Справа № 2а-/0770/1286/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа №
124734/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Сапіги В.П.,

з участю секретаря судових засідань
Андрушківа І.Я.,

представника відповідача
Михайлова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
регіонального управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів державної податкової
адміністрації України у Закарпатській
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 15
вересня 2011 року у справі за позовом
кооперативного госпрозрахункового
торгового-виробничого підприємства
«Марина» Воловецького районного
Закарпатської області споживчого
товариства до регіонального
управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
державної податкової адміністрації
України у Закарпатській області про
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій та розпоряджень,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2011 року кооперативне
госпрозрахункове торгового-виробниче
підприємство «Марина» Воловецького
районного споживчого товариства (далі -
КГТВП «Марина») звернулося до суду з
адміністративним позовом, у якому
просило скасувати рішення
регіонального управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів державної податкової
адміністрації України у Закарпатській
області (далі - РУ ДСАТ ДПА у
Закарпатській області) № /32 від
06.04.2011 року про застосування фінансових
санкцій у сумі 6800,00 грн., а також
скасувати розпорядження № 184-р від
06.04.2011 року про анулювання ліцензії на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та № 185-р від
06.04.2011 року про анулювання ліцензії на
право роздрібної торгівлі тютюновими
виробами.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року у справі № 2а-0770/1286/11 зазначений
позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати і прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що факт продажу алкоголю та
тютюнових виробів встановлено
працівниками Воловецького РВУ МВС
України у Закарпатській області, що
підтверджується копією протоколу про
адміністративне правопорушення та
копією розрахункової квитанції від
24.08.2010 року. Крім того, директором
підприємства ОСОБА_3 в своєму поясненні
по адмінпротоколу визнала свою вину.
Вважає, що, оскільки матеріалами
адміністративної справи встановлено
порушення вимог ст. 15-3 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», тому РУ
Департаменту САТ ДПА у Закарпатській
області було прийнято рішення про
застосування до позивача штрафних
санкцій в сумі 6800,00 грн.

При цьому апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не було враховано при
прийняті постанови, що рішення про
застосування фінансової санкції
приймалося органом податкової служби і
тому необхідно враховувати ч. 2 ст. 250
Господарського кодексу стосовно
строків прийняття рішень.

Представник апелянта у ході
апеляційного розгляду підтримав
вимоги, викладені у апеляційній скарзі,
просив її задовольнити у повному
обсязі.

Представник позивача на виклик
апеляційного суду не прибув і розгляд
справи відбувся у його відсутності на
підставі ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов КГТВП «Марина»,
суд першої інстанції виходив із того,
що у судовому засіданні встановлено, що
24 серпня 2010 року оперуповноваженим СД
СБЕЗ Воловецького РВ ГУМВС України в
Закарпатській області Голянич М.М.
проведено перевірку діяльності КГТВП
«Марина» Воловецького районного
споживчого товариства в с. В. Ворота,
вул. Верховинська, буд. 246 Воловецький
район. У результаті проведеної
перевірки встановлено, що 24 серпня 2010
року о 13 год. 30 хв. за адресою с. В.
Ворота, вул. Верховинська, буд. 246 в
магазині продтоварів ОСОБА_3
реалізувала неповнолітній особі
пляшку горілки «Горілочка» ємністю 0,2 л
та пачку цигарок «Пріма-срібна», про що
складено протокол № 241903 від 24 серпня 2010
року.

25 серпня 2010 року начальником
Воловецького РВ ГУМВС України в
Закарпатській області Яцканич О.О.
винесено постанову до протоколу № 241903,
а матеріали направлені до суду.

Воловецьким районним судом ОСОБА_3
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 156 ч. 2 КУпАП, і
накладено штраф у розмірі 510, 00 грн.

Судом встановлено, що перевірка
діяльності КГТВП «Марина» була
проведена 24 серпня 2010 року о 13 год. 30 хв.
Однак, як встановлено із пояснень
представника позивача, вказана
перевірка не могла бути проведена, так
як з 13.00 год. по 14.00 год. в КГТВП «Марина»
обідня перерва. Крім того, з протоколу
№ 241909 слідує, що свідки до складання
такого, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП не
залучалися.

