Справа № 2-а-79/12/2414
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-79/12/2414
Головуючий у 1-й інстанції: Смотрицький
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях на постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 13 березня 2012 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду в м. Чернівцях, в якому
просила визнати дії щодо відмови у
підвищенні пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком протиправними,
зобов'язати нарахувати щомісячну
соціальну державну допомогу
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
стягнути цю недоплачену допомогу,
посилаючись на те, що вона має статус
дитини війни, а тому з 01 січня 2006 року їй
повинна виплачуватись щомісячне
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою від 03 лютого 2012 року позовну
заяву за період з 01.01.2006 року по 05.05.2008
року залишено без розгляду.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 13 березня 2012 року
позов задоволено частково: визнано
протиправною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в м. Чернівцях
по не нарахуванню і не виплаті ОСОБА_2
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. включно; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 щомісячне підвищення до пенсії
як дитині війни у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. включно, із
врахуванням виплачених сум, а в
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, які
мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, у
судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 13 березня 2012 року - без
змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка має статус дитини війни, але
в 2008 році отримувала підвищення до
пенсії в меншому, ніж передбачено
Законом розмірі.

Відповідно до п. 41 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесено
зміни до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни - 10 % прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Встановлено, що підвищення в такому
розмірі виплачувалось позивачці
щомісячно з 01 січня 2008 року.

Положення п. 41 розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
визнані такими, що не відповідають
Конституції України, згідно з рішенням
Конституційного суду України № 10-рп/2008
від 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже в період з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати позивачці та
сплачувати підвищення до пенсії в
розмірі встановленому ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в редакції закону, яка діяла до
01.01.2006 року.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апелянта про те, що з 22 травня 2008 року
підвищення до пенсії повинне
виплачуватись у розмірах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28 травня 2008 року, з огляду на
наступне.

Обчислення підвищення до пенсії,
виходячи з розміру, встановленого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28 травня 2008 року, є порушенням
засад пріоритету законів над
підзаконними актами, а тому розрахунок
такого підвищення повинен
здійснюватись з розміру, встановленого
ст.- 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Щодо тверджень апелянта стосовно
відсутності коштів для забезпечення
виплат доплати до пенсії не може
братися до уваги, оскільки відсутність
коштів не є підставою невиконання
зобов'язань, покладених на управління
законодавством.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивачки, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обовязку нараховувати та
сплачувати позивачці підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування встановленого дітям
війни підвищення пенсії, оскільки
реалізація особою права, що повязане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Отже, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях,
- залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 13 березня 2012 року, - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.