Справа № 826/4947/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4947/14
інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання
Арсенійчук М.В.,

за участю представника позивача
Плужник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про визнання дій
протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області, в якому просив
визнати протиправними та скасувати
постанови відповідача від 24.03.2014 року
ВП № 42631379 та ВП № 42631493 про відкриття
виконавчого провадження, а також
визнати протиправними дії по винесенню
вказаних постанов.

Постановою Окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
14.03.2014 р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Конозом Віталієм
Миколайовичем на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» прийнято постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 11340589 з виконання наказу № 16/246,
виданого 08.12.2008 р. Господарським судом
Полтавської області про стягнення з
позивача боргу у розмірі 13380,97 грн. на
користь ДК «Укртрансгаз». У вказаній
постанові зазначено про виведення
постанов про стягнення виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій в окремі провадження на
підставі ч. 7 ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження».

14.03.2014 р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Конозом Віталієм
Миколайовичем прийнято постанову ВП №
11340589 про стягнення з позивача витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 51,87
грн.

З постанови про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій вбачається,
що вона прийнята в рамках виконавчого
провадження з виконання наказу № 16/246,
виданого 08.12.2008 р. Господарським судом
Полтавської області про стягнення з
позивача боргу у розмірі 13380,97 грн. на
користь ДК «Укртрансгаз». У постанові
зазначається, що наказ господарського
суду у наданий строк не виконано.

Строк пред'явлення вказаної постанови
до виконання - 1 рік.

24.03.2014 р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Полтавській області Конозом Віталієм
Миколайовичем прийнято оскаржувану
постанову ВП № 42631379 про відкриття
виконавчого провадження з виконання
постанови № 11340589 від 14.03.2014 р., яка
прийнята ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській
області про стягнення в позивача
витрат на проведення виконавчих дій у
сумі 51,87 грн.

Зазначено, що оскаржувана постанова
про відкриття виконавчого провадження
прийнята за результатами розгляду
постанови про закінчення виконавчого
провадження ВП 11340589 від 14.03.2014 р.

В оскаржуваній постанові вказано, що
виконавчий документ вступив у законну
силу (набрав чинності) 14.03.2014 р., заява
про примусове виконання подана 21.03.2014 р.

14.03.2014 р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Полтавській області, Конозом Віталієм
Миколайовичем прийнято постанову ВП №
11340589 про стягнення з позивача
виконавчого збору у розмірі 1338,10 грн.

З постанови про стягнення виконавчого
збору вбачається, що вона прийнята в
рамках виконавчого провадження,
відкритого згідно постанови від 09.01.2009
р. про відкриття виконавчого
провадження з виконання наказу № 16/246,
виданого 08.12.2008 р. Господарським судом
Полтавської області про стягнення з
позивача боргу у розмірі 13380,97 грн. на
користь ДК «Укртрансгаз». У постанові
зазначається, що наказ Господарського
суду у наданий строк не виконано.

Постанова набрала чинності 14.03.2014 р.,
строк її пред'явлення до виконання - 1
рік.

24.03.2014 р. тим же державним виконавцем
прийнято оскаржувану постанову ВП №
42631493 про відкриття виконавчого
провадження з виконання постанови №
11340589 від 14.03.2014 р., яка прийнята ВПВР
УДВС ГУЮ у Полтавській області про
стягнення з позивача виконавчого збору
у розмірі 1338,10 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що
виконавчий документ вступив у законну
силу (набрав чинності) 14.03.2014 р., заява
про примусове виконання подана 21.03.2014 р.

Вважаючи постанови відповідача від
24.03.2014 року ВП № 42631379 та ВП № 42631493 про
відкриття виконавчого провадження
протиправними, позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржувані постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження винесені останнім в межах
повноважень та спосіб, що передбачені
законодавством.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Суть спору полягає у правомірності дій
відповідача щодо відкриття
виконавчого провадження з виконання
постанов ДВС про стягнення з позивача
як боржника у виконавчому провадженні
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені положеннями Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» від
21.04.1999р. № 606-XIV виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб)
являє собою сукупність дій органів і
посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Підстави для відкриття виконавчого
провадження визначені ст. 19 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами вказаної статті
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 цього закону
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Предметом спору у даній справи є
правомірність постанов державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження з виконання постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.03.2014 р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Конозом Віталієм
Миколайовичем прийнято постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 11340589 з виконання наказу № 16/246,
виданого 08.12.2008 р. Господарським судом
Полтавської області про стягнення з
позивача боргу у розмірі 13380,97 грн. на
користь ДК «Укртрансгаз».

Вказана постанова винесена на підставі
п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» (фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом).

Частиною 7 ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

У зв'язку з цим 14.03.2013 року державним
виконавцем було винесено постанову
року ВП № 11340589 про стягнення з позивача
виконавчого збору у розмірі 1338,10 грн. та
постанову ВП № 11340589 про стягнення з
позивача витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 51,87 грн.

В подальшому оскаржуваними
постановами державного виконавця від
24.03.2014 року було відкрито виконавче
провадження з виконання вказаних
постанов.

Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження наведено в ч. 1
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

Такими підставами є наступні:

- пропуск встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

- неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

- якщо рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

- пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

- якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

- невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

- офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури;

- якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

- наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Враховуючи вимоги ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження у спірних
правовідносинах відсутні, оскільки
виконавчі документи відповідають
встановленим вимогам, строк
пред'явлення до виконання не пропущено.

Виходячи з цього, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову.

Посилання позивача на порушення
правил підвідомчості при відкритті
виконавчого провадження Головним
управлінням юстиції у Полтавській
області згідно з оскаржуваними
постановами є помилковими у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону
України «Про виконавче провадження»
інші виконавчі провадження, що
перебувають на виконанні в органах
державної виконавчої служби, можуть
передаватися до відділів примусового
виконання рішень в установленому
Міністерством юстиції України порядку.

У зв'язку з тим, що виконання зведеного
виконавчого провадження про стягнення
заборгованості з позивача на користь
ДК «Укртрансгаз» здійснювалося
відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області, враховуючи, що
виконавче провадження було закінчене
на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження», керуючись
вимогами ч. 7 ст. 28 цього Закону,
відповідно до яких в разі закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених статтею 49 цього Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець не пізніше
наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору,
колегія суддів приходить до висновку,
що винесення оскаржуваних постанов
здійснено державним виконавцем з
дотриманням правил підвідомчості.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов вірного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача
висновки суду першої інстанції не
спростовують та відхиляються судом
так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 167, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено
13.06.2014 року

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.