Справа № 814/5262/13-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

11 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/5262/13-а

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції:
Устинов І. А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Джабурія
О.В.

суддів - Бітова
А.І.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі -
Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«САВ-ДІСТРІБЬЮШН» до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Миколаївській області про визнання
протиправними дії, визнання
незаконними та скасування: наказу від
06.11.2013 року № РН-06-2013, постанови від
26.11.2013 року № 58,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «САВ-ДІСТРІБЬЮШН»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Миколаївській
області (далі - відповідач, Інспекція) з
вимогами про визнання незаконним та
скасування наказу № РН-06-2013 від 06.11.2013
року; визнання незаконними дії
Інспекції щодо проведення перевірки та
складання акту № 000078 від 06.11.2013 року;
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення штрафних
санкцій № 58 від 26.11.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач не погоджується з діями
відповідача та прийнятими ним
рішеннями з огляду на їх
протиправність та необґрунтованість, а
саме: перевірка була призначена та
проведена без підстав передбачених
чинним законодавством, посадові особи
відповідача діяли поза межами наданої
їм компетенції, не було взято до уваги
всі надані позивачем документи, а також
застосовано невірну методику
нарахування штрафної санкції.

Відповідач надав заперечення на позов,
згідно яких вважає позовні вимоги
необґрунтованими, безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014 р.,
прийнятою в порядку письмового
провадження, позовні вимоги ТОВ
«САВ-ДІСТРІБЬЮШН» задоволено. Визнано
протиправним та скасовано Наказ №
РН-06-2013 від 06.11.2013 року; визнано
протиправними дії Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Миколаївській області щодо проведення
перевірки та складання Акту № 000078 від
06.11.2013 року; визнано протиправною та
скасовано Постанову про накладення
штрафних санкцій № 58, винесену
Інспекцію з питань захисту прав
споживачів у Миколаївській області
26.11.2013 року. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«САВ-ДІСТРІБЬЮШН» сплачений судовий
збір згідно платіжного доручення № 6695
від 09.12.2013 року в сумі 68,82 грн. та
платіжного доручення № 6708 від 09.12.2013
року в сумі 172,06 грн.

Інспекцією на зазначену постанову
подано апеляційну скаргу. Апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014 року
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову ТОВ
«САВ-ДІСТРІБЬЮШН».

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн»
зареєстровано як юридичну особу
13.05.2009р. Шевченківською
райдержадміністрацією м.Києва та
здійснює роздрібну торгівлю
різноманітною побутовою технікою та
непродовольчою групою товарів в
магазині «Фокстрот» за адресою -
м.Миколаїв, пр-т Леніна 259а/1.

06 листопада 2013 року посадовими особами
відповідача в приміщені зазначеного
магазину було проведено позапланову
виїзну перевірку дотримання
законодавства про захист прав
споживачів. Підставою для проведення
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів при
реалізації непродовольчих товарів
відповідачем було зазначено Згоду
№5090-2-7/6 від 05.11.2013 р. Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів на проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного контролю ТОВ
«САВ-Дістрибьюшн». Розпорядчими
документами щодо здійснюваного заходу
були Направлення на проведення
перевірки №82 від 06.11.2013 року та Наказ
№РН-06-2013 від 06.11.2013 року щодо проведення
позапланового заходу зі здійснення
державного нагляду (контролю)
діяльності суб'єкта господарювання.

За результатами позапланової виїзної
перевірки магазину позивача
«Фокстрот» відповідачем було складено
Акт перевірки характеристик продукції
№000078 від 06.11.2013 року. Під час перевірки,
було відповідачем встановлено
порушення позивачем вимог п.2 ч. 2 ст. 44
Закону України «Про Державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції», а саме: неналежне нанесення
національного знаку відповідності, а
саме без значення ідентифікаційного
номеру органу з оцінки відповідності
згідно з державним реєстром таких
органів, проте надані декларації
пройшли реєстрацію в призначених
органах оцінки відповідності (п.19
Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затверджений ПКМУ від
29.07.2009р. № 785 та п.7,10 Технічного
регламенту низьковольтного
електричного обладнання, затверджений
ПКМУ від.29.10.2009р. №. 49); на апаратурі та в
супровідних документах відсутня
інформації про найменування та адресу
уповноваженого представника або
імпортера ( п. 24 Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затверджений ПКМУ № 785 від
29.07.2009р.); на приладі нанесений
національний знак відповідності із
зазначенням ідентифікаційного номеру
призначеного органу з оцінки
відповідності, але без зазначення двох
останніх цифр року в якому
підтверджена його відповідність ( п. 27
Технічного регламенту приладів, що
працюють на газоподібному паливі,
затверджений ПКМУ від 24.09.2008 № 856); на
приладі відсутній національний знак
відповідності, який повинен
розміщуватися за табличці з технічними
даними після ідентифікаційного номеру
призначеного органу із зазначенням
двох останніх цифр року, в якому
підтверджена його відповідність ( п.27
Технічного регламенту приладів, що
працюють на газоподібному паливі,
затверджений ПКМУ від 24.09.2008 р. № 856).

