Справа № 819/3397/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
Справа № 2358/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
реєстраційної служби Бережанського
районного управління юстиції
Тернопільської області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
реєстраційної служби Бережанського
районного управління юстиції
Тернопільської області про визнання
незаконною відмови у державній
реєстрації права власності, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до
суду з позовом до Реєстраційної служби
Бережанського районного управління
юстиції (далі - відповідач, РС
Бережанського РУЮ) про визнання
неправомірною відмову державної
реєстраційної служби Бережанського
РУЮ від 14 листопада 2013 року у державній
реєстрації права власності та
зобов'язання зареєструвати за ОСОБА_1
право власності на 14/100 частин на об'єкт
нерухомого майна (приміщення
кахельного цеху), який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014 року
позов задоволено. Визнано
неправомірним та скасовано рішення
Реєстраційної служби Бережанського
районного управління юстиції про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 14 листопада 2013 року
№7951148. Зобов'язано Реєстраційну службу
Бережанського районного управління
юстиції зареєструвати за ОСОБА_1 (ід.
код НОМЕР_1) право власності на 14/100
частин на об'єкт нерухомого майна
(приміщення кахельного цеху), який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачем було
надано відповідачу необхідні
документи, що підтверджують виникнення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач - реєстраційна служба
Бережанського районного управління
юстиції Тернопільської області подала
апеляційну скаргу, зазначивши, що
постанова винесена при неповному
з'ясуванні обставин у справі та
невірному застосуванні норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення, яке
слід скасувати.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що майновий пай, право
на який посвідчується відповідним
свідоцтвом, не є об»єктом нерухомого
майна, стосовно якого проводиться
державна реєстрація прав.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції - скасувати, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що ОСОБА_1 була членом селянської
спілки "Урманська" Бережанського
району, Тернопільської області та
відповідно мала право на майновий пай.
20 березня 2000 року зборами
уповноважених селянської спілки
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
виділено майновий пай в натурі
(приміщення кахельного цеху) та
вирішено припинити їх членство у
спілці (а.с.13).

27 грудня 2002 року Урманською сільською
радою на ім'я позивача видано свідоцтво
про право власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
серія ТР-І №012816 (а.с.5) та виділено майно
в натурі (кахельний цех) часткою 14/100
приміщення.

Рішенням виконавчого комітету
Урманської сільської ради
Бережанського району Тернопільської
області від 22.05.2013 року № 16 нежитловому
будинку (кахельному цеху) присвоєно
юридичну адресу вул. Зелена, 107 с.
Урмань, Бережанського району
Тернопільської області (а.с.15).

Бережанським обласним комунальним
міжрайонним бюро технічної
інвентаризації станом на 16.05.2013 року
виготовлено технічний паспорт на
приміщення кахельного цеху (а.с.8-12).

Державний реєстратор прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Бережанського районного управління
юстиції Бабій І.П., розглянувши заяву
представника ОСОБА_1 від 14.11.2013 року про
проведення державної реєстрації права
власності на майновий пай, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
встановлено, що заявлене право не
підлягає державній реєстрації,
оскільки згідно з ст.5 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
"майновий пай" не входить до переліку
об'єктів нерухомого майна, стосовно
яких проводиться державна реєстрація
прав.

Рішенням №7951148 від 14 листопада 2013 року
реєстраційною службою Бережанського
районного управління юстиції
Тернопільської області керуючись п.1 ч.1
ст.24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", пунктами 16 та 23
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року № 703,
позивачу відмовлено у державній
реєстрації права власності на майновий
пай за вищевказаною адресою (а.с.6).

Перевіряючи правомірність дій
реєстраційної служби Бережанського
районного управління юстиції
Тернопільської області, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Відповідно до п.5 ст.18 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, що підтверджує
виникнення права власності при
здійсненні державної реєстрації прав
на нерухоме майно, видається фізичним
особам та юридичним особам, що вийшли
зі складу засновників (учасників)
юридичної особи за рішенням органу,
уповноваженого на це установчими
документами, отримали у власність
об'єкт нерухомого майна, переданий їм.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 16 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подається до органу державної
реєстрації прав, на території якого
розміщений об'єкт нерухомого майна або
більша за площею його частина.

Разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подаються документи, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення
відповідних прав, та документ, що
підтверджує оплату послуг з державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно з ст.19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно з Порядком державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011р. №703 (далі
- Порядок) передбачено невичерпний
перелік документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно. Так, відповідно до
п.п.16 п.27 Порядку визначено, що
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є інші документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону.

Пункт 42 Порядку регламентує, що
державний реєстратор у встановлених
законом випадках за результатами
розгляду заяви про державну реєстрацію
видає свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, на підставі якого
проводить державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, але,
згідно з пунктом 44 Порядку державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно з видачею свідоцтва про право
власності на таке майно за новим
правонабувачем проводиться за
наявності державної реєстрації права
власності на таке майно за попереднім
правонабувачем, крім проведення
державної реєстрації права власності
на новозбудоване нерухоме майно. При
цьому жодних виключень для
взаємовідносин у сфері сільського
господарства при проведенні державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно законодавчо не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не подав відповідачу документ,
що підтверджує виникнення, перехід
права власності, та його реєстрацію за
попереднім правонабувачем.

Пункт 27 Порядку визначає, що
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
видані нотаріусом, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до цього
Порядку;

6) свідоцтво про право власності, видане
органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком;

8) рішення про закріплення нерухомого
майна на праві оперативного управління
чи господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким встановлено сервітут
на нерухоме майно;

13) закон, яким встановлено сервітут на
нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що
матеріалами справи не підтверджується
наявність правовстановчих документів
у селянської спілки «Урманська»
Бережанського району, Тернопільської
області на об»єкт нерухомого майна
(приміщення кахельного цеху), який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами п.15 Наказу
Міністерства аграрної політики
України "Про затвердження Порядку
розподілу та використання майна
реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств"
від 14.03.2001 року №62 (втратив чинність)
виділення майнових паїв у натурі
окремим особам, які виявили бажання
отримати свої майнові паї в
індивідуальну власність, проводиться
підприємством - користувачем майна із
переліку майна, виділеного на ці цілі.
При виділенні майна в натурі
конкретному власнику підприємство
одночасно з підписанням акта
приймання-передавання майна робить
відмітку про виділення майна в натурі у
Свідоцтві про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(далі - Свідоцтво), що засвідчується
підписом керівника підприємства та
печаткою.

Свідоцтво з відміткою про виділення
майна в натурі індивідуально, акт
приймання-передавання майна можуть
бути підставою для оформлення прав
власності на зазначене майно в
установленому порядку.

Однак, позивачем до реєстраційної
служби свідоцтво з відміткою про
виділення майна в натурі індивідуально
не було надано. Крім того, відсутні
докази, що майно належало селянській
спілці «Урманська".

Відповідно до п. 46 Порядку для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані (в
тому числі первинна реєстрація прав) чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заявник подає органові державної
реєстрації прав документ, що посвідчує
речове право на земельну ділянку.

Враховуючи відсутність у позивача
документу, що посвідчує речове право на
земельну ділянку, на переконання
колегії суддів, відсутні підстави для
проведення первинної реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна
(приміщення кахельного цеху).

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1
cт. 319 та ч.2 ст.331 Цивільного кодексу
України, власник володіє, користується,
розпоряджається нерухомим майном на
власний розсуд з моменту державної
реєстрації права власності на це майно.
Тому, уповноважений установчими
документами орган колективного
сільськогосподарського підприємства
не вправі розпоряджатися об'єктом
нерухомого майна (кахельним цехом),
право власності на який не
зареєстровано у встановленому
законодавством порядку.

Одночасно, колегія суддів погоджується
з твердженнями апелянта про те, що
визнання права власності на нерухоме
майно не відноситься до компетенції
адміністративного суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
до помилкового висновку щодо наявності
підстав для задоволення позовних
вимог.

Отже, при вирішенні даного
публічно-правового спору судом першої
інстанції було допущено порушення норм
матеріального і процесуального права,
а мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення свого рішення, не
відповідають фактичним обставинам
справи.

В силу п.3 ч.1 ст.198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст.195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови, якою в задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу реєстраційної
служби Бережанського районного
управління юстиції Тернопільської
області - задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014 року
у справі №819/3397/13-а скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
реєстраційної служби Бережанського
районного управління юстиції
Тернопільської області про визнання
незаконною відмови у державній
реєстрації права власності - відмовити
повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуюча суддя:
Р.Б. Хобор

Судді:
Я.С. Попко

Р.П. Сеник