Справа № 819/1926/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.
Справа № 876/11685/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника позивача Рісна Ю. Б.

представника відповідача Ямнюк І.
В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Козівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року у справі № 819/1926/13-а за позовом
Дочірнього підприємства
"Тернопільський облавтодор" відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" до Козівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

2 серпня 2013 року Дочірнє підприємство
"Тернопільський облавтодор" відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" звернулося з
адміністративним позовом до
Козівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області, яким просило
визнати протиправним (недійсним) та
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від 21
червня 2013 року №000201700.

Позов мотивує тим, що оскільки філією
«Зборівський Райавтодор» ДП
«Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України»
допущено несвоєчасне перерахування
суми узгодженого грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, то відповідальність має
визначатись на підставі пункту 126.1
статті 126 ПК України як за порушення
правил сплати (перерахування) податків,
а штрафна санкція - обчислюватись у
розмірі 10 або 20 відсотків погашеної
суми податкового боргу в залежності
від кількості днів затримки сплати
суми узгодженого грошового
зобов'язання (до 30 календарних днів чи
більше)

Вказує, що працівникам підприємства
своєчасно нараховувалась заробітна
плата та утримувався податок на доходи
фізичних осіб, проте у зв'язку з
затримкою проведення розрахунків з
замовниками робіт кошти на банківські
рахунки позивача поступали
несвоєчасно, а тому й виплата
заробітної плати працівникам
проводилась в окремих випадках з
затримкою на кілька днів. При цьому
одночасно з виплатою заробітної плати
до банку подавались платіжні доручення
на перерахування податку на доходи
фізичних осіб до бюджету, тобто податок
сплачувався, проте не завжди своєчасно.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року позовні вимоги задоволено
повністю. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Козівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Державної податкової служби
від 21 червня 2013 року № про сплату
штрафу в сумі 17 798,73 гривень про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що позивач, перебуваючи в статусі
податкового агента затримував
перерахування податку на доходи
фізичних осіб, що стало причиною для
застосування до нього штрафних санкцій
в розмірі передбаченому статтею 127 ПК
України.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення, апеляційну
скаргу підтримав, просив рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Представник позивача в судовому
засіданні надав пояснення, просив в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
відповідачем проведено документальну
планову виїзну перевірку філії
«Зборівський Райавтодор» позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 1 квітня 2012
року по 31 грудня 2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 1
квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами перевірки складено акт
від 31 травня 2013 року № 34/22/26197460.

Відповідно до цього акта, в ході
проведення перевірки виявлено
порушення пункту 54.2 статті 54, підпункту
«а» пункту 176.2 статті 176, підпунктів
168.1.5, 168.1.6 статті 168 ПК України. Зокрема
платником податків допущено несплату
податку на доходи фізичних осіб у
строки, встановлені ПК України для
місячного податкового періоду. У
зв'язку з таким порушенням позивачу
нараховано пеню на підставі підпункту
129.1.1 пункту 129.1, пункту 129.4 статті 129 ПК
України у розмірі 420 грн 48 коп. та на
підставі пункту 127.1 статті 127 ПК України
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію (штраф) у розмірі 17798 грн 73 коп.
Інших порушень щодо нарахування,
утримання, повноти та своєчасності
перерахування до бюджету податку на
доходи фізичних осіб при виплаті
доходів громадянам перевіркою не
встановлено.

На підставі акту перевірки від 31 травня
2013 року № 34/22/26197460 відповідачем 21
червня 2013 року прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
податковими агентами із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати, на суму 17798 грн 73 коп., у тому
числі за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 17798 грн 79 коп.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1
статті 14 ПК України податковий агент
щодо податку на доходи фізичних осіб -
це юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ),
самозайнята особа, представництво
нерезидента - юридичної особи, інвестор
(оператор) за угодою про розподіл
продукції, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність контролюючим органам та
нести відповідальність за порушення
його норм в порядку, передбаченому
статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Підпунктами 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті
168 ПК України передбачено, що
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 цієї ж статті
закріплено, що якщо оподатковуваний
дохід нараховується податковим
агентом, але не виплачується (не
надається) платнику податку, то
податок, який підлягає утриманню з
такого нарахованого доходу, підлягає
перерахуванню до бюджету податковим
агентом у строки, встановлені цим
Кодексом для місячного податкового
періоду.

З аналізу цих положень суд робить
висновок про те, що податковий агент
щодо податку на доходи фізичних осіб
повинен сплачувати (перераховувати)
податок до бюджету під час виплати
заробітної плати працівникам, а у
випадку нарахування заробітної плати,
але її невиплати, повинен проводити
перерахування податку до бюджету у
строки встановлені ПК України для
місячного податкового періоду, тобто
не пізніше 30 календарних днів,
наступних за місяцем нарахування
доходу.

Відповідно до пункту 54.2 статті 54 ПК
України грошове зобов'язання щодо суми
податкових зобов'язань з податку, що
підлягає утриманню та сплаті
(перерахуванню) до бюджету в разі
нарахування/виплати доходу на користь
платника податку - фізичної особи,
вважається узгодженим податковим
агентом або платником податку, який
отримує доходи не від податкового
агента, в момент виникнення
податкового зобов'язання, який
визначається за календарною датою,
встановленою розділом IV цього Кодексу
для граничного строку сплати податку
до відповідного бюджету.

Згідно з статтею 126 ПК України у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Відтак судом першої інстанції зроблено
вірний висновок, що застосування
такого штрафу можливе лише якщо
платник податку сплатив узгоджене
грошове зобов'язання, але з порушенням
строків такої сплати.

Водночас стаття 127 ПК України
передбачає, що ненарахування,
неутримання та/або несплата
(неперерахування) податків платником
податків, у тому числі податковим
агентом, до або під час виплати доходу
на користь іншого платника податків, -
тягнуть за собою накладення штрафу в
розмірі 25 відсотків суми податку, що
підлягає нарахуванню та/або сплаті до
бюджету.

Відтак вчинення такого правопорушення
передбачає, що сума податкового
зобов'язання взагалі не була
нарахована, утримана чи сплачена
податковим агентом.

Оскільки факт сплати податку на доходи
фізичних осіб з затримкою
підтверджується платіжними
дорученнями, долученими до справи,
відповідачем було помилково
застосовано штрафні санкції за
несплату вказаного податку. Відтак
оскаржене податкове
повідомлення-рішення необхідно
визнати протиправним та скасувати.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Козівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року у справі № 819/1926/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 23 травня
2014 року