Справа № 810/1754/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/1754/14
інстанції: Лиска І. Г.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Бєлової
Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Міщука М. С.

при секретарі:
Корінець Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, в порядку ч.1 ст. 41
КАС України справу за апеляційною
скаргою відповідача - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України у місті Білій Церкві Київської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О
В И В:

У березні 2014 року Управління
Пенсійного фонду України у місті Білій
Церкві Київської області звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП -
ОСОБА_3), в якому просило стягнути з
відповідача заборгованість по внескам
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 1672, 80
грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року позовні вимоги задоволено:

- стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Управління Пенсійного фонду
України у місті Білій Церкві Київської
області заборгованість у сумі 1672, 80 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням суду першої інстанції,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій апелянт просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти по
справі нову постанову, якою у
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі, у зв?язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
28.09.2004 р. ФОП -ОСОБА_3 була зареєстрована
як фізична особа - підприємець (а. с. 11).

На адресу відповідача Управління
Пенсійного фонду України у місті Білій
Церкві Київської області направило
вимогу про сплату боргу від 29.03.2011 р. №
Ф- 1501 на суму 860,34 грн та вимогу про
сплату боргу від 26.11.2011 р. № Ф-1501 на
суму 860, 46 грн (а. с. 7, 25).

Оскільки на підставі абз. 8 ч.2 Указу
Президента України «Про внесення змін
до Указу Президента України від 3 липня
1998 р. №727 «Про спрощену
систему-оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 28.06.1999 р. №746/99 та
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 року №727 ФОП
- ОСОБА_3 сплачувала єдиний податок,
позивачем було зараховано в рахунок
сплати внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування з липня
по грудень 2010 р. в сумі 72 грн. Також,
було погашено за рахунок переплати
заборгованості в сумі 48 грн.

На підставі зазначеного, станом на
13.02.2014 р. відповідач має заборгованість
зі сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 3 та 4 квартал 2010 року в
сумі 1672, 80 грн (а. с. 10).

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року
регулюються відносини, що виникають
між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 зазначеного
вище Закону України
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
громадяни України, іноземці (якщо інше
не встановлено міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України) та
особи без громадянства, які працюють на
підприємствах, в установах,
організаціях, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, у філіях,
представництвах, відділеннях та інших
відокремлених підрозділах цих
підприємств та організацій, в
об'єднаннях громадян, у фізичних осіб -
підприємців та інших осіб (включаючи
юридичних та фізичних осіб -
підприємців, які обрали особливий
спосіб оподаткування (єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок) на умовах трудового договору
(контракту) або працюють на інших
умовах, передбачених законодавством,
або виконують роботи на зазначених
підприємствах, в установах,
організаціях чи у фізичних осіб за
договорами цивільно-правового
характеру.

Також, п. 3 ч. 1 ст. 11 Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» фізичні особи -
підприємці, у тому числі ті, які обрали
особливий спосіб оподаткування (єдиний
податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 20 зазначеного вище
Закону України страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

У 2010 р. діяв Закон України 2461-VI «Про
внесення змін до Законів України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», яким був
встановлений механізм обчислення та
сплати фізичними особами-підприємцями
страхових внесків.

Відповідно пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», який
набрав чинності з 01 січня 2011 року,
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

З огляду на зазначене, ФОП - ОСОБА_3 є
страхувальником та зобов'язана
виконувати відповідний обов'язок зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання відповідача на Указ
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 р. та Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07.07.2011
р., як на підставу для звільнення
платників єдиного та фіксованого
податків від сплати внесків до
Пенсійного фонду України, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що дія норм Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» та Закону України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України» від 07.07.2011 р. на сплату внесків
фізичних осіб-підприємців за 2010 рік,
які перебувають на спрощеній системі
оподаткування до Пенсійного фонду
України не розповсюджується.

Крім того, п. 16 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом, закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечать цьому Закону.

Таким чином, страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не входять до системи
оподаткування, на них не поширюється
податкове законодавство, а іншим
законодавством не встановлені пільги з
нарахування та сплати цих внесків або
звільнення від їх сплати. Обов'язок
сплачувати страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не залежить від статусу
платника податку.

Проаналізувавши норми законодавства
України та фактичні обставини справи,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України у місті Білій Церкві
Київської області є обґрунтованими та
підлягають задоволенню, оскільки
відповідачем не сплачена
заборгованість зі сплати страхових
внесків за липень - грудень 2010 р. у
розмірі 1672, 80 грн у встановлені
законодавством строки.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Л.В.Бєлова

Судді:
Л. М.
Гром,

М. С. Міщук

.

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.