Справа № 643/8842/13-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року м. Київ
К/800/53127/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Суддів
Рецебуринського Ю.Й.
(доповідача),

Кочана В.М.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4, на постанову
Московського районного суду м. Харкова
від 10 липня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Московського відділу Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції (далі -
Московський ВДВС) про визнання
постанови незаконною та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив: визнати незаконною
постанову Московського ВДВС від 14
січня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження; визнати дії
відповідача щодо невиконання
постанови Московського районного суду
м. Харкова такими, що порушують права
позивача; зобов'язати Московський ВДВС
відновити виконавче провадження
№32606811.

Позов обґрунтовує тим, що
відповідач протиправно виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження, оскільки фактично рішення
суду виконано не було.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 10 липня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 жовтня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що 16 травня 2012 року
Московським ВДВС відкрито провадження
з примусового виконання виконавчого
листа №2-а-1077/10, виданого Московським
районним судом м. Харкова 22 грудня 2011
року, про зобов'язання Управління
пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
призначити ОСОБА_4, як інваліду 2 групи
по захворюванню, пов'язаному з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, пенсію відповідно до
частини 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
не менше 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію за віком в розмірі
75% мінімальної пенсії за віком,
розраховуючи з встановленої
мінімальної пенсії за віком в розмірі
не меншому встановленого законом
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб, діючого на момент
нарахування пенсії, з наступним
перерахунком відповідно до змін
діючого законодавства, з 24 жовтня 2008
року.

11 січня 2013 року на адресу відповідача
надійшов лист Управління пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова, в якому повідомлялося, що
постанова Московського районного суду
м. Харкова від 3 березня 2010 року у справі
2-а-1077/10 виконана.

14 січня 2013 року державним виконавцем
Московського ВДВС винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження, у зв'язку з виконанням
рішення суду, та як перевіркою
виконання рішення суду встановлено, що
рішення виконано.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999
року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV)
визначено, що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) є
сукупністю дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

За змістом частини другої статті 1
Закону України «Про державну виконавчу
службу» від 24 березня 198 року №202/98-ВР
(далі - Закон №202/98-ВР) і частини першої
статті 11 Закону №606-XIV завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 11
Закону №606-XIV державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

В силу пункту 8 частини першої статті 49
Закону №606-XIV виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Завершене виконавче провадження не
може бути розпочате знову, крім
випадків, передбачених цим Законом
(частина перша статті 50 Закону №606-XIV).

Постановою Московського районного
суду м. Харкова 3 березня 2010 року
зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в Московському районі
м. Харкова призначити та
перерахувати пенсію ОСОБА_4 і саме в цій
частині рішення суду підлягає
виконанню органом державної
виконавчої служби.

Щодо здійснення виплати перерахованих
сум та подальше здійснення виплат, то
такі вимоги до суду не заявлялись і
судом не задовольнялись.

Таким чином, правильними є висновки
судів першої та апеляційної інстанцій,
що державний виконавець діяв в межах,
наданих йому Законом №606-XIV прав та
не мав повноважень на зобов'язання
пенсійного фонду до вчинення дій, що не
передбачені виконавчим документом.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують вказаних висновків
судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, представника
ОСОБА_4, відхилити.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 10 липня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
Ю.Й. Рецебуринський

В.М. Кочан

Ю.К. Черпак