Справа № 803/875/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Справа № 803/875/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

за участю представника позивача
Марієна І.С.,

представника відповідача Волкова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» до Волинського інституту
економіки та менеджменту про визнання
дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Всеукраїнська громадська організація
«Комітет конституційно-правового
контролю України» звернулася з
позовом до Волинського інституту
економіки та менеджменту про визнання
протиправними дій ректора, голови
приймальної комісії Волинського
інституту економіки та менеджменту
ОСОБА_3 по відмові в задоволенні запиту
на інформацію за №1007 від 25.11.2013 року від
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем, як розпорядником
інформації в порушення вимог ст. 14
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» на запит
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» про надання інформації 05.12.2013
року направлена відповідь у якій
зазначено, що правила прийому до
Волинського інституту економіки та
менеджменту на 2014 рік, затверджені
головою приймальної комісії 26.11.2013
року, подано на погодження до
Міністерства освіти і науки. Після
погодження Правил прийому МОН України
їх буде оприлюднено на сайті інституту
(www.viem.edu.ua), де можна ознайомитися також
з ліцензією, виданою МОН МО України від
12.06.2012 року. Для ознайомлення з іншими
документами рекомендовано позивачу
звернутися до МОН України.

Вважають, що позивач, як громадська
організація має право одержати у
порядку визначену Законом публічну
інформацію, що знаходиться у володінні
відповідача, як розпорядника публічної
інформації, а саме належним чином
засвідчені копії документів-носіїв
публічної інформації. Оскільки такої
інформації не отримали, то просять
визнати дії ректора, голови
приймальної комісії Волинського
інституту економіки та менеджменту
ОСОБА_3, що полягає у відмові в
задоволенні запиту на інформацію
позивача - протиправною.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві
просив позов задовольнити, визнати
протиправними дій ректора, голови
приймальної комісії Волинського
інституту економіки та менеджменту по
відмові в задоволенні запиту на
інформацію за №1007 від 25.11.2013 року.

Представник відповідача в судовому
засіданні та в письмових запереченнях
позов не визнав, просив відмовити в
його задоволенні. Вважає, що інститут
не є органом державної влади, ні
органом місцевого самоврядування, не
виконує делегованих повноважень
суб'єктів владних повноважень, тому не
є розпорядником інформації в розумінні
статті 13 ЗУ «Про доступ до публічної
інформації». Позивач є громадською
організацією зі статусом юридичної
особи, що виключає можливість бути
запитувачем інформації, оскільки
запитувачем може бути об'єднання
громадян без статусу юридичної особи,
крім суб'єктів владних повноважень.
Підтвердив, що заклад, який він
представляє, має відповідну
акредитацію ІІІ рівня і ліцензування
та проводить навчання на 7 факультетах.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що адміністративний позов підлягає до
задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
розпорядником публічної інформації
щодо оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності у частині доступу до
публічної інформації.

Судом встановлено, що 25.11.2013 року
Всеукраїнська громадська організація
«Комітет конституційно-правового
контролю України» направила
розпоряднику інформації, ректору,
голові приймальної комісії
Волинського інституту економіки та
менеджменту ОСОБА_3 запит на інформацію
з проханням надати належним чином
засвідчені копії: Статут ВНЗ; свідоцтва
про реєстрацію ВНЗ; довідки про
включення ВНЗ до Державного реєстру
ВНЗ України з додатками; ліцензії ВНЗ
та додатків до неї; витягу ВНЗ із
ЄДРПОУ; правил прийому до ВНЗ у 2014 році;
положення про приймальну комісію ВНЗ;
наказу про затвердження складу
приймальної комісії ВНЗ; плану роботи
та графіку засідань приймальної
комісії ВНЗ.

12.12.2013 року на зазначений запит
відповідач направив відповідь у якій
зазначив, що правила прийому до
Волинського інституту економіки та
менеджменту на 2014 рік, затверджені
головою приймальної комісії 26.11.2013
року, подано на погодження до
Міністерства освіти і науки відповідно
до п. 4.1 Умов прийому до вищих
навчальних закладів України у 2014 році,
затверджених наказом МОН України від
29.10.2013 року №1510 та зареєстрованих
Міністерством юстиції України 31.10.2013
року за №1855/24387. Після погодження
Правил прийому МОН України їх буде
оприлюднено на сайті інституту
(www.viem.edu.ua), де можна ознайомитися також
з ліцензією, виданою МОН МО України від
12.06.2012 року. Для ознайомлення з іншими
документами позивачу слід звернутися
до МОН України та з заявою про надання
права вести спостереження за роботою
приймальної комісії інституту.

