Справа № 825/2174/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2014 р. м. Київ
К/800/45788/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі
Руденко А.М.

за участю представника відповідача -
Бисикало Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області

на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2013

та постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26.06.2013

у справі № 825/2174/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігіввовна-плюс»

до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чернігіввовна-плюс»
звернулось до суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Державної податкової служби,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області, № від
07.02.2013.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26.06.2013, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.08.2013, позов задоволено; визнано
протиправним та скасовано спірне
податкове повідомлення-рішення, з
підстав обґрунтованості позовних
вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, за результатами проведеної
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Чернігіввовна-плюс» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при нарахуванні та
сплаті податку на додану вартість та
податку на прибуток при здійсненні
господарських операцій по
взаємовідносинам з ПП «Енліль-М», ПП
«Адріатика-Н», ТОВ «Фінансова
акваторія» за період з 01.01.2010 по 31.01.2011,
складено акт № 172/22/32818144 від 21.01.2013, в
якому зафіксовані порушення: пп. пп. 7.4.1,
7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 18
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом ДПА
України № 165 від 30.05.1997, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 23.06.1997
за № 233/2037; п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.
200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в розмірі 477 214 грн.

На підставі результатів вказаної
перевірки, 07.02.2013 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
про визначення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 580 511 грн., в т.ч.: 477 214
грн. основного платежу та 103 297 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Донараховуючи грошове зобов'язання
спірним податковим
повідомленням-рішенням, податковий
орган виходив з не підтвердження
господарських операцій позивача з ПП
«Енліль-М», ПП «Адріатика-Н», ТОВ
«Фінансова акваторія», з посиланням на
відсутність в останніх основних
засобів (складських приміщень,
автотранспорту, земельних ділянок,
обладнання) для здійснення
купівлі-продажу будь-якого товару,
відсутність трудових ресурсів, які б
приймали участь у навантаженні -
розвантаженні товарів, наданні послуг,
транспортуванні, зберіганні товару.

Матеріалами справи встановлено, що у
перевіряємому періоді позивачем були
здійснені господарські операції із
закупівлі вовни немитої у контрагентів
ПП «Енліль-М», ПП «Адріатика-Н», ТОВ
«Фінансова акваторія».

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що на дату підписання спірних
договорів, первинних та розрахункових
документів контрагенти позивача не
були припинені та були платниками
податку на додану вартість; підставою
для донарахування грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість є лише висновки актів про
неможливість проведення позапланової
виїзної документальної перевірки ПП
«Енліль-М», про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП «Адріатика-Н», про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Фінансова акваторія».

Однак, висновки судів обох інстанцій є
передчасними та такими, що зроблені без
повного та всебічного з'ясування
обставин у справі.

Так, статтею 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій вказаним
вимогам не відповідають.

Слід зазначити, що надання податковому
органу належним чином оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковий орган не встановив та не
довів, що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

- відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку;

- відсутність первинних документів
обліку.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій посилались на
докази, які є обов'язковими, але не
вичерпними, оскільки предмет
доказування у справі, що розглядається,
становлять обставини, що підтверджують
або спростовують реальність
здійснення самих господарських
операцій (купівлі-продажу та поставки
товарів), а відтак і обґрунтованість
визначення податкового кредиту
позивача.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 11 КАС України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підтвердження своїх доводів щодо
неправомірності формування
податкового кредиту позивача,
податковий орган вказував, що операції
між позивачем та вищезазначеними
контрагентами були нікчемними.

В даному випадку, судами попередніх
інстанцій не досліджено обставин, що
підтверджують або спростовують
реальність здійснення самих
господарських операцій між позивачем
та контрагентами, а саме: можливостей
контрагентів позивача щодо виконання
укладених з позивачем договорів,
зокрема, наявності технічних та
технологічних можливостей; питання
щодо фактичної оплати позивачем
податку на додану вартість в ціні
отриманих товарів, не досліджено руху
активів у процесі здійснення
господарських операцій, з відповідним
документальним підтвердженням.

Дослідження даних обставин необхідне
для правильного застосування норм
матеріального права і, відповідно,
прийняття обґрунтованого та законного
рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий
адміністративний суд України
приходить до висновку про необхідність
скасування рішень судів попередніх
інстанцій та направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги
вищезазначене та прийняти законне і
обґрунтоване рішення відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, надати належну правову оцінку
обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2013 та
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26.06.2013
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний