Справа № 2а/1770/5704/11
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року м. Київ
К/800/45192/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Костопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області

на ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12.08.2013 року

у справі № 2а/1770/5704/2011

за позовом Державного підприємства
«Спеціалізоване лісогосподарське
агропромислове підприємство
«Костопільський держспецлісгосп»
(далі - позивач, ДП «СЛАП
«Костопільський держспецлісгосп»)

до Костопільської міжрайонної
державної податкової інспекції
Рівненської області (далі - відповідач,
Костопільська МДПІ)

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ДП «СЛАП «Костопільський
держспецлісгосп» звернулось у грудні
2011 року до суду з позовом про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.10.2011 року №
про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 537 632,25 гривні.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 20.04.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12.08.2013 року,
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 12.08.2013 року та в позові відмовити.

Позивач в своїх запереченнях на
касаційну скаргу зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції прийнято з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України у справі здійснено
процесуальне правонаступництво
відповідача у справі шляхом заміни
Костопільської міжрайонної державної
податкової інспекції її
правонаступником Костопільською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Рівненської області
Державної податкової служби.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст.
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем з 20.09.2011
року по 26.09.2011 року проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку позивача з питань
правомірності перебування
підприємства на спеціальному режимі
оподаткування податком на додану
вартість за період з 01.10.2008 року по
31.07.2011 року, за наслідками якої складено
акт від 03.10.2011 року № 807/23/33318900.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем: пп. 7.3.1, п. 7.3, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року; п. 187.1
ст. 187, п. 209.1 ст. 209 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), внаслідок
чого занижено податок на додану
вартість на загальну суму 430 910,00
гривень.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення від 17.10.2011 року №
, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 537 632,25 гривні (430 910,00
гривень - за основним платежем, 106 722,25
гривні - за штрафними (фінансовими)
санкціями).

Вказане податкове
повідомлення-рішення було оскаржено
позивачем в адміністративному порядку
до ДПА в Рівненській області, рішенням
якої від 22.12.2011 року № 25325/25-16/512
податкове повідомлення-рішення від
17.10.2011 року № залишено без змін, а
скарга позивача - без задоволення.

Крім тог, судами в ході розгляду справи
встановлено, що ДП «СЛАП
«Костопільський держспецлісгосп»
зареєстроване як юридична особа
Костопільською районною державною
адміністрацією Рівненської області
06.12.2004 року, видами діяльності за КВЕД
позивача є: лісівництво та
лісозаготівлі, надання послуг у
лісовому господарстві, оптова торгівля
деревиною, роздрібна торгівля іншими
непродовольчими товарами, не
віднесеними до інших групувань,
лісопильне та стругальне виробництво,
просочування деревини, виробництво
дерев'яної тари. Вказані обставини
підтверджуються довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України серії АБ №162284.

З 01.01.2009 року ДП «СЛАП «Костопільський
держспецлісгосп» зареєстроване
органом державної податкової служби як
суб'єкт спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість за видом діяльності - надання
послуг у лісовому господарстві,
лісівництво та лісозаготівлі, що
підтверджується свідоцтвом № 100163723
(бланк серії НБ № 031214).

Рішенням Костопільської МДПІ від 29.07.2011
року № 8 ДП «СЛАП «Костопільський
держспецлісгосп» було виключене з
реєстру суб'єктів спеціального режиму
оподаткування на підставі п. 209.11, абз. б)
п. 209.12 ст. 209 ПК України у зв'язку з тим,
що суб'єкт спеціального режиму
оподаткування поставляє протягом 12
послідовних звітних податкових
періодів сукупно
несільськогосподарські
товари/послуги, питома вага яких
перевищує 25 відсотків всіх поставлених
товарів/послуг. На підставі цього
рішення податкового органу проведені
анулювання спеціального свідоцтва та
реєстрація сільськогосподарського
підприємства як платника податку на
додану вартість на загальних умовах із
формуванням нового свідоцтва за
процедурами перереєстрації.

