Справа № 815/1005/13-а
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1005/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Чернобай А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства Виробничо-комерційної
фірми «Мікромегас» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеської області по
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення №№ ,
від 03.01.2013 року.

В обґрунтування адміністративного
позову позивач (далі - Підприємство)
зазначив, що висновки в акті перевірки
від 19.12.2012 року № 7860/22-5/30199632, на підставі
якого прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, містять
відомості щодо виявлених порушень,
факт існування яких не підтверджений
належними засобами доказування та
допустими доказами, а оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
винесені всупереч законодавству, що
регулює спірні правовідносини.
Зокрема, перевіряючим встановлено
порушення позивачем податкового
законодавства на підставі отриманих
від Ленінської МДПІ у м. Луганську
відомостей щодо контрагента позивача
ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж»,
зокрема про відсутність робітників,
транспортних засобів, складських
приміщень, що унеможливлює здійснення
господарської діяльності та виконання
укладених договорів. Крім того,
перевіряючим враховано, що відносно
директора ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» ОСОБА_1
порушено кримінальну справу за ч.3 ст.212
КК України, оскільки останній не
задекларував доходи підприємства.
Разом із тим, позивач зазначає, що
формування валових витрат та
податкового кредиту з податку на
додану вартість здійснювалося за
наявності усіх визначальних факторів,
що є підставою для зменшення об'єкту
оподаткування. Висновки про
неправомірність віднесення до валових
витрат та податкового кредиту коштів,
сплачених за взаємовідносинами із
контрагентом не підтверджені жодним
документом бухгалтерського та
податкового обліку, або іншими
доказами, які є допустимими у розумінні
чинного податкового законодавства та,
відповідно, є незаконними. Отже
покладені в основу спірних податкових
повідомлень-рішень висновки за актом
перевірки є необґрунтованими, у зв'язку
із чим зазначені податкові
повідомлення-рішення неправомірні та
підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 11 червня 2014 року
первинного відповідача - Державну
податкову інспекцію у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби замінено
на її правонаступника - Державну
податкову інспекцію у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеської області.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав у
повному обсязі, в задоволенні позову
просив відмовити, зважаючи на
обґрунтованість оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень та
наявність порушень позивачем
податкового законодавства.

Вислухавши пояснення представників
сторін, покази свідка та дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про обґрунтованість адміністративного
позову та наявність підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що на підставі
наказу ДПІ у Приморському районі м.
Одеси від 26.11.2012 року № 2820, згідно
повідомлення від 26.11.2012 року № 812/10/22-5,
відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79
ПК України співробітником податкової
інспекції проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку ПП
ВКФ «Мікромегас» щодо підтвердження
взаємовідносин з ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж», їх
реальності та повноти відображення в
обліку за квітень 2011 року, за
результатами якої складений акт від
19.12.2012 року № 7860/22-5/30199632.

Перевіркою встановлено порушення п.198,
п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті
чого Підприємством завищено
податковий кредит квітня 2011 року на
38374,33 гривень; ст.138 ПК України, в
результаті чого Підприємством
безпідставно включено до складу
валових витрат суми витрат по
постачальнику ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» в сумі 191872
гривен, чим занижено податок на
прибуток в сумі 44130 гривень.

Не погодившись із викладеними в акті
перевірки висновками Підприємство
надало до ДПІ у Приморському районі м.
Одеси заперечення, за результатами
розгляду яких прийнято рішення від
03.01.2013 року № 12/10-13/22-506/12 про залишення
викладених в акті перевірки від 19.12.2012
року № 7860/22-5/30199632 висновків перевірки
без змін.

На підставі вищевказаного акту
перевірки ДПІ у Приморському районі м.
Одеси прийняті податкові
повідомлення-рішення від 03.01.2013 року №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість в сумі 38374 гривень та
застосовано штрафну санкцію в розмірі 1
гривні; від 03.01.2013 року № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на прибуток в розмірі 44130
гривень.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначені податкові
повідомлення-рішення
необґрунтованими, а позовні вимоги
підлягаючими задоволенню у зв'язку з
наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП
ВКФ «Мікромегас» у перевіреному
періоді мало господарські відносини із
ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» на
підставі укладного 05 квітня 2011 року
договору № 05-14/2011.

За змістом вищевказаного договору ПП
ВКФ «Мікромегас» замовило у ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж»
сантехнічні роботи по комплексу
житлового будинку по вул. Армійська, 8б
в м. Одесі (п.1.1) - шістнадцятиповерховий
житловий будинок з вбудованими
офісними приміщеннями і підземним
паркінгом. Вартість послуг, які
виконуються з матеріалів Замовника
(п.2.3), визначається згідно з актами
виконаних робіт, підписаних сторонами
угоди (п.2.1).

На виконання зазначених договорів ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» у квітні
2011 року надало комплекс сантехнічних
робіт та виписало на користь ПП ВКФ
«Мікромегас» акти виконаних робіт та
податкові накладні на загальну суму
230245,96 гривень, у т.ч. ПДВ - 38374,33 гривень.

Суми податку на додану вартість за
виписаним ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж»
податковими накладними позивачем
включені до податкового кредиту
(податкова декларація від 19.05.2011 року №
з додатком 5), а суму витрат на
придбання товару - до валових витрат, що
на думку перевіряючого здійснено
безпідставно, оскільки фактичне
надання послуг, передбачене
договірними домовленостями між ПП ВКФ
«Мікромегас» та ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж», місця не
мало. Зазначені висновки за актом
перевірки здійснені на підставі
досліджених в ході перевірки первинних
документів, наданих Підприємством,
акту Ленінської МДПІ у м. Луганську від
17.05.2012 року № 129/227/35554567 «Про
результатами невиїзної документальної
перевірки ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.12.2010 року по
30.09.2011 року».

Зі змісту вищевказаного акту
вбачається, що податковим органом
встановлено, що ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» не має
власних приміщень, не має обладнання,
торгівельних площ, складських
приміщень, транспортних засобів та
іншого рухомого та нерухомого майна;
чисельність працюючих на підприємстві
станом на 30.09.2011 року - 3 особи.
Товариство за податковою адресою не
знаходиться, що встановлено виходом за
місцезнаходженням та опитування
працівників сусідніх господарюючих
суб'єктів. Товариство не дотримується
ліцензійних умов на провадження
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури.

Крім того, в акті перевірки зазначено,
що старшим о/у ПНВ ПДВ ВПМ Ленінської
МДПІ у м. Луганську 12.01.2012 року
затримано директора ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» ОСОБА_1 за
підозрою у скоєні злочину,
передбаченого ст.212 ч.3 КК України
(кримінальна справа № 02/11/8048). Згідно
протоколу допиту ОСОБА_1 не
задекларував доходи ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» за період
з 01.01.2011 року по 30.09.2011 року в сумі 12861857
гривень. На підставі ст.ст. 131, 132 КПК
України ОСОБА_1 притягнуто у якості
обвинуваченого за вказаною
кримінальною справою та пред'явлено
обвинувачення у скоєні злочину,
передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Поряд із тим, судом встановлено, що в
подальшому обвинувачення
перекваліфіковано за ч.1 ст.366 КК
України і постановою Ленінського
районного суду м. Луганська від 15.04.2014
року директора ОСОБА_1 звільнено від
кримінальної відповідальності згідно
з п.2 ч.1 ст.49 КК України, ст.11-1 КПК
України (1960р.) у зв'язку із спливом
строків давності, а кримінальну справу
закрито. При цьому зі змісту судового
рішення вбачається, що судом не
досліджувалися обставини
господарських відносин ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» із ПП ВКФ
«Мікромегас» у квітні 2011 року.
Натомість судом встановлено складання,
видача ОСОБА_1 завідомо неправдивих
офіційних документів, внесення до
офіційних документів завідомо
неправдивих відомостей в інших
періодах по відносинам з іншими
підприємствами (ТОВ «Луганська
виробнича-екологічна фірма «Зефир»,
ТОВ «Фалби-Луганск») та в інших
періодах. Отже у кримінальній справі №
1-270/13 встановлено лише порушення ОСОБА_1
вимог ПК України та Закону України «Про
бухгалтерський облік та податкову
звітність в Україні» при складанні
податкових декларацій та додатків до
них, які були подані до податкового
органу та враховані у податкові
звітності ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж».

При цьому представник відповідача у
цьому спорі посилається на вказане
судове рішення в аспекті преюдиційної
сили, зважаючи, що податковим органом
правомірно винесені спірні податкові
повідомлення-рішення.

Оцінюючи вищезазначені доводи
податкового органу, суд враховує, що
для спростування преюдиційних
обставин, передбачених частиною першою
статті 72 КАС України, учасник
адміністративного процесу, який ці
обставини заперечує, повинен подати
суду належні та допустимі докази. Ці
докази повинні бути оцінені судом, що
розглядає справу, у загальному порядку
за правилами статті 86 КАС України.

При цьому суди також повинні
враховувати вимоги частин четвертої та
п'ятої статті 11 КАС України щодо
необхідності офіційного з'ясування
всіх обставин справи і у відповідних
випадках витребувати ті докази, яких,
на думку суду, не вистачає для
належного встановлення обставин у
справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про те, що
обставини у справі, що розглядається, є
інакшими, ніж установлені під час
розгляду іншої адміністративної,
цивільної чи господарської справи, то
справу належить вирішити відповідно до
тих обставин, які встановлені
безпосередньо судом, який розглядає
справу.

В даному випадку обставини у
кримінальній справі № 1-270/13 є інакшими,
ніж ті, що становлять предмет спору в
цьому спорі. Будь-яких преюдиційних
обставин, які б мали бути врахованими
при вирішенні даної справи, постанова
Ленінського районного суду м.
Луганська від 15.04.2014 року не встановлює,
у зв'язку із чим суд відхиляє
відповідні посилання представника
відповідача.

Крім того, суд не погоджується з
вищевказаними висновками акту
перевірки, на підставі яких прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, та дослідивши
фактичність проведених господарських
операцій, їх зв'язок з господарською
діяльністю позивача, дійшов висновку
про обґрунтованість формування
податкового кредиту та валових витрат,
з огляду на наступне.

Відповідно до п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

За змістом пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України
витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу (п. 198.1 ст. 198 ПК
України).

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 зазначеного
Кодексу не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Перевіряючим не надано оцінки фактам,
що понесені позивачем витрати
обумовлені виробничою необхідністю, а
також направлені на організацію
виробничого процесу та мали реальний
характер; докази того, що дані, наведені
в документах, не відповідають
дійсності та послуги не придбавались в
ході перевірки не встановлені. При
цьому перевіряючим не надано оцінки
первинним документам, що підтверджують
фактичність господарських операцій,
які оформлені відповідно до вимог
чинного законодавства. Натомість
констатовано, що ці документи не
доводять реальності операції.

В даному випадку податковий орган
обмежився посиланням на акт перевірки
іншої податкової інспекції та без
самостійного дослідження
господарської операції дійшов хибного
висновку про безтоварність укладеного
позивачем із контрагентом правочину,
залишивши поза увагою первинну
документацію.

Поряд із тим з наданих позивачем
доказів судом вбачається, що договір
мав на меті настання реальних правових
наслідків, що обумовлені ним, оскільки
послуги були надані, а договір виконано
сторонами в повному обсязі. Вартість
робіт підтверджується довідкою про
виконані будівельні роботи та витрати
за квітень 2011 року, а зміст
господарської операції вбачається з
актів прийому виконаних будівельних
робіт за квітень 2011 року, в яких
детально викладені відомості щодо
обсягів, вартості, одиниць виміру тощо
наданих контрагентом послуг.

Фактичне надання послуг, а також
відсутність зауважень з приводу
наданих послуг в судовому засіданні
підтвердив допитаний в якості свідка
директор ПП ВКФ «Мікромегас».

Таким чином, зважаючи на встановлені
судом обставини, з урахуванням
положень діючого законодавства, суд
приходить до висновку, що доводи
перевіряючого щодо безпідставного
формування ПП ВКФ «Мікромегас»
податкового кредиту, валових витрат,
які підтверджені первинними
бухгалтерськими документами, та
складені належним чином і відповідають
вимогам ведення бухгалтерського
обліку, є необґрунтованими, оскільки
факти отримання товару (надання послуг)
підтверджені достатніми та належними
доказами.

Встановивши реальність операцій між
позивачем та його контрагентом ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж»,
дотримання ПП ВКФ «Мікромегас» вимог
Податкового кодексу України,
пред'явлення ним контролюючому органу
первинної документації, відсутність
будь-якої шкоди інтересам держави тощо,
суд дійшов висновку про правомірне
формування позивачем податкового
кредиту та валових витрат, та,
відповідно, про неправомірність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

При цьому суд не приймає до уваги
доводи податкового органу про те, що
чисельність працюючих на ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» - 3 особи,
оскільки це не свідчить про
невиконання контрагентом взятих не
себе договірних зобов'язань, так як
роботи можуть виконуватись силами
залучених субпідрядників.

Перевіряючи обґрунтованість та
законність дій та рішень суб'єкта
владних повноважень, суд враховує
наведене нормативне регулювання та
вимоги частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3
Конституції України, ст.7 КАС України
принцип верховенства права, який в
адміністративному судочинстві
зобов'язує суд надавати законам та
іншим нормативно-правовим актам
тлумачення у спосіб, який забезпечує
пріоритет прав людини при вирішенні
справи. Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що
відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень при прийнятті
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень діяв без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), без
дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), та без дотримання
принципу верховенства права.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Приватного підприємства
Виробничо-комерційної фірми
«Мікромегас» задовольнити.

Визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби від 03.01.2013
року №№ , .

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 16
червня 2014 року.

Суддя
_______________ І.В. Завальнюк