Справа № 307/1876/14-а
Суддя: Чопик В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1876/14-а
Провадження № 2-а/307/51/14
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в складі головуючого Чопик В.В.
при секретарі Олексій Я.В., з участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Тячівської РДА Газдик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тячів
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Тячівської районної ради,
голови Тячівської районної ради
Данилюк Михайла Васильовича про
визнання рішення Тячівської районної
ради не законним.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
Тячівської районної ради, голови
Тячівської районної ради Данилюк
Михайла Васильовича про визнання
рішення Тячівської районної ради не
законним, посилаючись на те, що
рішенням Тячівської районної ради від
24.05.2011 року за № 185 « Про припинення
випасу овець у літній період на
території рад базового рівня»
поставлено його та його дружину в
сталінський режим, а саме заборонено
йому розпоряджатися своїми вівцями і
своєю землею на свій розсуд не
порушуючи, при цьому, чиї не будь
інтереси. Він вимушений, згідно
вказаного рішення, як літом, так зимою
тримати вівці в запорі, оскільки немає
гірської території.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві та просить їх задовольнити і
додатково пояснив, що оспорюваним
рішенням та діями відповідача Данилюк
М.В., який його підписав, порушено його
право щодо користування своєю
власністю та позбавлено його
можливості утримувати овець.

Представник відповідача Тячівської
районної ради в судовому засіданні
проти заявлених позовних заперечив
стверджуючи, що оскаржуване рішення
взагалі не вказує на позбавлення
позивача можливості утримувати овець,
а його доводи про позбавлення його
права на користування земельною
ділянкою, власником якої він
являється, не узгоджується із
зібраними по справі доказами. Крім
цього стверджує, що оскаржуване
рішення відповідає вимогам закону,
оскільки прийнято на пленарному
засіданні районної ради у
відповідності до вимог Закону.

Відповідач голова Тячівської районної
рад Данилюк М.В. в судове засідання не
з'явився, хоч про час та місце розгляду
справи був належним чином
повідомлений, а тому суд в порядку ст. 128
КАС України розглянув справу у його
відсутності.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача Тячівської
районної ради та дослідивши всі
обставини справи, суд дійшов
наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням відповідача Тячівської
районної ради від 24 травня 2011 року за №
185 «Про припинення випасу овець у
літній період на територіях рад
базового рівня» заборонено випас овець
у літній період на низинних територіях,
а також вказано головам рад базового
рівня вжити невідкладних заходів для
припинення випасу овець на територіях,
які відносяться до їх відання та
спільно з районною полонинською
управою забезпечити укладення
договорів на випасання худоби на
полонинах.

Вказане рішення мотивоване тим, що
протягом останніх років склалася
негативна практика випасу овець на
низинних територіях, що наносить
значну шкоду екосистемі, фауні та флорі
регіону. Це відбувається в той час, коли
з 6515 га. полонин, відведених під
пасовища, на даний час
використовується лише 3200 га.. Така
ситуація призводить також і до
збільшення площ чагарників на
полонинах та неефективного і
нераціонального використання
полонинських пасовищ.

Відповідно до довідки виконкому
Вільховецької сільської ради від 16.12.2013
року за № 3747 у дворогосподарстві
позивача ОСОБА_1 утримується десять
овець

Рішенням 14 сесії 5 скликання
Нересницької сільської ради №323 від
20.02.2008 року підтверджено надання
дозволу ОСОБА_1 на збір метеріалів
щодо передачі у приватну власність
земельної ділянки в с. Нересниця , ур.
«Підлисина», 0,25 га. для будівництва та
обслуговування житлового будинку, 0,05
га для ведення особистого селянського
господарства.

З листа начальника Тячівського РВ УМВС
України в Закарпатській області №43/12064
від 12.08.2013 року та листа прокурора
Тячівського району №90-113-13(5399) від
17.09.2013р вбачається, що як до тячівського
РВ УМВС України в Закарпатській
області, так і до прокуратури
Тячівського району звертався гр.ОСОБА_5
з приводу не правомірних дій гр. ОСОБА_6

Інших належних і допустимих доказів
сторонами не наведено.

Згідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти ,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.

Гарантуючи захист права власності ,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
ст.ст. 16 , 386 , 391 ЦК України, в тому числі
шляхом відшкодування
моральної(немайнової) шкоди та
визнання незаконним рішення, дії чи
бездіяльності органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. З ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією.

За змістом ст. 21 ч.2 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
місцевого самоврядування , якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Правовий акт органу місцевого
самоврядування, згідно до ст.. 393 цього
Кодексу, який не відповідає законові і
порушує права власника, за позовом
власника майна визнається судом
незаконним та скасовується.

А згідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини ,
на яких ґрунтується її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування

Суд оцінивши в сукупності надані
позивачем і досліджені в судовому
засіданні вищенаведені докази вважає,
що в судовому засіданні належними і
допустимими доказами не доведено
протиправність оспорюваного рішення
відповідача Тячівської районної ради
від 24 травня 2011 року за № 185 « Про
припинення випасу овець у літній
період на територіях рад базового
рівня», за яким заборонено випас овець
у літній період на низинних територіях.
Зокрема, не доведено яким саме актам
цивільного законодавства суперечить
це рішення і яким чином порушує
цивільні права або інтереси позивача.

Крім цього зміст зазначеного рішення
не вказує на позбавлення відповідача
можливості утримувати овець, а доводи
позивача про позбавлення його права на
користування земельною ділянкою,
власником якої він являється, не
узгоджується із зібраними по справі
доказами взагалі. Подане позивачем на
підтвердження зазначеної обставини
рішення 14 сесії 5 скликання
Нересницької сільської ради №323 від
20.02.2008 року не підтверджує його право
власності на цю земельну ділянку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 до голови
Тячівської районної ради Данилюк
Михайла Васильовича, Тячівської
районної ради про скасування рішення
Тячівської районної ради слід
відмовити.

Судові витрати в частині сплаченого
судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. ст. 6, 11, 70, 71, 104, 158-163
КАС України, ст.16, ст. 21 ч.2, ст.ст. 386, 391, 393
ЦК України ч. З ст. 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
ст.ст. 19, 41 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Тячівської районної ради, голови
Тячівської районної ради Данилюк
Михайла Васильовича про визнання
рішення Тячівської районної ради № 185
від 24.05.2011 року не законним - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тячівський районний суд протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі проголошення вступної та
резолютивної частини постанови, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя:
В.В.
Чопик