У період з 01.01.2009 року по 01.08.2011 року за
спеціальним пільговим режимом
оподаткування податком на додану
вартість обсяг поставки ДП «СЛАП
«Костопільський держспецлісгосп» за
2009 рік, 2010 рік та 7 місяців 2011 року склав
у сумі 3 282 734,00 гривні, сума податку на
додану вартість склала 430 910,00 гривень.
При цьому, сума пільги по коду 14010369 за
2009-2010 роки становить 426 885,00 гривень, по
коду 14010451 за 7 місяців 2011 року становить
4025,00 гривень. Вказане підтверджується
деклараціями з податку на додану
вартість (скороченими) ДП «СЛАП
«Костопільський держспецлісгосп» та
відповідними первинними документами,
копії яких додані до справи.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи
без змін рішення суду першої інстанції,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції, виходив з наступного.

Спеціальний режим оподаткування
діяльності у сфері сільського та
лісового господарства, а також
рибальства до 01.01.2011 року було
врегульовано ст. 8-1 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
року № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР), а
починаючи з 01.01.2011 року ПК України.

Відповідно до п. 8-1.1 ст. 8-1 Закону №
168/97-ВР резидент, який провадить
підприємницьку діяльність у сфері
сільського і лісового господарства та
рибальства та відповідає критеріям,
встановленим у пункті 8-1.6 цієї статті
(далі - сільськогосподарське
підприємство), може обрати спеціальний
режим оподаткування.

Пунктом 8-1.2 ст. 8-1 Закону № 168/97-ВР
передбачено, що згідно із спеціальним
режимом оподаткування сума податку на
додану вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів
(послуг), не підлягає сплаті до бюджету
та повністю залишається у
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, а за
наявності залишку такої суми податку -
для інших виробничих цілей.

Згідно з п. 8-1.6 ст. 8-1 Закону № 168/97-ВР
сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є поставка вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
виробничих потужностях, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів (послуг) становить не менше 75
відсотків вартості всіх товарів
(послуг), поставлених протягом
попередніх дванадцяти послідовних
звітних податкових періодів сукупно.

Підпунктом 8-1.15.7 п. 8-1.15 ст. 8-1 Закону №
168/97-ВР передбачено, що Кабінет
Міністрів України визначає та
оприлюднює повний перелік видів
діяльності, на які поширюються норми
цієї статті, згідно з Національним
класифікатором України «Класифікація
видів економічної діяльності»,
затвердженим відповідно до Закону
України «Про стандартизацію».

На виконання вказаної норми Закону №
168/97-ВР Кабінетом Міністрів України
постановою від 21.01.2009 року № 23 (чинною
до 01.01.2011 року) було затверджено Перелік
видів діяльності, на які поширюються
норми статті 8-1 Закону № 168/97-ВР (далі -
Перелік № 23).

Згідно з Переліком № 23 лісівництво та
лісозаготівлі, а саме: вирощування
будівельного лісу - посадка, підсадка
саджанців, охорона лісу та лісосік,
вирощування молодого порослевого лісу
та балансової деревини, вирощування
лісосадивних матеріалів, вирощування
різдвяних ялинок, лісозаготівлі,
рубання лісу та виробництво ділової
деревини такої як колоди, стовпи,
жердини, одержування паливної
деревини, вирубування (дерев) лісу з
метою зробити землі придатними для
сільськогосподарського виробництва,
вирощування рослинних матеріалів для
плетіння, - є тими видами діяльності, на
які поширюється спеціальний режим
оподаткування, передбачений ст. 8-1
Закону № 168/97-ВР.

Для підприємств, які провадили
діяльність у сфері лісового
господарства (як і для підприємств
сільського господарства та
рибальства), на момент виникнення
спірних правовідносин спеціальний
режим оподаткування поширювався лише
на операції, що здійснювалися в межах
діяльності, визначених Законом №
168/97-ВР і Переліком № 23, та в результаті
яких відбувалася поставка
сільськогосподарських товарів, що
відповідають визначенню, наданому п.
8-1.7 ст. 8-1 Закону № 168/97-ВР.

Всі інші види діяльності та продукція,
що одержувалася суб'єктами
спеціального режиму оподаткування, які
здійснювали діяльність у сфері
сільського, лісового господарства та
рибальства, оподатковувалися податком
на додану вартість поза межами
спеціального режиму оподаткування у
загальновстановленому порядку.

Відповідно до п. 8-1.7 ст. 8-1 Закону №
168/97-ВР сільськогосподарськими
вважаються товари, зазначені у групах
1-24 УКТ ЗЕД згідно із Законом України
«Про Митний тариф України», якщо такі
товари вирощуються, відгодовуються,
виловлюються або збираються
(заготовлюються) безпосередньо
платником податку - суб'єктом
спеціального режиму оподаткування
(крім придбання таких товарів у інших
осіб), а також продукти обробки
(переробки) таких товарів, які
поставляються зазначеним платником
податку - їх виробником.