Як у протоколі, так і в постанові про
адміністративне правопорушення
зазначено, що правопорушення вчинене
директором КГТВП «Марина» ОСОБА_3.

Однак, з 2009 року директором КГТВП
«Марина» є ОСОБА_6, що підтверджується
розпорядженням про прийняття на роботу
та довідкою статистики. Таким чином,
протокол про адміністративне
правопорушення складено не на посадову
особу, а саме не на директора КГТВП
«Марина», що є порушенням ст. 256 КУпАП та
ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

Крім того, суд першої інстанції прийшов
до висновку, що оскільки протокол про
адміністративне правопорушення було
складено 24 серпня 2010 року, а
оскаржувані рішення та розпорядження
винесені 06 квітня 2011 року, то
відповідачем порушено термін для
накладення стягнень, встановлений ст.
250 ГК України.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Закон України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР)
визначає основні засади державної
політики щодо регулювання виробництва,
експорту, імпорту, оптової і роздрібної
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України.

Згідно з вимогами пункту 2 частини
першої статті 153 Закону № 481/95-ВР
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18-ти років.

Відповідно до частини четвертої статті
153 зазначеного Закону продавець пива
(крім безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
або тютюнових виробів зобов'язаний
отримати у покупця, який купує пиво
(крім безалкогольного), алкогольні
напої, слабоалкогольні напої, вина
столові або тютюнові вироби, паспорт
або інші документи, які підтверджують
вік такого покупця, якщо у продавця
виникли сумніви щодо досягнення
покупцем 18-річного віку.

У частині другій статті 17 Закону №
481/95-ВР за порушення вимог статті 153
цього ж Закону законодавець передбачив
застосування до суб'єкта
господарювання фінансових санкцій у
вигляді штрафу в сумі 6800 грн.

Частиною четвертою статті 153
зазначеного Закону продавця наділено
правом отримати у покупця, який купує
пиво (крім безалкогольного),
алкогольні, слабоалкогольні напої,
вина столові або тютюнові вироби,
документи, які підтверджують вік
такого покупця, а отже, ця вимога має
спонукати суб'єкта господарювання
дотримуватися відповідного рівня
обачності, який би унеможливлював
порушення чітко визначеної заборони
продавати неповнолітній особі
зазначену продукцію. Відсутність у
продавця сумніву щодо віку покупця та
продаж у зв'язку з цим забороненого
товару неповнолітній особі не може
бути підставою звільнення суб'єкта
господарювання від відповідальності.

Як слідує з матеріалів справи, щодо
ОСОБА_3 складено протокол про
адміністративне правопорушення № 241903
від 24.08.2010 року, відповідно до якого 24
серпня 2010 року о 13 год. 30 хв. за адресою
с. В. Ворота, вул. Верховинська, буд. 246 в
магазині продтоварів гр. ОСОБА_3
реалізувала неповнолітній особі
пляшку горілки «Горілочка» ємністю 0,2л.
та пачку цигарок «Пріма-срібна», чим
порушила правила торгівлі
алкогольними напоями і тютюновими
виробами.

Відповідно до частини 1 статті 238
Господарського кодексу України за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

При цьому, статтею 250 Господарського
кодексу України (в редакції чинній на
момент спірних правовідносин)
передбачено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Покликання апелянта на ту обставину, що
до спірних правовідносин необхідно
застосувати ч. 2 ст. 250 Господарського
кодексу України, апеляційний суд до
уваги не приймає, виходячи з такого.

02 грудня 2010 року ст. 250 Господарського
кодексу України було доповнено ч. 2,
згідно з якою дія цієї статті не
поширюється на штрафні санкції, розмір
і порядок стягнення яких визначені
Податковим кодексом України та іншими
законами, контроль за дотриманням яких
покладено на органи державної
податкової служби та митні органи.

Положення ст. 58 Конституції України
визначають, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Отже, оскільки зміни були внесені до ст.
250 Господарського кодексу України
після вчинення позивачем
правопорушення в сфері господарської
діяльності, дія ч. 2 цієї статті на
спірні правовідносини не поширюється.

За таких обставин, на думку
апеляційного суду, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу регіонального
управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
державної податкової адміністрації
України у Закарпатській області
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року у справі № 2а-0770/1286/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

В.П.Сапіга

Ухвала у повному обсязі складена 12
червня 2014 року.