Частиною 3 статті 23 Закону «Про доступ
до публічної інформації» від 13.01.2011
року № 2939-VI, оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації до суду здійснюється
відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На думку суду, відповідач не довів
правомірність дій щодо розгляду запиту
з огляду на таке.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачем
врегульовані положеннями Законів
України «Про доступ до публічної
інформації», «Про вищу освіту» та «Про
громадські об'єднання».

Судом встановлено, що Всеукраїнська
громадська організація «Комітет
конституційно-правового контролю
України» є юридичною особою у формі
громадської організації, що
підтверджується Спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
12.05.2014 року №18655052 (а. с. 17-19).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
21 Закону України «Про громадські
об'єднання» позивач як громадське
об'єднання має право одержувати у
порядку, визначеному законом, публічну
інформацію, що знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації.

Пунктом 1 частини 1 статті 12 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» визначено, що суб'єктами
відносин у сфері доступу до публічної
інформації, серед інших, є запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень.

З урахуванням норм Закону
Всеукраїнська громадська організація
«Комітет конституційно-правового
контролю України» наділений правом у
порядку, визначеному законом,
одержувати публічну інформацію, яка
знаходиться у володінні відповідних
розпорядників.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 13
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються особи, якщо вони виконують
делеговані повноваження суб'єктів
владних повноважень згідно із законом
чи договором, включаючи надання
освітніх, оздоровчих, соціальних або
інших державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків.

Суд вважає, що Міністерство освіти і
науки України як центральний орган
виконавчої влади (суб'єкт владних
повноважень), що реалізує державну
політику у сфері освіти, надаючи
Волинському інституту економіки та
менеджменту ліцензію на освітню
діяльність, делегував повноваження із
надання освітніх послуг, пов'язаних із
здобуттям вищої освіти та
кваліфікації, відповідно до вимог
стандартів вищої освіти. У зв'язку із
вказаним вищий навчальний заклад
стосовно інформації, пов'язаної з
виконанням ним своїх обов'язків із
надання освітніх послуг на підставі
ліцензії на освітню діяльність, в
розумінні вимог Закону України «Про
доступ до публічної інформації», є
розпорядником публічної інформації,
яка відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях, що знаходиться у володінні
такого навчального закладу.

Статтею 1 Закону України «Про вищу
освіту» визначено, що вищий навчальний
заклад приватної форми власності -
вищий навчальний заклад, заснований на
приватній власності і підпорядкований
власнику (власникам).

Відповідно до положень абзацу 2 частини
2 статті 21 вказаного Закону власник
(власники) або уповноважений ним (ними)
орган (особа) делегують свої
повноваження керівникові або вищому
колегіальному органу громадського
самоврядування вищого навчального
закладу.

За приписами частини 1 статті 32 Закону
України «Про вищу освіту»
безпосереднє управління діяльністю
вищого навчального закладу здійснює
його керівник - ректор (президент).

Згідно вимог статті 16 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації відповідає за
визначення завдань та забезпечення
діяльності структурного підрозділу
або відповідальної особи з питань
запитів на інформацію розпорядників
інформації, відповідальних за
опрацювання, систематизацію, аналіз та
контроль щодо задоволення запиту на
інформацію та надання консультацій під
час оформлення запиту. Запит, що
пройшов реєстрацію у встановленому
розпорядником інформації порядку,
обробляється відповідальними особами
з питань запитів на інформацію.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» право на доступ
до публічної інформації гарантується
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом.

Доступ до інформації забезпечується
шляхом надання інформації за запитами
на інформацію (пункт 2 частини 1 статті
5 вказаного Закону).

Пункт 6 частини 1 статті 14 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» визначає обов'язки
розпорядників інформації, одним з яких
є надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту (частина 1статті 20
вказаного Закону).

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», розпорядник інформації
має право відмовити в задоволенні
запиту в таких випадках: 1) розпорядник
інформації не володіє і не зобов'язаний
відповідно до його компетенції,
передбаченої законодавством, володіти
інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить
до категорії інформації з обмеженим
доступом відповідно до частини другої
статті 6 цього Закону; 3) особа, яка
подала запит на інформацію, не оплатила
передбачені статтею 21 цього Закону
фактичні витрати, пов'язані з
копіюванням або друком; 4) не дотримано
вимог до запиту на інформацію,
передбачених частиною п'ятою статті 19
цього Закону.

Інформація, що запитувалася позивачем,
не належить до категорії інформації з
обмеженим доступом відповідно до
частини другої статті 6 Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

Запит на інформацію №1007/4-13 від 25
листопада 2013 року відповідає всім
вимогам, передбаченим частиною п'ятою
статті 19 згаданого Закону (в частині
публічно правового спору, що
вирішується у даній справі).