Вказаній нормі не суперечить п. 2.15 ст. 2
Закону України «Про державну підтримку
сільського господарства України» від
24.06.2004 року № 1877-IV, згідно з яким
сільськогосподарська продукція
(сільськогосподарські товари) - товари,
зазначені у групах 1-24 УКТ ЗЕД згідно із
Законом України «Про Митний тариф
України», якщо при цьому такі товари
(продукція) вирощуються,
відгодовуються, виловлюються,
збираються, виготовляються,
виробляються, переробляються
безпосередньо виробником цих товарів
(продукції), а також продукти обробки та
переробки цих товарів (продукції), якщо
вони були придбані або вироблені на
власних або орендованих потужностях
(площах).

Відповідно до пп. 8-1.15.6 п. 8-1.15 ст. 8-1
Закону № 168/97-ВР обробка чи переробка
продукції, одержаної в результаті
діяльності платника податку у сфері
сільського та лісового господарства і
рибальства, вважається діяльністю у
сфері сільського та лісового
господарства і рибальства за умови,
якщо така продукція вирощується,
відгодовується, виловлюється або
збирається (заготовлюється)
безпосередньо платником податку (крім
їх придбання в інших осіб).

Згідно з п. п. 209, 202 ст. 209 ПК України
резидент, який провадить
підприємницьку діяльність у сфері
сільського і лісового господарства та
рибальства та відповідає критеріям,
встановленим у пункті 209.6 цієї статті
(далі - сільськогосподарське
підприємство), може обрати спеціальний
режим оподаткування. Згідно із
спеціальним режимом оподаткування
сума податку на додану вартість,
нарахована сільськогосподарським
підприємством на вартість поставлених
ним сільськогосподарських
товарів/послуг, не підлягає сплаті до
бюджету та повністю залишається в
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, за
рахунок яких сформовано податковий
кредит, а за наявності залишку такої
суми податку - для інших виробничих
цілей.

Підпунктом 209.6 ст. 209 ПК України
сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є постачання вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
виробничих потужностях, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів/послуг становить не менш як 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Згідно з п. 209.7 ст. 209 ПК України
сільськогосподарськими вважаються
товари, зазначені у товарних групах 1-24,
товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з
УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в
результаті здійснення діяльності, на
яку відповідно до пункту 209.17 цієї
статті поширюється дія спеціального
режиму оподаткування у сфері
сільського та лісового господарства, а
також рибальства, якщо такі товари
вирощуються, відгодовуються,
виловлюються або збираються
(заготовлюються), а послуги надаються,
безпосередньо платником податку -
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування (крім придбання таких
товарів/послуг у інших осіб), які
поставляються зазначеним платником
податку - їх виробником.

Відповідно до пп. 209.17.10 та пп. 209.17.16 п.
209.17 ст. 209 ПК України дія спеціального
режиму оподаткування діяльності
поширюється на лісівництво та
лісозаготівлі (02.01.1 КВЕД) та надання
послуг у лісовому господарстві (02.02.0
КВЕД).

Національний класифікатор України ДК
009:2005 «Класифікація видів економічної
діяльності», затверджений наказом
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 26.12.2005 року № 375.

За визначенням КВЕД: перероблення - це
технологічний процес, здійснення якого
змінює форму, властивості або склад
сировини, напівфабрикатів або в
окремих випадках, готової продукції з
метою отримання нової продукції;
оброблення - це технологічний процес,
який здійснюється з метою збереження
певних видів продукції, надання їм
деяких властивостей або для
упередження шкідливого впливу, який
може виявлятися у результаті їх
використання. Наприклад, оброблення
сільськогосподарських культур,
деревини, металів або оброблення
відходів.

Як зазначено судом вище, одними з
основних видів діяльності ДП «СЛАП
«Костопільський держспецлісгосп» за
КВЕД є: 02.02.0 - надання послуг у лісовому
господарстві, 02.01.1 - лісівництво та
лісозаготівлі. Товари, зазначені у
групах 1-24 УКТ ЗЕД - група 06, код ,
назва - дерева лісові, вирощуються або
заготовлюються безпосередньо
платником податку - позивачем. Ці
обставини не заперечуються
відповідачем.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що у періоді, що підлягав
перевірці, підприємство отримувало
доходи від реалізації готової
лісопродукції (проводило основну
діяльність), а саме: ділової деревини,
балансів, фансировини, тріски
технологічної, техсировини, дров,
пиломатеріалів.

