Справа № 2а-4284/12/2670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/51570/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Представника Вольво
Трак Корпорейшен на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 09 квітня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 серпня 2012
року по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Н-Транс" до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київської області, третя особа: Вольво
Трак Корпорейшен, про визнання дій
протиправними, скасування постанов та
зобов'язання вчинити дії та утриматись
від вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09.04.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.08.2012 року,
позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо не надіслання
боржнику не пізніше наступного
робочого дня копій постанов про
відкриття виконавчого провадження від
07.03.2012 року ВП №31640946 та ВП №31666499;
визнано протиправними дії відповідача
щодо початку примусового виконання в
межах виконавчого провадження ВП
№31640946 та ВП №31666499 в частині вилучення
та передачі стягувачу майна,
зазначеного у постановах про відкриття
виконавчого провадження; зобов'язано
відповідача вчинити дії щодо
повернення ТОВ «Н-Транс» майна,
вилученого згідно акта опису й арешту
майна від 20.03.2012 року з виконання
виконавчого напису від 27.12.2011 року №1699.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку третьої особи, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове, яким відмовити у
задоволені позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами, 07.03.2012 року
головним державним виконавцем ВПВР
УДВС ГУЮ у Київській області Ахмад Н.І.
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого напису №2700,
виданого 27.12.2011 року приватним
нотаріусом Броварського районного
нотаріального округу про повернення
лізингоодержувачем - ТОВ "Н-Транс"
об'єкта фінансового лізингу - десять
сідлових тягачів марки VOLVO, моделі FH 42Т
Б, 2006 року випуску, загальною вартістю 1
017 490,00 євро, а також відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
напису №1699, виданого 27.12.2011 року
приватним нотаріусом Броварського
районного нотаріального округу про
повернення лізингоодержувачем - ТОВ
"Н-Транс" об'єкта фінансового лізингу -
п'ять сідлових тягачів марки VOLVO, моделі
ГH 42Т Я, 2007 року випуску, загальною
вартістю 511 245,00 євро.

Відповідно до ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Згідно з ч.1 ст.30 державний
виконавець, починаючи виконувати
рішення, повинен пересвідчитися, чи
отримана боржником копія постанови про
відкриття виконавчого провадження і чи
здійснені ним дії, спрямовані на
добровільне виконання рішення у
встановлений постановою строк
відповідно до ст.24 цього Закону. Якщо
боржник у встановлений строк
добровільно не виконав рішення,
державний виконавець невідкладно
розпочинає його примусове виконання.

Копії постанов державного
виконавця та інші документи
виконавчого провадження, відповідно
до ч.1 ст.31 Закону, надсилаються
адресатам із супровідними
листами простою кореспонденцією,
крім постанов про відкриття
виконавчого провадження або відмову у
відкритті виконавчого провадження,
про повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до статті 47 цього
Закону, що надсилаються
рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Судом першої інстанції
встановлено, що копії постанов про
відкриття виконавчого провадження від
07.03.2012 року надіслано позивачу лише
28.03.2012 року, що порушило право позивача
на добровільне виконання виконавчих
написів.

Крім того, в матеріалах справи
відсутні докази отримання позивачем
постанов про відкриття виконавчого
провадження у строки, встановлені
Законом, зокрема зворотні поштові
повідомлення.

15 березня 2012 року державний
виконавець розпочав примусове
виконання виконавчих написів
нотаріуса.

20 березня 2012 року державним
виконавцем, з виконання виконавчого
напису від 27.12.2012 року №1699 та
виконавчого напису від 27.12.2012 року №2700,
описано та накладено арешт на
одинадцять сідлових тягачів марки VOLVO,
а описано майно передано на зберігання
представнику третьої особи. Відповідно
до акта від 20.03.2012 року зазначені тягачі
вилучено та передано Компанії Volvo Truck
Corporation.

Відповідно до ст.27 Закону лише у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

В даному випадку, державний
виконавець, не маючи доказів отримання
боржником копії постанови про
відкриття виконавчого провадження,
розпочав заходи примусового виконання,
а саме - арешт, вилучення та передача
стягувачу об'єктів фінансового
лізингу, чим порушив вимоги Закону.

Згідно з ч.1 ст.57 Закону, арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, що об'єкти
фінансового лізингу не є майном ТОВ
"Н-Транс", примусова реалізація об'єктів
фінансового лізингу за вимогами
виконавчих написів нотаріуса не може
бути здійснена, арешт майна в даному
випадку втрачає своє призначення,
оскільки не може забезпечити реального
виконання рішення за відсутності
останнього.

Відповідно до п. 5.9.3 Інструкції про
проведення виконавчих дій, якщо
боржник не виконав рішення
добровільно, то державний виконавець
вилучає у нього в присутності понятих
предмети, зазначені у виконавчому
документі, і передає їх стягувачу.

Норми ст. 49, 61 Закону та п. 5.9
Інструкції, передбачають, що вилучення
та передача майна стягувану можливі
лише на підставі рішення суду, що
набрало законної сили, яким стягувану
присуджено певне майно.

В даному випадку виконавчі написи
нотаріуса містили вимоги щодо
повернення об'єкту лізингу за
лізинговими договорами, положення
глави 4 Закону не могли бути
застосовані, так як не забезпечували
реального виконання виконавчих
написів.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, що у зв'язку з тим, що
відповідачем порушено вимоги щодо
надсилання копії постанови про
відкриття виконавчого провадження,
обрано порядок примусового виконання,
що не відповідає вимогам виконавчого
документа та порушує порядок,
встановлений Законом, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог в
частині визнання протиправними дій
відповідача щодо початку примусового
виконання в межах виконавчого
провадження ВП №31640946 та ВП №31666499,
зокрема, щодо вилучення та передачі
стягувачу майна, зазначеного у
постановах про відкриття виконавчого
провадження від 07.03.2012 року ВП №31640946 та
ВП №31666499 та зобов'язання повернути
вилучене у ТОВ "Н-Транс" майно.

Таким чином, висновки судів є
правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційних
скаргах, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Представника
Вольво Трак Корпорейшен, - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 квітня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02 серпня 2012 року, - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников