Справа № 826/13468/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Костенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Безименної Н.В., Федотова
І.В.

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційні
скарги Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.09.2013 у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія ВІСТ» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
третя особа: Головне управління
Державної казначейської служби про
визнання протиправним і скасування
рішення та стягнення коштів,-

В С Т А Н
О В И Л А:

ТОВ «Торгівельна компанія ВІСТ»
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про визнання
протиправним і скасування рішення №
100260000/2013/200352/2 від 05.06.2013 та стягнення
коштів у сумі 31598,99 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.09.2013 вищевказаний адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач та третя особа подали
апеляційні скарги, в яких просять
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність задоволення позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі зовнішньоекономічного
контракту 090209/1 від 09.02.2009 з Компанією
«JAU YEOU INDUSTRY CO,. LTD» (Тайвань) (Продавець),
специфікації від 12.04.2013 №JY-10 до нього і
відповідно до інвойсу на відповідну
партію товару від 12.04.2013 №JY-130063,
позивачем (Покупець) придбано товар
(саморізи, анкери) відповідного
найменування, кількості і ціни, на
загальну вартість 40512,85 дол.США.

Даний товар подано до митного
оформлення згідно ВМД № 100260000/2013/104415
від 03.06.2013 та задекларовано його митну
вартість згідно із ст. 58 МК за першим
методом (за ціною договору) у розмірі
331812,21 грн., яка включає загальну ціну
товарів - 40512,85 дол. США (323819,21 грн.) та
витрати на транспортування товарів - 7993
грн.

На підтвердження заявленої митної
вартості товару за ціною договору
декларант подав до митного оформлення:

- декларацію митної вартості №
100260000/2013/104415 від 03.06.2013;

- зовнішньоекономічний контракт № 090209/1
від 09.02.2009,

- спеціфікацію № JY10 від 12.04.2013;

- інвойс № JY-130063 від 12.04.2013;

- платіжне доручення № 11 від 01.04.2013 на
суму 8211,32 дол. США;

- платіжне дорученням № 37 від 30.04.2013 на
суму 32301,53 дол. США;

- проформу-інвойс № 130104-N114 від 04.01.2013;

- коносамент (морський транспортний
документ);

- пакувальний лист;

- договір про перевезення № КН 94 FS від
12.10.2011;

- довідка про вартість транспортних
витрат № 1/05 від 12.05.2013;

- прайс-лист виробника, завірений ТПП
б/н від 04.01.2013;

- калькуляцію від виробника б/н від
12.04.2013;

- копію експортної декларації № 88678625
від 12.04.2013.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем скориговано митну
вартість товарів та визначено її на
рівні 56717,97 дол. США, про що прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100260000/2013/200352/2 від
05.06.2013.

Як зазначено в гр. 33 цього рішення, його
прийнято у зв'язку з неможливістю
застосування першого методу
визначення митної вартості, оскільки
подані документи містять розбіжності
та не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, та оскільки
декларант відмовився від надання
додаткових документів: - висновок про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; - виписку з
бухгалтерської документації; -
інформацію біржових організацій про
вартість сировини.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що виходячи з визначеної
відповідачем митної вартості товару
позивач подав до митного оформлення
нову ВМД № 100260000/2013/104728 від 06.06.2013,
згідно з якою проведено митне
оформлення товару, а позивачем
сплачено ПДВ на 25522,26 грн. і мита на 6076,73
грн. більше.

Спірні правовідносини виникли у сфері
митної справи і стосуються
правомірності рішення відповідача про
щодо коригування митної вартості
товару, який імпортується на митну
територію України.

Ст. 51 Митного кодексу України від 13.03.2012,
№ 4495-VI (далі - МК) передбачено
визначення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України.

Методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту зазначені в ст.
57 МК.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в ст. 58 МК.

Згідно з частиною першою ст. 53 МК у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Частиною другою ст. 53 МК України
визначено перелік документів, які
підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою ст. 53 МК передбачено,
що у разі якщо документи, зазначені у ч.
2 цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Перелік додаткових документів
визначено в цій же частині третій ст. 53
МК.

Статтею 54 МК визначено контроль
правильності визначення митної
вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару основні документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 МК. Подані основні
документи, копії яких наявні у справі,
чітко ідентифікують оцінюваний товар,
не містять розбіжностей та містять
дані, що піддаються обчисленню, і
підтверджують ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, - 40512,85 дол. США, та вартість
транспортних витрат - 7993 грн., тобто
підтверджують митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.
4, 5 ст. 58 МК.

У ході розгляду справи в суду першої та
апеляційної інстанцій відповідач не
спростував дійсність поданих до
митного оформлення основних
документів, достовірність і
об'єктивність зазначених відомостей.
Відповідач не спростував контрактну
ціну оцінюваних товарів у розмірі 40512,85
дол. США та вартість транспортних
витрат у розмірі 7993 грн., об'єктивну
можливість і спроможність перевірити
згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК вартість
операції на підставі наданих позивачем
документів, а відповідно й рівень
митної вартості товарів за ціною
договору за правилами, визначеними у
ст. 58 МК.

Відповідачем не доведено наявність
передбачених ч. 3 чи ч. 4 ст. 53 МК підстав
для витребування від позивача
(декларанта) додаткових документів, а
саме відповідач не підтвердив
належними доказами та аргументованими
доводами наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Водночас зроблені відповідачем у гр. 33
оскаржуваного рішення записи про
наявність розбіжностей та про
відсутність інформації, що підтверджує
числові значення складових митної
вартості, лише констатує зміст
нормативних положень, але не засвідчує
конкретних фактичних даних щодо
недоліків у поданих декларантом
документах. Даний запис не відповідає
дійсності і спростовується наданими
позивачем товаросупровідними
документами, що подавалися до митного
оформлення, усними і письмовими
поясненнями представника позивача.

Заперечення відповідача про наявність
розбіжностей, а саме про не подання
договору на транспортування № КН 94 FS
від 12.10.2011, не відповідає дійсності та
спростовується даними, зазначеними у
гр. 18 оскаржуваного рішення і в гр. 44
(доповнення) ВМД № 100260000/2013/104415 від
03.06.2013, згідно з якими у списку поданих
до митного оформлення документів
зазначено договір на транспортування
№ КН94FS від 12.10.2011 (код 4301).

Заперечення відповідача про те, що
згідно з платіжними дорученнями
розрахунок за поставлений товар
здійснено в інших пропорціях ніж
передбачено договором (20% та 80%) є
формальними і несуттєвими, оскільки
дійсна пропорція склала 20,26% і 79,74%, та не
впливає на ціну і рівень
задекларованої митної вартості
оцінюваного товару.

Інших доказів того, що подані
декларантом до митного оформлення
документи містили розбіжності, які
впливають на кількісні та вартісні
показники оцінюваного товару,
відповідачем не виявлено, а судом таких
не вбачається. Таким чином, зроблені
відповідачем у гр. 33 оскаржуваного
рішення записи не свідчать про дійсну
наявність розбіжностей і не доводять
наявність визначених ч. 3 ст. 53 МК
підстав для витребування додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товарів.

Щодо неподання декларантом додаткових
документів, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що їх відсутність не впливає
на правильність визначення
декларантом митної вартості товарів за
першим методом, що підтверджується
наданими до митного оформлення
основними документами. Неподання
декларантом запитуваних митним
органом документів, за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товарів за першим
методом, не є достатнім для висновку
про наявність підстав для застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості.

Відповідачем не доведено суду
обов'язкову в силу ч. 1 ст. 55 МК наявність
передбачених ч. 6 ст. 54 МК випадків, за
яких Київська регіональна митниця
могла відмовити позивачу в митному
оформленні товару за заявленою ним
митною вартістю та прийняти рішення
про коригування митної вартості
товарів. Так, відповідач не надав
доказів та аргументованих пояснень з
приводу того, що позивачем заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів; не довів
суду невідповідність обраного
позивачем методу визначення митної
вартості товарів; не посилався та не
підтвердив надходження офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Щодо визначення відповідачем вартості
оцінюваного товару порівняно з
вартістю подібних (аналогічних)
товарів, що є вищою за контрактну ціну
оцінюваних товарів, то сама по собі
різниця між вартістю подібних
(аналогічних) товарів не свідчить про
наявність порушень з боку декларанта і
не призводить до автоматичного
збільшення митної вартості товарів,
адже законодавство таких підстав прямо
не встановлює, тому не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару.

Інших обставин, які б викликали
обґрунтовані сумніви в достовірності
проведеного позивачем розрахунку
митної вартості товару за ціною
договору, відповідачем не наведено, а
інших обставин, які б впливали на
рівень задекларованої позивачем
митної вартості товару, судом першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем подано
відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
тому заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 МК. Натомість коригування
відповідачем митної вартості
здійснено неправомірно з порушенням ч.
3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч
правилам, визначеним ст. 58 цього
Кодексу.

Таким чином, колегія суддів доходить
аналогічного з судом першої інстанції
висновку про неправомірність рішення
Київської регіональної митниці №
100260000/2013/200352/2 від 05.06.2013.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що прийняття відповідачем
неправомірного рішення безпідставно
призвело до надмірної сплати позивачем
при митному оформленні товару ПДВ на
суму 25522,26 грн. і мита на суму 6076,73 грн.

На підставі ст. 27 МК та беручи до уваги
неправомірність рішення відповідача
про коригування митної вартості товару
та обґрунтованість заявленої
позивачем митної вартості товарів,
вказані надміру сплачені позивачем при
митному оформленні товару кошти
підлягають поверненню на його користь
з Державного бюджету через ГУ ДКСУ у м.
Києві, а відтак вимога позивача про
повернення коштів є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.09.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
Н.В. Безименна

І.В. Федотов

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Федотов І.В.

Безименна Н.В.