Справа № 826/706/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/706/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБорисюк Л.П., Собківа Я.М.,При
секретарі судового засідання:Валяєвій
Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Профмет» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Профмет» пред'явило
позов до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про скасування
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів від 15 жовтня 2013
року № 100250000/2013/000008/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
березня 2014 року позовні вимоги
задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким у задоволені позовних вимог
позивачу відмовити. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт вказує, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, судове рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між позивачем, як покупцем, та Jiaxing Chiayo
Import and Export CO., LTD, як продавцем, 19 червня
2012 року укладено контракт № 19/2012, за
умовами якого продавець зобов'язався
продати, а позивач - прийняти та
оплатити товар згідно з інвойсами.

На підставі вказаних контракту та
інвойсу від 18 серпня 2013 року №13CY030068 на
митну територію України ввезено товар,
а саме засоби кріплення (вироби з
чорних металів).

У подальшому, позивачем надано
відповідачу електронну митну
декларацію та відповідний пакет
документів, необхідних для митного
оформлення товару.

Відповідачем не прийнято визначену у
декларації митну вартість товару у
зв'язку з тим, що надані позивачем
документи містять розбіжності та не
містять усіх даних.

У зв'язку з викладеним, позивача
зобов'язано надати відповідачу
додаткові документи, а саме: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товару, митна
вартість якого визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); виписку
з бухгалтерської документації; копію
митної декларації країни відправлення;
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини.

З наявної у матеріалах справи копії
листа позивача від 15 жовтня 2013 року № 97
вбачається, що на вимогу відповідача
позивачем для митного оформлення
товару додатково надано: договір
поставки від 01 квітня 2010 року № 3181/40/10;
виписку з бухгалтерської документації
(видаткову накладну від 11 лютого 2013
року № 6, податкову накладну від 11
лютого 2013 року № 3, видаткову накладну
від 19 червня 2013 року № 1495, податкову
накладну від 19 червня 2013 року № 260, чек
від 13 липня 2013 року № 0259); копію митної
декларації країни відправлення №
12663448; інформацію біржових
організацій про вартість товару або
сировини за березень 2013 року (на час
встановлення ціни на товар); фото
вартості товару у магазині, де він
реалізується; вантажно-митні
декларації, згідно з якими здійснено
митне оформлення іншою
компанією-імпортером аналогічного
товару.

Однак, незважаючи на викладені
обставини, відповідачем прийнято
оскаржуване рішення.

Позивач не погоджується з оскаржуваним
рішення та просить скасувати його.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, беручи до уваги ту
обставину, що обґрунтованість та
законність прийняття рішення
відповідачем суду не доведена, суд
першої інстанції дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 49, 57, ч.ч. 1-3 ст. 53, ст. 266 МК
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується,
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

У випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52
цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у ч. 2
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; 7) копію митної декларації
країни відправлення; 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На декларанта покладений обов'язок
надати митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

Як з'ясовано судом у ході розгляду
справи та підтверджується наявними у
матеріалах справи доказами, позивачем
надано відповідачу для митного
оформлення імпортованого товару
документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК
України. Надані документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавались обчисленню, які чітко
підтверджували ціну товару, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товару за ціною договору
згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України.

Страхування товару не здійснювалось,
що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією довідки від 04
жовтня 2013 року № 103920. У матеріалах
справи також містяться копії
обов'язкових документів, наданих
позивачем для митного оформлення
товару.

Відповідачем заявлену позивачем митну
вартість товару скориговано у зв'язку з
тим, що заявка на перевезення датована
04 жовтня 2013 року, а коносамент - 19 серпня
2013 року. При цьому, відповідно до п. 1.3
розділу 1 договору від 08 грудня 2011 року
№ 8/12/2011 про транспортно-експедиторське
обслуговування, заявка подається за
два тижні до початку завантаження і
готовності вантажу до перевезення.

За переконанням відповідача, викладені
обставини підтверджують факт
наявності розбіжностей у документах,
наданих позивачем для митного
оформлення товару.

Колегія суддів зазначає, що у письмових
запереченнях проти позову
представником відповідача не
зазначено будь-яких інших підстав
коригування митної вартості товару.

Оцінивши наявні у матеріалах докази та
враховуючи, що позивачем для митного
оформлення надано усі документи,
обов'язковість надання яких
передбачена МК України, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про безпідставне
застосування відповідачем резервного
методу для визначення митної вартості
товару.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності винесення ним
спірного рішення.

З огляду на викладене, враховуючи той
факт, що позивачем були надані повні,
вичерпні і конкретні пояснення та їх
документальне підтвердження, як в
частині ціни товару, так і складових
митної вартості, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 березня 2014 року
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й,

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.