м.Болехові Івано-Франківської області
в цій частині є необґрунтованими.

Стосовно нарахування та виплати суми
спірної допомоги, то суд не вправі таку
нараховувати, оскільки відповідно до
п.3 ч.2 ст.64 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обов'язок по здійсненню
функції щодо призначення (перерахунку),
забезпечення своєчасного та в повному
обсязі фінансування і виплати пенсій
та надання соціальних послуг
покладається на відповідну виконавчу
дирекцію Пенсійного фонду України та
її територіальні органи і визначення
розмірів конкретної заборгованості
перед позивачем є неможливим без
проведення управлінням Пенсійного
фонду України в м. Болехові
Івано-Франківськоїї області
відповідного перерахунку пенсії на
підставі даних відповідної пенсійної
справи.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачці у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що відсутність
бюджетного фінансування на виплату,
передбаченого Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, не може бути
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування ним обставин, які
мають значення для справи та
невідповідність його висновків
дійсним обставинам справи, що призвело
до неправильного вирішення спору по
суті. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Керуючись ч.3 ст. 160, с.. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Болехові
Івано-Франківської області задоволити
частково, скасувати постанову
Болехівського міського суду
Івано-Франківської області від 17.12.2009р.
по справі № 2а-369/09.

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Зобов`язати управління Пенсійного
фонду України в м.Болехові
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 підвищення до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни», з 13.11.2008
року з врахуванням ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум та з
врахуванням вимог ст. 6 ЗУ «Про статус
гірських населених пунктів в Україні».

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції в порядку
цивільного судочинства.

.

Головуючий суддя
Сапіга В.П.

Судді
Онишкевич
Т.В. , Попко Я.С.

Повний текст виготовлено: 31.05.2010р