Суд не бере до уваги посилання
представника відповідача в судовому
засіданні та в письмових запереченнях
на ту обставину, що підставою для
відмови в наданні копій вищевказаних
документів слугувала відсутність
оплат передбачених ст. 21 ЗУ «Про доступ
до публічної інформації», фактичних
витрат, пов'язаних з копіюванням або
друком, враховуючи наступне.

Суд вважає, що у спірних
правовідносинах відсутні умови,
визначені статтею 21 Закону України
«Про доступ до публічної інформації», в
частині відшкодування фактичних
витрат на копіювання та друк у зв'язку
із можливим виготовленням копій
документів обсягом більш як 10 сторінок.
У відповіді від 05 грудня 2013 року
Волинського інституту економіки та
менеджменту №498 відсутні дані про
необхідність позивачу здійснити
оплату за виготовлення копій, не
вказано суму відшкодування і реквізити
відповідних платіжних рахунків. Однак
згідно вимог частини 3 статті 21
вказаного Закону у разі якщо
розпорядник інформації не встановив
розміру плати за копіювання або друк,
інформація надається безкоштовно (у
спірних правовідносинах такої оплати
відповідач не визначив). Крім того, в
запиті №1007/4-13 від 25.11.2013 року позивач
вказав, що готовий виконати всі
зобов'язання, покладені на нього, як на
запитувача інформації ЗУ «Про доступ
до публічної інформації».

Відповідно до вимог частини 2 статті 22
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» відповідь
розпорядника інформації про те, що
інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Аналіз коментованої норми закону
вказує на те, що розпорядник інформації
у відповіді на запит немає права
обмежитись посиланням на те, що
інформація, яка запитується розміщена
на загальному доступі, під яким також
слід розуміти мережу Інтернет, він
повинен надати запитувану інформацію у
протилежному випадку надання
відповіді про можливість отримання
інформації із загальнодоступного
джерела, в розумінні згаданого Закону
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
практику застосування
адміністративними судами положень
Закону України від 13 січня 2011 року N 2939-VI
«Про доступ до публічної інформації» в
якій вказано, що повідомлення
запитувача інформації про можливість
ознайомитися із запитуваною
інформацією на сайті розпорядника
публічної інформації суперечить
частині другій статті 22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
відповідно до якої відповідь
розпорядника інформації про те, що
інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, вважається протиправною
відмовою в наданні інформації,
оскільки офіційний сайт є
загальнодоступним джерелом.

Закон України «Про доступ до публічної
інформації» встановлює, що доступ до
інформації забезпечується двома
шляхами: шляхом систематичного та
оперативного оприлюднення інформації
і надання інформації за запитами на
інформацію. Тому виконання
розпорядником обов'язку щодо
оприлюднення публічної інформації не
звільняє від обов'язку надати публічну
інформацію на запит.

Як слідує із змісту листа від 05.12.2013
року №498 відповідач на письмовий запит
позивача надав відповідь, в якій
роз'яснив можливість ознайомитися із
частиною запитуваної інформації на
офіційному веб-сайті інституту, а також
отримати її в Міністерстві освіти і
науки України, оскільки по іншій
частині інформації її розпорядником є
згадане міністерство.

Зважаючи на вказане та з урахуванням
положень частини 2 статті 22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» зазначена відповідь
відповідача вважається неправомірною
відмовою в наданні інформації. Відтак,
позовні вимоги Всеукраїнської
громадської організації «Комітет
конституційно - правового контролю
України» є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, позивачем доведено обставини в
обґрунтування своїх позовних вимог, в
свою чергу, відповідачем не надано суду
належних та допустимих доказів, які б
свідчили про правомірність його дій.

З положень частини 1, пункту 1 і 7 частини
2 статті 23 Закону України «Про доступ
до публічної інформації» вбачається,
що рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації можуть бути
оскаржені до керівника розпорядника,
вищого органу або суду. Запитувач,
серед іншого, має право оскаржити
відмову в задоволенні запиту на
інформацію, а також інші рішення, дії чи
бездіяльність розпорядників
інформації, що порушили законні права
та інтереси запитувача.

З огляду на встановленні у судовому
засіданні обставини, підтверджені
відповідними доказами, та із
урахуванням наведених правових норм,
позовні вимоги слід задовольнити в
повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки представник позивача в
судовому засіданні відмовився від
стягнення сплаченого судового збору,
тому судовий збір не стягується.

Керуючись статтями 11, 17, 94, 71, 158, 160, 162, 163,
186 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
статтей 1, 3, 5, 6, 12, 13, 14, 16, 20, 21, 22, 23 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», статтей 1, 21, 32 Закону
України «Про вищу освіту», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ректора,
голови приймальної комісії
Волинського інституту економіки та
менеджменту ОСОБА_3 по відмові в
задоволенні запиту на інформацію за
№1007 від 25.11.2013 року від Всеукраїнської
громадської організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України».

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 15 червня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич