Справа № 2а-10494/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
Справа №
155785/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Большакової О.О.,

Глушка
І.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку Волинської
області на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 січня 2012 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області про визнання
незаконною бездіяльності та
зобов'язання відповідача щодо
перерахунку пенсії та спонукання до
вчинення дій, -

В С Т А Н О В И
В:

27 грудня 2011 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд із позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області про
стягнення заборгованості із
невиплаченої пенсії згідно ст. 50, 54, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивач посилався на те, що йому як
особі, що постраждала внаслідок аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії та
інваліду ІІІ групи відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щомісячно повинна
нараховуватись та виплачуватись
пенсія в розмірі не менше 6-ти
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам, що
віднесені до 1 категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія для
інвалідів ІІІ групи у розмірі 50% від
мінімальної пенсії за віком. Однак,
відповідач в порушення норм закону
нараховував та виплачував їй пенсію у
меншому розмірі.

Позивач просив зобов'язати управління
здійснити нарахування та виплату
державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
встановленого мінімального розміру
пенсії за віком на підставі ст..ст. 50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в межах позовної давності
до зміни законодавства, яке передбачає
такі виплати за період з 01.06.2011 року по
день звернення до суду.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 25 січня 2012
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії відповідача
щодо відмови в перерахунку раніше
призначеної державної і додаткової
пенсії позивачу; зобов'язано
управління провести перерахунок та
виплату раніше призначеної державної і
додаткової пенсії позивачу в розмірі,
визначеному ст.. ст.. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
27 червня 2011 року по 22 липня 2011 року
включно.

Постанову суду першої інстанції
оскаржили ОСОБА_2 та управління,
подавши на неї апеляційні скарги.

Апелянт ОСОБА_2 просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.
Апелянт управління просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачці у повному обсязі заявлених
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач є особою, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Її віднесено до категорії 1.
З копії довідки МСЕК вбачається, що
позивачу встановлено IІІ групу
інвалідності на захворювання, що
пов'язано з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач
знаходиться на обліку в управлінні, а
тому відповідач зобов'язаний провести
перерахунок їй основної та додаткової
пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»..

В той же час, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції при прийнятті
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

У відповідності до ст. ст. 99, 100 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 28 грудня 2011 року
адміністративний позов за період з
01.06.2011 року по 27.06.2011 року - залишено без
розгляду.

Оскільки стосовно ненарахованих
пенсій ніякими нормативно-правовими
актами, крім КАС України, не визначено
строк звернення до суду, то під час
вирішення спорів, які виникають із
вказаних правовідносин слід
застосовувати шестимісячний строк
звернення до суду

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відтак, колегія суддів вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нараховувати і виплачувати підвищення
до пенсії згідно ст. 50 та ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" доплати до
пенсії в розмірі 6-ти мінімальних
заробітних плат та додаткової пенсії,
що призначається у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком з 27 червня
2011 року по 22 липня 2011 року включно.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 54 Закону обчислення і
призначення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи провадиться
на загальних підставах відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими - 6-ти
мінімальних пенсій за віком по ІІІ-ій
групі інвалідності.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам
віднесеним до I категорії, які є
інвалідами ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою у розмірі - 50% мінімальної
пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що
пенсія позивачу призначена,
виплачувалась і визначалася
відповідачем з розрахунку розмірів
мінімальної пенсії, встановлених
постановами Кабінету Міністрів
України.

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів,
прийшов до обґрунтованого висновку, що
при розрахунку основної та додаткової
пенсій позивача, передбачених ст.ст. 50,54
Закону України застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму, для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком, а не положення
постанов Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Пунктом 28 розділу 2 Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» внесено зміни до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якими
встановлено мінімальний розмір пенсії
для інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою.

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними положення п.28
розділу 2 Закону України «Про Державний
бюджет на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»,
тому з 22.05.2008 року почала діяти колишня
редакція ст.ст. 50,54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Безпідставними є доводи апелянта про
те, що оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій
призначених згідно з цим Законом і не
може застосовуватись для визначення,
зокрема, розміру пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки
наявність такої норми за відсутності
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Оскільки позивачу слід визначати
основну та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то в разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму,
перерахунок пенсії позивачеві повинен
проводитись виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на перерахунок та виплату
призначеної державної і додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
постраждалої від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, інваліда IIІ групи,
за період з 27 червня 2011 року по 22 липня
2011 року включно із врахуванням
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду, а тому позов
підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.
200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, суд,
-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 січня 2012 року у справі №
2а-0308/192/12 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
О.О.
Большакова

І.В. Глушко