Справа № 2-а-5764/11/0212
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-5764/11/0212

Головуючий у 1-й інстанції: Борисюк І.Е.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

11 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ленінського районного
суду м.Вінниці від 15 липня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до відділу соціального захисту
населення №2 (Вишенька), департаменту
праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради про
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення , -

В С Т А Н О В И В :

відповідно до постанови від 15
липня 2011 року Ленінського районного
суду м. Вінниці у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду
І інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені вчасно та належним
чином.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів,
керуючись положеннями статті 197 КАС
України, вважає, що справу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, без
фіксування судового засідання (частина
1 статті 41 КАС України).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом І інстанції,
позивачка є інвалідом ІІ групи і
відноситься до 1 категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи .

Відповідно до частини першої статті 48
Закону України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»(далі -Закон
№ 796-ХІІ) передбачена одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, яка виплачується в таких
розмірах: інвалідам I групи - 60
мінімальних заробітних плат; інвалідам
II групи - 45 мінімальних заробітних плат;
інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат.

Крім того, ст. 48 вказаного Закону
передбачено, що одноразова
компенсація інвалідам ІІ групи
виплачується у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат. Щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами
соціального захисту населення. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Колегія суду погоджується з висновком
суду І інстанції, що позовні вимоги
щодо визнання дій неправомірними з 05
листопада 2010 року не підлягають
задоволенню у зв'язку з їх
безпідставністю, так як жодні дії з
вказаного часу відповідачем з
нарахування та виплати допомоги на
оздоровлення не вчинялись.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо зобов'язання
відділу соціального захисту населення
№2 (Вишенька) нараховувати щорічну
допомогу на оздоровлення та
зобов'язання департаменту соціального
захисту населення Вінницької міської
ради виплачувати допомогу на
оздоровлення, починаючи з 2011 року,
оскільки такі вимоги не відповідають
змісту законодавства, та як судове
рішення має бути наслідком чинного
правового регулювання. Воно не може
обмежувати волю законодавчого органу в
майбутньому, змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги позивача та залишення в силі
постанови суду І інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м.Вінниці від 15 липня 2011
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України та підлягає
касаційному оскарженню.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 червня 2014 року .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.