Справа № 2а-12144/10/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/24270/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Федорова М.О.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Жовтана А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Дочірнього
підприємства публічного акціонерного
товариства «Оболонь» «Красилівське»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011

у справі № 2а-12144/10/2670

за позовом Дочірнього підприємства
публічного акціонерного товариства
«Оболонь» «Красилівське»

до Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової адміністрації
України

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
01.12.2010 позов задоволено повністю.
Скасовано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 09.06.2010
№ 000267.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано, відмовлено в задоволенні
позову.

Дочірнє підприємство закритого
акціонерного товариства «Оболонь»
«Красилівське» подало касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду апеляційної інстанції
та залишити без змін постанову суду
першої інстанції. Вважає, що постанова
суду апеляційної інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
ухвалена з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні судом касаційної
інстанції здійснено заміну позивача у
справі - Дочірнього підприємства
закритого акціонерного товариства
«Оболонь» «Красилівське» його
правонаступником - Дочірнім
підприємством публічного акціонерного
товариства «Оболонь» «Красилівське».

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для застосування до позивача
за рішенням відповідача від 09.06.2010 №
000267 відповідно до абз. 11 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 208523,80 грн.
слугували висновки позапланової
перевірки, викладені в акті від 07.05.2010 №
105/22/32/03/22985686, про порушення вимог ч. 22 ст.
15 зазначеного закону. Порушення
полягало у тому, що позивач зберігав
готову продукцію (алкогольні напої в
кількості 69231 пляшка в загальній сумі
208523,80 грн.) у складському приміщенні за
адресою місця виробництва цих
алкогольних напоїв: Хмельницька обл., м.
Красилів, вул. Будівельна, 3, що не
внесено до Єдиного державного реєстру
місць зберігання.

Скасовуючи рішення відповідача про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, суд першої інстанції, з
посиланням на запит позивача від 21.05.2010
№ 1096, на лист Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту ДПА від
31.05.2010 № 2937/32-0615, виходив з того, що місце
зберігання алкогольних напоїв за
адресою: Хмельницька обл., м.Красилів,
вул.Будівельна, 3 було внесено до
Єдиного державного реєстру з 25.12.2002,
однак довідка про внесення місця
зберігання до зазначеного реєстру була
втрачена, у зв'язку з чим позивач
звернувся до Департаменту САТ ДПА
України про видачу довідки чи
підтвердження факту внесення 25.12.2002 до
Єдиного державного реєстру місця
зберігання за вказаною адресою.
Департаментом контролю ДПА за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
видано нову довідку від 12.05.2010 № 6.
Встановлюючи обставину щодо наявності
у позивача довідки про внесення місця
зберігання до реєстру 25.12.2002 та її
втрати суд першої інстанції також
врахував, що без такої довідки за
вимогами ст. 3 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» позивач не зміг би
отримати наявну в нього ліцензію на
право оптової торгівлі алкогольними
напоями.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що факт внесення 25.12.2002
до Єдиного державного реєстру місця
зберігання алкогольних напоїв за
адресою: Хмельницька обл., м.Красилів,
вул. Будівельна, 3 не підтверджено
доказами. Лист відповідача від 31.05.2010 №
2937/32-0615, на який послався суд першої
інстанції, не підтверджує факту
внесення 25.12.2002 до єдиного державного
реєстру місця зберігання алкогольних
напоїв за зазначеною адресою, а
підтверджує внесення такого місця
зберігання до Єдиного державного
реєстру 12.05.2010. При цьому суд
апеляційної інстанції вказав, що
отримання позивачем ліцензії на право
виробництва алкогольних напоїв не є
підтвердженням надання позивачем
довідки про внесення місця зберігання
за зазначеною вище адресою до Єдиного
державного реєстру 25.12.2002, оскільки
позивач також міг надати й іншу наявну
в нього довідку про внесення місця
зберігання за адресою: Хмельницька
обл., смт. Чемерівці, вул. Миру, 3.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
встановлених судами обставин, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про необхідність скасування постанови
суду апеляційної інстанції та
залишення в силі постанови суду першої
інстанції.

Суд касаційної інстанції вважає, що суд
першої інстанцій на підставі
безпосередньо досліджених та оцінених
доказів в їх сукупності правильно
встановив обставину внесення 25.12.2002 до
Єдиного державного реєстру місця
зберігання алкогольних напоїв за
адресою: Хмельницька обл., м.Красилів,
вул. Будівельна, 3, оскільки запит
позивача від 21.05.2010 № 1096, лист
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту ДПА від 31.05.2010 № 2937/32-0615
не дає підстав для висновку про те, що
реєстрація місця зберігання
алкогольних напоїв за вказаною адресою
відбулася тільки 12.05.2010.

Зазначені судом першої інстанції
докази дійсно свідчать про те, що
позивач звернувся до Департаменту САТ
ДПА України про видачу довідки чи
підтвердження факту внесення 25.12.2002 до
Єдиного державного реєстру місця
зберігання за вказаною адресою у
зв'язку з втратою відповідної довідки,
а не у зв'язку з необхідністю внесення
місця зберігання до Єдиного реєстру.
Внесення місця зберігання алкогольних
напоїв до Єдиного реєстру за вимогами
п. 2.2 Порядку ведення Єдиного
державного реєстру місць зберігання,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
28.05.2002 № 251 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15.08.2002 за
№ 670/695, передбачає подання відповідної
заяви за формою згідно з додатком 2, з
додаванням до такої заяви відповідних
документів, тоді як позивач такої заяви
разом із запитом не подавав.
Відповідно, відповідач, видавши
позивачеві довідку від 12.05.2010 № 6
про внесення до Єдиного державного
реєстру місця зберігання за адресою,
зазначеною позивачем в запиті від
21.05.2010, дійсно здійснив переоформлення
раніше виданої, але втраченої довідки.

Суд апеляційної інстанції надав
неправильну оцінку встановленим
обставинам, в результаті чого допустив
невідповідність висновків таким
обставинам.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
підлягає задоволенню, постанова суду
апеляційної інстанції - скасуванню, а
помилково скасована постанова суду
першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства публічного акціонерного
товариства «Оболонь» «Красилівське»
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011
скасувати та залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 01.12.2010.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України в
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
М.О. Федоров

Ю. І. Цвіркун