Справа № 2а-0370/1241/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/109951/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державного підприємства «Любомльське
лісове господарство» на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року по справі № 2а/0370/1241/12 за позовом
Державного підприємства «Любомльське
лісове господарство» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Волинській області про
скасування постанови про накладення
штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Любомльське
лісове господарство» (далі - ДП
«Любомльське лісове господарство»)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області, в якому просило
скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Волинській області від 10
квітня 2012 року № 9 про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Позовні вимоги обґрунтовувало
посиланням на те, що його протиправно
накладено штраф за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
оскільки вся документація потрібна для
будівництва лісовозної дороги
протяжністю 2.2 км в Мосирському
лісництві була належним чином
оформлена, зареєстрована та
пред'явлена відповідачу.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року в задоволенні даного позову
відмовлено.

Позивач оскаржив вказану постанову
суду в апеляційному порядку,
посилаючись на те, що вона винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що суд першої інстанції не
врахував, що на момент винесення
постанови про накладення штрафу за
правопорушення в сфері містобудівної
діяльності він не знав і не міг знати
про дії підрядника, який самовільно
збільшив ширину дорожнього полотна та
провів влаштування дорожнього одягу із
суміші кам'яних матеріалів. Крім цього
вказує, що відповідно до декларації про
початок виконання будівельних робіт
від 09 лютого 2012 року дорога, яку він
зобов'язувався збудувати, належить до І
категорії складності, а відтак, на неї
не поширюються положення Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року N
553, що виключало можливість здійснення
відповідачем за ним контролю.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
за результатами перевірки ДП
«Любомльське лісове господарство»
щодо дотримання вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
державних будівельних норм, стандартів
і правил головним державним
інспектором інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області Тєніним Д.С. було
складено акт від 28 березня 2012 року.

Перевіркою було встановлено, що в
Мосирському лісництві ДП «Любомльське
лісове господарство» виконуються
роботи з будівництва лісовозної
автодороги протяжністю 2.2 км, однак,
влаштування дорожнього одягу по її
насипу виконується із суміші кам'яних
матеріалів без проектної документації
і реєстрованої декларації про початок
виконання будівельних робіт. Ширина
земельного полотна становить 7.0-7.8 м,
проектом передбачено 6.0 м. Планування
укосів насипів не виконувалось. Ширина
дорожнього одягу з кам'яних матеріалів
становить 3.0-3.6 м і товщина його від 0.15
до 0.18 м, та зроблено висновок про
порушення вимог статті 9 Закону України
«Про архітектурну діяльність» та
статті 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

На підставі даного акта перевірки 28
березня 2012 року головним державним
інспектором інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області Тєніним Д.С.
прийнято припис № 18 про зупинення
виконання робіт з влаштування
дорожнього одягу на зазначеному вище
об'єкті до одержання зареєстрованої
декларації про початок будівельних
робіт та складено протокол про
вчинення позивачем правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

10 квітня 2012 року заступником
начальника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області Герасимюком Л.В. на
підставі пункту 4 частини 2 статті 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» винесено
постанову № 9 про накладення на
позивача штрафу у розмірі 19692.00 грн. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області при винесенні
постанови від 10 квітня 2012 року № 9 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності діяла
на підставі та у спосіб, що передбачені
Законом України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», що свідчить
про відсутність підстав для її
скасування.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідальність юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
передбачена Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
виконання будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання таких робіт, а також
наведення недостовірних даних у
зазначеній декларації на об'єктах
I категорії складності - у розмірі
вісімнадцяти мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про архітектурну діяльність»
будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачено, що право на виконання
підготовчих робіт (якщо вони не були
виконані раніше згідно з повідомленням
або зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах, що
належать до I - III категорій складності,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд надається
замовнику та генеральному підряднику
чи підряднику (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Згідно з частиною 8 статті 36 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» замовник
відповідно до закону несе
відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про початок
виконання будівельних робіт, та
виконання будівельних робіт без
зареєстрованої декларації.

Як видно з матеріалів справи, 16 лютого
2012 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області зареєстровано
подану ДП «Любомльське
лісове господарство» декларацію про
початок виконання будівельних робіт, а
саме будівництво лісовозної
автодороги в Мосирському лісництві
протяжністю 2.2 км. Згідно з даною
декларацією Проектним підприємством
«Луцьккомундорпроект» у вересні 2011
року розроблено проект будівництва
вищевказаної дороги, та Державним
підприємством «Укрдержбудекспертиза»
у Волинській області надано експертний
звіт від 20 вересня 2011 року № 1663/03-584-11.

Робочим проектом по будівництву
лісовозної автодороги в Мосирському
лісництві протяжністю 2.2 км ДП
«Любомльське лісове господарство»
було передбачено такі роботи як
розчищення площ від насаджень,
влаштування земельного полотна та
планувальні роботи.

Таким чином, будівництво лісовозної
автодороги в Мосирському лісництві
протяжністю 2.2 км, що належить до
об'єкту І категорії складності,
здійснювалось позивачем після
розроблення і погодження проекту та
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт.

Встановлені Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області під час перевірки
факти відхилення від проектної
документації (самовільне влаштування
дорожнього одягу із суміші кам'яних
матеріалів та розширення дорожнього
полотна) вказують на наявність
порушень в сфері містобудівної
діяльності, однак, такі порушення не
можна трактувати як виконання
будівельних робіт без реєстрації
декларації про початок будівельних
робіт.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
протиправність оскаржуваної постанови
про накладення на позивача штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
202 КАС України є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нової
постанови.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Любомльське лісове
господарство» задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року по справі № 2а/0370/1241/12 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою позов
Державного підприємства «Любомльське
лісове господарство» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Волинській області про
скасування постанови про накладення
штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області від 10 квітня 2012 року
№ 9 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський