Справа № 814/871/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

21 травня 2014 року
Справа № 814/871/14

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Марич Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження

за позовомУправління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва, вул. Робоча, 2-а, м. Миколаїв,
54029

доТовариства з додатковою
відповідальністю "Спецбуд", вул.
Скороходова, 81-А , м. Миколаїв, 54042

простягнення заборгованості в сумі
8137,70 грн., В С Т А Н О В И В:

Позивач, управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідача,
товариства з додатковою
відповідальністю "Спецбуд"
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 2 за період з 27.01.2014 по 25.03.2014 в
сумі 8137,70 грн.

Копія ухвали про відкриття провадження
у справі, яку суд направив відповідачу,
повернулась до суду без вручення
адресату з відміткою поштової установи
"Не значиться" (арк. справи 54-56). Частиною
11 статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
разі повернення поштового
відправлення з повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

За таких обставин суд вважає, що
відповідач був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, тому неприбуття
його представника, відповідно до
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не є перешкодою для розгляду
справи і її вирішення на підставі
наявних у ній доказів.

Позивач надав клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження, без участі представника
позивача (арк. справи 58).

На підставі пункту 10 частини 1 статті 3,
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вважає за можливе розглянути
адміністративний позов в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що УПФУ виплачуються
пільгові пенсії колишнім працівникам
відповідача, але той в порушення
приписів пункту 13 Закону України від
05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне
забезпечення" (надалі - ЗУ № 1788-ХІІ) та
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (надалі - ЗУ № 1058-ІV )
витрати по виплаті та доставці пенсій
за період з 27.01.2014 ПО 25.03.2014 не
відшкодуваВ, що стало підставою
звернення позивача до суду.

Приймаючи рішення по справі, судом
взято до уваги наступне.

Відповідач був зареєстрований
Виконавчим комітетом Миколаївської
міської ради в якості юридичної особи,
що підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (арк. справи
15-19). В управлінні Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва відповідач зареєстрований
як платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів за № від 09.09.1993.

Відповідно до ЗУ № 1058-ІV відповідач
зобов'язаний вносити до Пенсійного
фонду України внески, що покривають
фактичні витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених
громадянам, які працювали на його
підприємстві на роботах із шкідливими
і важкими умовами праці за списком № 2,
на пільгових умовах, відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 ЗУ № 1788-ХІІ.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень ЗУ № 1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах з шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами ЗУ № 1058-IV в
разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом

№ 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 ЗУ № 1058-IV.
При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Колишнім працівникам відповідача,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
відповідності з наданим позивачем
списком, була призначена пенсія за
віком на пільгових умовах на підставі
пункту "б" статті 13 ЗУ № 1788-XII, яка
передбачає, що право на пенсію за віком
на пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах
із шкідливими та важкими умовами праці
- за списком № 2 виробництв, посад,
професій, посад і показників
затверджених КМУ і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років та 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Відповідно до пункту 6.1
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України № 21-1 від 19.12.2003, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 16.01.2004
за № 64/8663 (надалі Інструкція)
підприємства - платники страхових
внесків зобов'язані покривати фактичні
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій за списком № 2 у
розмірі 100%. При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій, що діяв до
набрання чинності ЗУ від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Згідно з підпунктом 6.8 пункту 6
Інструкції, підприємства щомісяця до 25
числа вносять до Пенсійного фонду
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Відповідно до підпункту 6.4 пункту
6 Інструкції розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень ЗУ № 1058-IV, які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених пенсій.

На підставі Інструкції позивач
надсилав відповідачеві до відома
розрахунок на оплату витрат за період з
27.01.2014 по 25.03.2014 на загальну суму 8137,70
грн. (арк. справи 10-14), які були отримані
відповідачем, але відповідна сума ним
не була сплачена.

В матеріалах справи містяться
документи, які підтверджують понесення
позивачем витрат по виплаті та
доставці пенсій, а саме: відомості, які
підтверджують зарахування сум пенсій
перерахованих пенсійним фондом на
карткові рахунки визначеним в позові
громадянам, які отримують пенсію за
списком № 2 ( арк. справи 26-44).

Таким чином, обов'язок по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій,
які згідно з розрахунком
заборгованості цих витрат, складеним
останнім відповідно до Інструкції,
призначені працівникам підприємства
згідно з пунктами "б" - "з" частини 1
статті 13 ЗУ № 1788-ХІІ, покладається на
відповідача.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідач своїм правом не
скористався, позов не заперечив,
доказів погашення заборгованості
станом на час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 71, 128, 158 - 163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з додатковою
відповідальністю "Спецбуд", вул.
Скороходова, 81-А, м. Миколаїв, 54042,
ідентифікаційний код 01273102) на користь
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва,
(ідентифікаційний код 20916468)
заборгованість в сумі 8137,70 грн. (вісім
тисяч сто тридцять сім гривень 70
копійок) по сплаті фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є. В. Марич