Справа № 2а-220/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Справа № 9104/6533/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Глушка І.В., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області на постанову Володимирецького
районного суду Рівненської області від
14 січня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської та управління праці та
соціального захисту населення
Володимирецької районної державної
адміністрації Рівненської області про
виплату основної, додаткової пенсії та
допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 14.12.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області в якому просив
визнати дії відповідачів
неправомірними, зобов'язати управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області здійснити перерахунок та
виплату щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи виходячи із
розміру 50% мінімальної пенсії за віком
та недоотриманої суми державної
пенсії, в розмірі не менше 6 мінімальних
пенсій за віком з 13.06.2010 року по момент
винесення рішення згідно ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та в подальшому
виплачувати основну пенсію та
щомісячну додаткову пенсію,
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Володимирецької районної державної
адміністрації Рівненської області
провести перерахунок згідно ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат за 2009 рік та в
подальшому щорічну разову допомогу на
оздоровлення як інваліду ІІІ групи 1
категорії щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Постановою Володимирецького районного
суду Рівненської області від 14 січня 2011
року (прийнятою в порядку скороченого
провадження), позов задоволено
частково, визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області, зобов'язано здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» основну
пенсію виходячи з розрахунку 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 50%
встановленого законодавством розміру
мінімальної пенсії за віком починаючи
з 14.06.2010 року, виходячи з розмірів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлених
чинним законодавством протягом
вказаного часу з урахуванням фактично
виплачених сум та зміни прожиткового
мінімуму, в задоволені позову в частині
стягнення щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно ч. 5 ст. 54, ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, наслідок Чорнобильської
катастрофи, а також конкретні розмірі
всіх доплат, пенсій і компенсацій
визначається Кабінетом Міністрів
України, відповідно до зміни індексу
вартості життя і підвищення
мінімальної заробітної плати. Тому,
саме Кабінет Міністрів України
уповноважений визначити конкретний
розмір доплат, пенсій, додаткових
пенсій, що передбачені вищезазначеним
законом, реалізуючи таким чином
повноважені надані п. 3 ст. 116
Конституції України, щодо забезпечення
проведення політики у сфері
соціального забезпечення. Суд першої
інстанції, всупереч нормам
матеріального права не взяв до уваги
дану норму Конституції України та
проігнорував постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та № 654 від
16.07.2008 року «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян»
згідно з якими визначається конкретний
розмір пенсій та додаткових пенсій
призначених згідно Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Також апелянт вказує, що судом першої
інстанції не взято до уваги, що
постанови Кабінету Міністрів України,
в частині спірних правовідносин
неконституційними не визнавались, в
порядку адміністративного судочинства
не оскаржувались та на момент
прийняття постанови є чинними,тому
підстав для їх незастосування
відсутні.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України, який затверджує Верховна Рада
України, а не із бюджету Пенсійного
фонду України, який затверджує Кабінет
Міністрів України.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким в задоволені позову відмовити
повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІІ
групи, інвалідність пов'язана з
наслідками аварії на ЧАЕС.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що у
відповідності до ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатись за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках або у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством. В усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком по ІІІ групі інвалідності.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам
віднесеним до I категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - 50% мінімальної
пенсії за віком. Мінімальний розмір
пенсії за віком згідно ст. 28 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування»
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів,
прийшов до обґрунтованого висновку, що
при розрахунку основної та додаткової
пенсій, передбачених ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму, для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Відповідно до п. 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» внесено
зміни, які рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року №10-рп
положення п. 28 розділу ІІ розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними). Таким
чином, з 22.05.2008 року відновлено в
повному обсязі дію ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка діяла до внесення змін, у зв'язку з
чим нарахування та виплата пенсій та
допомога має здійснюватись згідно з
положенням вказаного закону.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу основної
державної пенсії відповідно до вимог ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до вимог ч.1 ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Однак
задовольняючи позовні вимоги
починаючи з 14.06.2010 року суд першої
інстанції не звернув увагу на ту
обставину, що позивач просив
задовольнити позовні вимоги по день
постановлення судом рішення, а відтак
колегія суддів вважає, що позовні
вимоги слід задовольнити за період з
14.06.2010 року по 14.01.2011 року (день
постановлення рішення судом першої
інстанції).

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до вимог ч.1 та ч.2 ст.99, 100 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом,
відсутність заяви та поважних причин
для поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції помилково відмовлено
у задоволенні позову в частині
стягнення щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення за 2009 рік,
оскільки такі підлягають залишенню без
розгляду.

Колегія суддів зазначає, що не підлягає
задоволенню позов в частині вимог про
зобов'язання відповідача виплачувати в
подальшому щорічну разову допомогу на
оздоровлення, основну та додаткову
пенсію оскільки, згідно ст.104 КАС
України судовому захисту підлягає вже
порушене право, а не те, яке може бути
порушене в майбутньому.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи,
проте вбачаються підстави для його
зміни.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 2 ч.
1 ст. 198, ст. 201, ст. 203, ст. 205, ст. 207, ст. 254
КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області задовольнити частково. Змінити
постанову Володимирецького районного
суду Рівненської області від 14 січня 2011
року у справі № 2а-220/11, виклавши її
резолютивну частину в такій редакції.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Володимирецькому
районі Рівненської області щодо
невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії
згідно ст. 50 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та основної пенсії згідно
ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Володимирецькому
районі Рівненської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1,
основну пенсію в розмірі шести
мінімальних пенсій за віком згідно ст.
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткову пенсію в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком
згідно ст. 50 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 14 червня 2010
року по 14 січня 2011 року з врахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період за 2009 рік
залишити без розгляду.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
І.В. Глушко

Н.В. Ільчишин