Товари групи 44 «деревина і вироби з
дерева» за УКТ ЗЕД є продуктом
переробки товарів групи 06 за кодом
«дерева лісові», а отже є
сільськогосподарськими товарами
відповідно до вимог ст. 8-1 Закону №
168/97-ВР та ст. 209 ПК України, адже, як це
передбачено згаданими нормами, товар
«дерева лісові» вирощений
безпосередньо платником податку -
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування та ним же перероблений, у
результаті чого створено новий продукт
групи 44 УКТ ЗЕД - «деревина і вироби з
дерева». Крім цього, продукт переробки
товару групи 06 за кодом «дерева
лісові» є товаром, який не можливо
віднести до інших товарних груп за УКТ
ЗЕД, окрім групи 44.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вірно дійшов висновку, що ДП «СЛАП
«Костопільський держспецлісгосп», як
сільськогосподарське підприємство, на
законних підставах оподатковувало
податком на додану вартість в межах
спеціального режиму оподаткування
зазначені в акті перевірки види
діяльності та продукцію, як такі, що
визначені Законом № 168/97-ВР і Переліком
№ 23, а також надалі ПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вірно зазначив, що застосовувати
спеціальний режим оподаткування мають
право лише сільськогосподарські
підприємства, які підтвердили вказаний
статус шляхом отримання свідоцтва про
реєстрацію суб'єкта спеціального
режиму оподаткування.

Також, судами встановлено, що
позивачем, з дотриманням вимог розділу
VI Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
01.03.2000 року № 79, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 03.04.2000
року за № 208/4429, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин (далі
- Положення № 79), 01.01.2009 року було подано
заяву про реєстрацію суб'єктом
спеціального режиму оподаткування, за
наслідками розгляду якої відповідачем
було видано позивачу свідоцтво № 100163723
(бланк серії НБ № 031214).

Пунктом 4 розділу VI Положення № 79
передбачено підстави відмови
податковим органом
сільськогосподарському підприємству у
реєстрації як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування. Відповідач,
здійснив перевірку отриманої заяви та
з'ясувавши відсутність підстав для
відмови, видав позивачу вказане
свідоцтво, чим підтвердив право
останнього на застосування
спеціального режиму оподаткування за
обраними видами діяльності: надання
послуг у лісовому господарстві,
лісівництво та лісозаготівлі.

Як встановлено в ході судового
розгляду судами та вбачається з
матеріалів справи, що у періоді, що
підлягав перевірці, види діяльності
позивача не змінилися, незмінними
залишилися і товари, реалізацію яких
здійснювало підприємство (ділова
деревина, баланси, фансировина, тріска
технологічна, техсировина, дрова,
пиломатеріали). Проте в акті перевірки
вказано, що саме на операції з
реалізації вказаних товарів не
поширюється спеціальний режим
оподаткування. З цих же підстав
відповідачем було прийнято рішення від
29.07.2011 року № 8 про виключення
сільськогосподарського підприємства з
реєстру суб'єктів спеціального режиму
оподаткування. Це вказує на
суперечливу позицію податкового
органу та неоднозначне трактування
відповідачем прав та обов'язків
платника податків.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України, у
разі коли норма цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цього Кодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Всупереч вказаним вимогам,
відповідачем було прийнято рішення на
користь контролюючого органу, чим
порушено права та охоронювані законом
інтереси позивача (аналогічного
висновку дійшов і суд першої
інстанції).

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції, який в свою
чергу погодився з висновками суду
першої інстанції про відсутність у
відповідача підстав для збільшення
позивачу податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у загальній
сумі 537 632,25 гривні.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів прийшла до
висновку, що в межах касаційної скарги
порушень судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не
допущено. Правова оцінка обставин у
справі дана вірно, а тому касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржуване
судове рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Костопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області -
відхилити.

Ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12.08.2013 року
у справі № 2а/1770/5704/2011 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І. О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М. І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І. В. Приходько З
оригіналом згідно З оригіналом згідно
З оригіналом згідно

Помічник судді