Справа № 813/3436/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2014 року 10 год. 55 хв. м.
Львів № 813/3436/14
Львівський окружний адміністративний
суд, суддя Кедик М.В. секретар судового
засідання Харів М.Ю., розглянувши в
судовому засіданні адміністративну
справу № 813/3436/14
за позовом Управління пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Львівської області, представник -
Коропецька М.М. до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Золочівському
районі Львівської області, представник
- Музика М.В.про спонукання до вчинення
дій та стягнення коштів
Управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області (далі - УПФУ в Золочівському
районі) звернулося до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Золочівському
районі Львівської області (далі - ВВД
ФСС НВВ України в Золочівському
районі), у якому просить зобов'язати
відповідача прийняти до заліку суму
допомоги на поховання, виплаченої
управлінням гр. ОСОБА_3 в розмірі 302,37
грн, включити до щомісячних актів
звірки за березень 2014 року та стягнути
вказану суму допомоги.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у зв'язку зі смертю гр.
ОСОБА_4 Управління відповідно до вимог
ст. 53 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року виплатило
допомогу на поховання на загальну суму
302,37 грн. Сума допомоги була включена у
Списки осіб, яким призначені пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на березень 2014 року та в
акт звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії за
березень 2014 року, однак відповідач
відмовився прийняти до відшкодування
виплачену допомогу на поховання,
зазначаючи на відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю потерпілого зі страховим
випадком. Також вважає, що обов'язок
відшкодування відповідачем витрат на
виплату допомоги на поховання
передбачений п. 4 Порядку відшкодування
Фондом витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійних захворювань та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. З цих підстав просить
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю та просила позов
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечила,
просила суд відмовити в задоволенні
позову повністю з тих підстав, що дії
відповідача є правомірними, оскільки
Порядок відшкодування витрат не
передбачає такого способу як включення
до актів звірки сум, що підлягають
відшкодуванню. Цей Порядок передбачає
механізм відшкодування на
центральному рівні ФСС від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань Пенсійному фонду витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Покликається також на
невірний спосіб захисту прав позивача.
Крім того, вважає, що Порядок
проведення витрат на поховання у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання і Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначають обов'язок Фонду
відшкодувати витрати на поховання, в
т.ч. і виплату допомоги на поховання
лише в тому випадку, якщо смерть
настала за наслідками отриманого
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, що в свою
чергу, підтверджується висновком
спеціальних медичних закладів. Відтак,
у відповідача відсутні правові
можливості здійснити таке
відшкодування позивачу.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі факти,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, суд встановив наступні
обставини та надав їм правову оцінку.
У зв'язку зі смертю гр. ОСОБА_4 УПФУ в
Золочівському районі, відповідно до
вимог ст. 53 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та згідно поданого
свідоцтва про смерть від 08.03.2014 року,
виплатило гр. ОСОБА_3, яка здійснила
поховання, допомогу на поховання на
загальну суму 302,37 грн.
Сума допомоги була включена у Списки
осіб, яким призначені пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на березень 2014 року та в
акт звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії за
березень 2014 року, однак ВВД ФСС НВВ
України в Золочівському районі
відмовилося внести ці суми до акту
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, про що між
сторонами складено таблиці
Причиною невключення виплачених сум є
те, що смерть не пов'язана зі страховим
випадком державного соціального
Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року №16/98-ВР «Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон №16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.
Відповідно до статті 4 цього Закону в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
У статті 25 Закону №16/98-ВР перелічені
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
Пунктом 5 частини першої статті 24
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.
Відповідно до статті 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі настання
страхового випадку Фонд у
встановленому законом порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.
Відповідно до частини восьмої статті 34
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001 року № 826,
регулює питання відшкодування Фондом
таких витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).
Згідно з абзацом 2 частини дев'ятої ст. 34
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.
Виходячи з аналізу норм Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, Фонд
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.
У той же час, наявності такого
причинного зв'язку смерті гр. ОСОБА_4 з
одержаним каліцтвом судом не
встановлено і позивачем не доведено.
Окрім того, суд вважає, що обраний у цій
справі спосіб захисту (відновлення)
порушеного, на думку позивача, права є
таким, що не відповідає змісту прав
Управління Пенсійного фонду України
щодо відшкодування понесених ним
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 р. № 5-4/4, не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.
З наведених положень вбачається,
що відповідно до вимог Порядку сторони
позбавлені права на проведення
розрахунків на своєму рівні.
У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.
Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.
Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади повинні діяти лише в межах, в
порядку та у спосіб, визначені чинним
законодавством, і зазначеними вище
нормативними актами передбачено, як
саме повинні діяти органи Пенсійного
фонду та Фонду соціального страхування
під час відшкодування витрат, суд
дійшов висновку, що Управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі не має
повноважень звертатися до суду з
позовом про зобов'язання Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування включити для
відшкодування до актів щомісячної
звірки суми пенсій, які є спірними.
Суд враховує, що аналогічна правова
позиція висловлена в Постанові
Верховного Суду України від 15.04.2008,
30.09.2008, 23.03.2010, ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
Враховуючи вищевикладене, виходячи з
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги позивача є безпідставними, а
тому в задоволені позову слід
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
судові витрати у формі судового збору в
даній справі не стягуються.
Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -
У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 10
червня 2014 року.

Суддя
Кедик М.В.