Справа № 2а-1383/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
Справа № 136089/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Старунського Д.М., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області на постанову
Сихівського районного суду м. Львова
від 11.08.2011 року у справі за позовом
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
протиправними дій та скасування
постанови про накладення штрафу у
виконавчому провадженні, стягувачем в
якому виступає ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИЛА :

Сихівський відділ соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради звернувся до
суду із позовом, у якому просить
визнати протиправними дії державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області щодо накладення на боржника
штрафу у виконавчому провадженні ВП №
27165402; скасувати постанову підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області від 07.07.2011 року про накладення
штрафу (ВП № 27165402).

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що в підрозділі
примусового виконання рішень відділу
Головного управління юстиції у
Львівській області (надалі ППВР ВДВС
ГУЮ у Л/о), знаходиться виконавчий лист
№ 2а-295/08, виданий 22.06.2010 р. Сихівським
районним судом м.Львова про
зобов»язання провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
в розмірі, передбаченому ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім»ям
з дітьми», тобто у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Згідно з постановою про відкриття
виконавчого провадження серії ВП №
27165402 від 20.06.2011 р., боржнику надано
термін для добровільного виконання
рішення суду та зобов'язано провести
нарахування допомоги та виплату такої.
В частині перерахунку допомоги
боржником рішення суду виконано та
здійснено таке, а в частині виплати
допомоги - вчинено усі залежні від
нього дії та надано обгрунтування
неможливості виплати такої. Проте
07.07.2011 р. постановою ВП №27165402
державного виконавця на боржника
накладено штраф за невиконання без
поважних причин судового рішення суду.
Вважає зазначену постанову незаконною
та такою, що підлягає скасуванню,
оскільки боржником вжито всіх залежних
від нього заходів, необхідних для
виконання судового рішення та вимог
державного виконавця. А оскільки
необхідною передумовою виконання
зазначеного судового рішення є
наявність у Державному бюджеті України
необхідних коштів, а такі кошти на
даний момент відсутні, вважає, що його
вини у невиконанні рішення суду немає.
У зв'язку з наведеним штрафні санкції,
застосовані держаним виконавцем є
безпідставними та підлягають
скасуванню.

Оскаржуваною постановою Сихівського
районного суду м. Львова від 11.08.2011 року
позов Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
протиправними дій та скасування
постанови про накладення штрафу у
виконавчому провадженні, стягувачем в
якому виступає ОСОБА_1 - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим,
що згідно із ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), сторона
виконавчого провадження може
звернутися до суду, що видав виконавчий
лист із заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Тому
позивач (як сторона виконавчого
провадження, на яку покладено обов'язок
виконати рішення суду) у зв'язку з
наявністю обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення, мав
процесуальну можливість звернутися до
суду, який видав виконавчий лист, із
заявою в порядку ст. 263 КАС України,
однак не скористався цим правом.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради суд першої
інстанції виходив з того, що бюджетні
призначення на забезпечення виконання
судових рішень за програмами
соціального захисту, в тому числі
пов'язаними із задоволеннями судами
позовних заяв отримувачів пільг,
компенсацій та гарантій, які виникли
внаслідок рішень Конституційного суду
України, у державному бюджеті на
поточний та минулі роки не передбачені.
Відповідно, видатки на зазначені цілі у
кошторисах розпорядників бюджетних
коштів не затверджувались, субвенції
на такі видатки органам місцевого
самоврядування не здійснювались.
Боржником вживались всі можливі заходи
для виконання рішення суду, що
підтверджується відповідними
листами-зверненнями на адресу
Міністерства праці та соціальної
політики України, головного управління
праці та соціальної політики
Львівської обласної державної
адміністрації, Міністерства фінансів
України. Однак, як вбачається з
отриманих позивачем відповідей,
фінансування зазначених видатків
здійснено не було, оскільки витрати,
пов'язані із задоволенням судами
позовних заяв отримувачів пільг,
компенсацій та гарантій, які виникли
внаслідок рішень Конституційного суду
України, не враховані в відповідних
Законах України „Про державний бюджет
України". Таким чином, рішення у справі
2а-295/08р. не виконано позивачем з
поважних причин, а саме у зв'язку
відсутністю відповідних асигнувань.
При цьому позивачем здійснено всі
можливі заходи в межах своїх
повноважень для виконання рішення
суду. Покликання відповідача у
постанові про накладення штрафу ВП №
27165402 від 07.07.2011р., що позивачем рішення
суду не виконано без поважних причин,
підстав для невиконання рішення суду
не представлено, спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що дії державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області щодо накладення на Сихівський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради штрафу у виконавчому
провадженні є протиправними, а тому
постанова про накладення штрафу
підлягає скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
згідно виконавчого листа 2а-295/08,
виданого 22.06.2010р. Сихівським районним
судом м.Львова про зобов»язання
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року в
розмірі, передбаченому ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім»ям
з дітьми», тобто у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області винесено постанову
серії ВП № 27165402 від 20.06.2011 р. про
відкриття виконавчого провадження та
надано боржнику термін для
добровільного виконання рішення суду.
З листів Управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради від
01.07.2011р. № 2605-2733 та від13.07.2011р. №2605-2909,
скерованих на адресу підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області вбачається, що на
виконання вимог постанови державного
виконавця серії ВП № 27165402 від 20.06.2011 р.,
боржником вжито всіх можливих заходів
для виконання рішення суду, виконання
якого на сьогоднішній день є
неможливим внаслідок незалежних від
боржника обставин -відсутності
необхідних бюджетних призначень.

Згідно постанови державного виконавця
ППВР ВДВС ГУЮ у Л/о серії ВП № № 27165402
від 07.07.2011 р. на боржника -Сихівський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, за невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення,
накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження», саме виконавче
провадження є завершальною стадією
судового провадження. Виконавче
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених Законом
України «Про виконавче провадження»,
іншими нормативно-правовими актами.
Тобто, виконавче провадження - це
квінтесенція процесу поновлення
порушених прав, повернення грошових
коштів, звернення стягнення на майно,
торжество правосуддя, реалізація
конституційного принципу
обов'язковості виконання рішення суду.
При прийнятті рішення суд керувався
відсутністю відповідних асигнувань в
боржника для виплати стягувачу.

Згідно із ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), сторона
виконавчого провадження може
звернутися до суду, що видав виконавчий
лист із заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Тому
позивач (як сторона виконавчого
провадження, на яку покладено обов'язок
виконати рішення суду) у зв'язку з
наявністю обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення, мав
процесуальну можливість звернутися до
суду, який видав виконавчий лист, із
заявою в порядку ст. 263 КАС України,
однак не скористався цим правом.

Сихівським районним судом м. Львова
винесено рішення по справі №2-а-295/08,
яким зобов'язано Сихівський ВСЗ УСЗ ДГП
ЛМР здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. в
розмірі, передбаченому ст.15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми ", тобто у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до б років. Оскільки
питання про наявність (відсутність)
коштів в боржника було повною мірою
досліджено при винесені рішення в
користь стягувана, тому вважаємо, що
постанова Сихівського районного суду
від 11. 08. 2011 р. по справі №
2а-1383/11суперечить рішенню по справі
№2-а-295/08, правам та законним інтересам
гр. ОСОБА_1, Конституції та законам
України, міжнародним
нормативно-правовим актам, тобто
постанова Сихівського районного суду
м. Львова від 11.08.2011р. по справі №2а-1383/11
буде в подальшому стимулом в
бездіяльності посадових осіб
Сихівського відділу соціального
захисту ДГП ЛМР, які будуть і надалі
своєю бездіяльністю порушувати
законні права та інтереси громадян -
стягувачів у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст.8 КАСУ - суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», практика Європейського суду є
джерелом права.

Варто зазначити, що постанова
Сихівського районного суду м.Львова
від 11.08.2011р. порушує міжнародні
зобов'язання України, визначені ч.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположні свободи та ст.1 Першого
протоколу до неї, ратифікованих
Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР,
зокрема (справа «Кечко проти України»
від 08.11.2005р.) - реалізація особою права,
що пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актів національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на
відсутність коштів як причину
невиконання своїх зобов'язань судами
не повинні братися до уваги; (справа
«Михайленки та інші проти України» від
03.11.2004р.) - відсутність ресурсів для
оплати заборгованості, присудженої
рішенням суду не може бути підставою
для зволікання із його виконанням.

Крім того, колегія суддів звертає у
вагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС
України Окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи,
у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

А тому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області - задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 11.08.2011 року у справі №
2а-1383/11 - скасувати та прийняти нову,
якою в позові Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
Д.М. Старунський

О.М. Гінда