26 листопада 2013 року відповідачем
прийнято Постанову №58 про накладення
штрафних санкцій, передбачених п. 2 ч. 2
ст. 44 Закону України «Про Державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції», якою до позивача
застосовано штраф у сумі 25500,00 грн.
Позивач не погодився із
вищезазначеними діями відповідача та
його рішеннями з огляду на їх
протиправність та необґрунтованість,
та оскаржив їх о суду. Підставами
незгоди є наступне: перевірка була
призначена та проведена без підстав
передбачених чинним законодавством,
посадові особи відповідача діяли поза
межами наданої їм компетенції, не взяли
до уваги всі надані позивачем
документи, а також застосували невірну
методику нарахування штрафної санкції
тощо.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність задоволення
позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до положень статті 26 закону
України «Про Захист прав споживачів»
№1023-XII від 12.05.1991р. (в чинній редакції)
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів.

Порядок проведення перевірок суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг
затверджений Наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України №310 від 07.03.2012р. (зареєстрований
у Міністерстві юстиції України 11.05.12р.
за №743/21056) (надалі - Порядок №310). Згідно
п.1.4. Порядку №310 органи з питань
захисту прав споживачів здійснюють
державний контроль стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
законодавства про захист прав
споживачів шляхом проведення планових
та позапланових перевірок.

Позапланові перевірки суб'єктів
господарювання проводяться (крім
інших) з підстав звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позапланова перевірка у цьому разі
здійснюється за наявності згоди на
проведення позапланових заходів зі
здійснення державного контролю
Держспоживінспекції України.
Аналогічні вимоги також містяться й у
Законі України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» №877-V від
05.04.07р. (далі - Закон №877).

Відповідно до вимог ст.6 Закону №877
підставами для здійснення
позапланових заходів є (серед інших)
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.
Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Проведення позапланових заходів з
інших підстав, крім передбачених цією
статтею, забороняється, якщо інше не
передбачається законом або
міжнародним договором України.

Суб'єкт господарювання повинен
ознайомитися з підставою проведення
позапланового заходу з наданням йому
копії відповідного документа.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
питання проведення позапланових
перевірок суб'єктів господарювання
додатково врегульовані положеннями
Указу Президента України «Про деякі
заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності» №817/98 від
23.07.1998 року. Зазначений Указ Президента
України був прийнятий відповідно до
пункту 4 розділу XV «Перехідні
положення» Конституції України з метою
зменшення втручання державних органів
у підприємницьку діяльність та є
чинним на цей час.

Положення п.10 Указу передбачають, що
державні органи у справах захисту прав
споживачів здійснюють позапланову
перевірку діяльності суб'єктів
підприємницької діяльності виключно
на підставі отриманих від споживачів
скарг про порушення такими суб'єктами
вимог законодавства про захист прав
споживачів.

Скарга споживача повинна подаватися в
письмовому вигляді і містити відомості
про його прізвище, ім'я, по батькові,
місце проживання, серію і номер
паспорта або іншого документа, що
посвідчує особу, а також дані про товар,
при продажу якого були порушені права
споживача.

Зазначені правові висновки також
підтримані в судовій практиці (Ухвала
Вищого адміністративного суду України
від 20.11.13р. по справі №К/800/30296/13 за
касаційною скаргою Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Херсонській
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
04.10.12р. та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27.02.13р.).

Судова колегія встановила, що будь -
яких скарг від споживачів товарів або
будь - яких конкретних фактів порушень
законодавства до відповідача не
надходило.

Суд першої інстанції також вірно не
прийняв до уваги посилання відповідача
на наявність згоди Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів на проведення позапланових
заходів зі здійснення державного
контролю від 05.11.2013 р. Відповідно до
положень наведеного вище
законодавства вказана згода є
обов'язковою умовою для проведення
позапланового заходу, а не підставою
для її проведення.

Крім того, відповідно до положень
Порядку №310 під час проведення
позапланової перевірки з'ясовуються
лише ті питання, необхідність
перевірки яких стала підставою для її
здійснення, з обов'язковим зазначенням
цих питань у направленні на проведення
перевірки. Посадові особи повинні
ознайомити суб'єкта господарювання з
підставою проведення позапланової
перевірки і надати йому копії
відповідного документа.

В той же час в акті перевірки зазначено,
що було проведено контрольно-вибіркове
інспектування. При цьому питання
наявності контрафактної та не
сертифікованої (забороненої для
продажу в Україні) продукції взагалі не
були предметом перевірки. Доказів про
інше відповідачем суду не надано. Не
знайшли свого підтвердження також
недоліки встановлені в акті перевірки
стосовно відсутності певної
інформації на товарах.

Зазначені висновки акту перевірки були
спростовані додатковими доказами
(інструкціями на товар, технічними
характеристиками, маркуваннями, даними
щодо виробників тощо) наданими
представником позивача в судовому
засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закон України
№1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»,
інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Тобто, у діючому законодавстві України,
не передбачено обов'язку щодо
нанесення такої інформації
безпосередньо на товар. Вся інформація,
що передбачена п.1 ст. 15 ЗУ №1023-ХІІ
містилась під час перевірки на
супровідній документації -
інструкціях, гарантійних документах,
про що було повідомлено перевіряючих
під час підписання акту.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
штраф позивачу було помилково
нараховано згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону
України «Про Державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції», так
як цією частиною статті передбачено
застосування штрафних санкцій до особи
яка ввела в обіг продукцію. Позивач не є
таким, що ввів в обіг, а є
розповсюджувачем, так як він не
виробник та, як встановлено в судовому
засіданні, протягом узгодженого з
органом ринкового нагляду строку надав
документацію, що дає змогу встановити
найменування та виробника, або особи
яка поставила йому цю продукцію.

Судова колегія вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Миколаївській області залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення
виготовлений 12.06.2014 року.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.І. Бітов

Суддя:
О.І. Шляхтицький