Справа № 2270/5086/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/75214/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Голяшкіна
О.В.,

секретаря: Носенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції в Хмельницькій області до
Державного підприємства «Ізяславське
лісове господарство» про зобов'язання
виконати пункти вимоги, за касаційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Хмельницькій області на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 6 серпня 2012
року і ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2012 року, -

в с т а н о в и в:

У липні 2012 року Державна фінансова
інспекція в Хмельницькій області
звернулась до суду з вказаним позовом,
у якому з урахуванням уточнених
позовних вимог просила зобов'язати
Державне підприємство «Ізяславське
лісове господарство» виконати пункти
3,6 вимоги № 13-33/2515 від 27.12.2011.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 6 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі Державна фінансова
інспекція в Хмельницькій області,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
судове рішення про задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу
Державне підприємство «Ізяславське
лісове господарство», посилаючись на
законність судових рішень, просить
залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що відповідно до плану КРВ
у Славутському районі та містах
Славуті і Нетішині на 3 квартал 2011 року
та на підставі направлень № 112,113 від
19.09.2011 виконуючого обов'язки начальника
КРВ у Славутському районі та містах
Славуті і Нетішині ,
Контрольно-ревізійним управлінням в
КРВ у Славутському районі та містах
Славуті і Нетішині проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства «Ізяславське
лісове господарство» за період з 19.09.2011
по 21.11.2011, за результатом якої складено
акт № 13-35/81 від 28.11.2011.

На цій підставі позивачем прийнято
вимогу № 13-33/2515 від 27.12.2011, у пунктах 3,6,
про зобов'язання виконання яких подано
цей позов, вимагалось:

3. відобразити дебіторську
заборгованість по розрахунках з ДП
«Укрлісконсалтинг» за фактично не
виконані роботи та не надіслані
послуги в сумі 76115, 26 грн. Стягнути дану
заборгованість з з ДП
«Укрлісконсалтинг», в іншому випадку
стягнути з осіб, винних у
безпідставному списанні коштів на
витрати у порядку та розмірах,
встановленими статтями 130-136 Кодексу
законів про працю України та провести
претензійно-правову роботу з
контрагентом щодо відшкодування
коштів чи надання товарів, робіт
(послуг);

6. відобразити дебіторську
заборгованість по розрахунках з ДП
«Укрлісконсалтинг» за фактично не
надані послуги в сумі 1174,00 грн. Стягнути
дану заборгованість з ДП
«Укрлісконсалтинг», в іншому випадку
стягнути з осіб, винних у
безпідставному списанні коштів на
витрати у порядку та розмірах,
встановленими статтями 130-136 Кодексу
законів про працю України та провести
претензійно-правову роботу з
контрагентом щодо відшкодування
коштів чи надання товарів, робіт
(послуг).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», у редакції на час спірних
правовідносин (далі - Закон) головним
завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

У пункті 2 частини 1 статті 8 Закону
зазначено, що Головне
контрольно-ревізійне управління
України, контрольно-ревізійні
управління в Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі проводять у
підконтрольних установах ревізії
фінансово-господарської діяльності,
використання і збереження фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильності визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
стану і достовірності бухгалтерського
обліку та фінансової звітності.

Законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби, як того вимагає частина 2 статті
15 Закону, є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій посилались на
неправомірність спірних пунктів
вимоги, а отже дійшли висновку про
відсутність підстав для зобов'язання
відповідача виконати їх.

Проте, судами залишено поза увагою те,
що спірні правовідносини у цій справі
не пов'язані з визнанням
обґрунтованості та законності пунктів
вимоги, а полягає у зобов'язанні
відповідача виконати їх.

Таким чином суди надали оцінку
позовним вимогам, які не були заявлені
позивачем у позовній заяві.

За змістом частини 2 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

З врахуванням повноважень суду
касаційної інстанції у неї відсутня
можливість прийняти остаточне рішення
у справі, у зв'язку з чим рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції,
під час якого суду слід ретельно
дослідити всі обставини справи і в
залежності від встановленого прийняти
відповідне рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Хмельницькій області -
задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 6 серпня
2012 року і ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 6 листопада 2012 року - скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: