Справа № 0670/10789/11
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/800/64523/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому
засіданні), Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,секретаря - Горбатюка В.С.,

за участю представників відповідачів -
Діанова О.І., Лисюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_6 до Державної податкової
служби України, Державної податкової
адміністрації у Житомирській області
про скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу, за касаційною скаргою
Міністерства доходів і зборів України
та Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на ухвалу
Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 26 листопада 2013 року,

встановив:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся в
суд у порядку статті 236 Кодексу законів
про працю України із заявою про
стягнення середнього заробітку за
період затримки виконання рішення суду
про поновлення його на роботі.
Зазначав, що Міністерством доходів і
зборів України, яке є правонаступником
Державної податкової служби України та
Державної митної служби України,
виконано постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 27
грудня 2011 року про поновлення його на
роботі з 12 жовтня 2011 року лише 1 липня 2013
року.

Ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року, заяву задоволено. Стягнуто з
Міністерства доходів і зборів України
на користь ОСОБА_6 106158,75 грн середнього
заробітку за затримку виконання
постанови суду про поновлення на
роботі за період з 28 грудня 2011 року по 1
липня 2013 року.

У касаційній скарзі Міністерство
доходів і зборів України та Головне
управління Міндоходів у Житомирській
області просять скасувати судові
рішення і прийняти нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_6
та закрити провадження у справі.
Посилаються на те, що суди помилково
застосували до спірних правовідносин
норми Кодексу законів про працю
України (далі - КЗпП України), оскільки
служба ОСОБА_6 в податковій міліції
регулюється Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, яким не встановлено
обов`язку виплачувати середній
заробіток за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення суду.
Вважають, що бездіяльність відповідача
щодо невиконання рішення суду не
відноситься до сфери управлінських
функцій суб`єкта владних повноважень,
його відповідальність у цих
правовідносинах передбачена Законом
України «Про виконавче провадження», а
тому спірні правовідносини у даній
справі не носять публічно-правовий
характер.

Касаційний розгляд справи
здійснюється за відсутності позивача,
який був належним чином повідомлений
про дату, час і місце судового
засідання.

Заслухавши пояснення представників
відповідачів, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року, залишеною без змін судами
апеляційної та касаційної інстанцій,
скасовано наказ Державної податкової
служби України про звільнення ОСОБА_6,
поновлено його на службі на посаді
заступника начальника управління -
начальника відділу міжрегіонального
управління оперативного
документування Управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Житомирській області з
12 жовтня 2011 року. Зобов`язано Державну
податкову адміністрацію у
Житомирській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_6 грошове забезпечення
за час вимушеного прогулу з 12 жовтня 2011
року по 27 грудня 2011 року. Постанову суду
в частині поновлення на посаді та
стягнення грошового забезпечення за
один місяць допущено до негайного
виконання. Фактично позивача поновлено
на службі наказом Міністерства доходів
і зборів України від 1 липня 2013 року №
0071.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6, суди
виходили з того, що відповідно до
статті 236 КЗпП України у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Наведена норма матеріального закону
встановлює порядок звернення до суду
цивільної юрисдикції, який розглядав
трудовий спір, і вирішення питання про
стягнення середнього заробітку за час
затримки в поновленні працівника на
роботі.

Як вбачається із суті заявленої ОСОБА_6
вимоги, вона пов`язана з виконанням
судового рішення в адміністративній
справі. Процесуальною нормою, що
регулює вирішення цього питання, є
стаття 267 Кодексу адміністративного
судочинства (далі - КАС України), яка
передбачає судовий контроль за
виконанням рішень в адміністративних
справах.

Згідно з частиною 9 статті 267 КАС
України особа-позивач, на користь якої
ухвалено постанову суду, має право
подати до суду першої інстанції заяву
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Таку заяву може бути подано протягом
десяти днів з дня, коли позивач
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, але не пізніше дня
завершення строку

Відповідно до частини 10 цієї статті за
відсутності обставин протиправності
відповідних рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень - відповідача та порушення
ним прав, свобод, інтересів
особи-позивача, суд залишає заяву без
задоволення. У разі наявності підстав
для задоволення заяви суд ухвалює одну
із постанов, що передбачені частиною
другою статті 162 цього Кодексу. Така
постанова може бути оскаржена лише в
апеляційному порядку.

Суди попередніх інстанцій не врахували
цієї процесуальної норми і не
з`ясували, коли позивач дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів та чи
подав він заяву у межах строку
пред'явлення до виконання виконавчого
листа, виданого за відповідною
постановою суду.

Частиною 1 статті 220 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Неправильне застосування норми
процесуального права та не
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, згідно із статтею 227
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для скасування
судових рішень і направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

ухвалив:

Касаційну скаргу Міністерства доходів
і зборів України та Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Житомирського
окружного адміністративного суду від 10
жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 26 листопада 2013 року, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.