Справа № 826/460/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/460/13-а ( в 2-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції: Костенко
Суддя-доповідач: Чаку
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Мєзєнцева
Є.І.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 01 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві до
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном, за участю третіх
осіб без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача:
Міністерства фінансів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України в місті
Києві про стягнення бюджетної
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексту - позивач) звернулася до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів в
місті Києві (далі по тексту -
відповідач) за участю третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Міністерства
фінансів України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в місті Києві про стягнення
простроченої заборгованості перед
державним бюджетом в сумі 45 172 909, 48 грн.
за урядовими кредитами фінансової
стабілізації, виданими Мінфіном
Державному комітету України з легкої і
текстильної промисловості,
Міністерству промисловості України та
Міністерству машинобудування,
військово-промислового комплексу і
конверсії України для стабілізації
економіки на підставі договорів

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 01 жовтня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01 жовтня 2013 року та
постановити нову про задоволення
адміністративного позову. На думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Мінфіном та Міністерством
промисловості України, Міністерством
машинобудування,
військово-промислового комплексу і
конверсії України та Державним
комітетом України з легкої і
текстильної промисловості були
підписані договори про надання
фінансової допомоги на зворотній
основі.

Платіжним дорученням від 13.03.1994 року №
48 Мінфіном перераховано Мінпрому 600
млрд. карбованців.

Платіжним дорученням від 01.04.1994 року №
63 Мінфіном перераховано Мінпрому 1500
млрд. карбованців.

Платіжним дорученням від 08.05.1994 року №
97 Мінфіном перераховано Мінпрому 1980
млрд. карбованців.

Платіжним дорученням від 07.07.1994 року №
176 Мінфіном перераховано кошти
Мінпрому кошти в сумі 700 млрд.
карбованців.

Додатковою угодою від 31.07.1995 року №
6-09-505/95 продовжено Мінпрому строк
повернення залишку непогашених
кредитів за вищевказаними договорам до
01.10.1995.

Платіжним дорученням від 07.02.1994 року № 3
Мінфіном перераховано Мінмашпрому 700
млрд. карбованців.

Платіжним дорученням від 02.03.1994 №12
Мінфіном перераховано Мінмашпрому 625
млрд. карбованців.

Платіжним дорученням від 14.04.1994 №68
Мінфіном перераховано Мінмашпрому 1200
млрд. карбованців.

Платіжними дорученнями від 31.10.1994 року
№ 414 на суму 200 000 млн. карбованців, від
15.11.1994 року № 427 на суму 200 000 млн.
карбованців, від 24.11.1994 року № 439 на суму
500 000 млн. карбованців, від 21.12.1994 року №
459 на суму 500 000 карбованців Мінфіном
перераховано Держкомлегтексу 900 млрд.
карбованців.

Також, судом встановлено, що на
виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 02.03.2011 року № 174
Головним управлінням Державної
казначейської служби у місті Києві
внесено до Агентства держмайна України
наступні подання:

- від 13.09.2012 року № 47 для здійснення
заходів щодо стягнення простроченої
заборгованості, яка виникла згідно з
договорами від 09.03.1994 року № 11-09-505/3, від
01.04.1994 року № 24-09-505/28, від 06.05.1994 року №
46-09-505/32, від 06.07.1994 року № 80-09-505/33 станом
на 01.09.2012 у сумі 24325930,92 грн.;

- від 13.09.2012 року № 48 для здійснення
заходів щодо стягнення простроченої
заборгованості, яка виникла згідно з
договорами від 07.02.1994 року № 8-09-505/4, від
28.02.1994 року № 8-09-505/5, від 14.04.1994 року №
36-09-505/31 станом на 01.09.2012 року у сумі 17 170
268, 07 грн.

- від 13.09.2012 року № 53 для здійснення
заходів щодо стягнення простроченої
заборгованості, яка виникла згідно з
договором від 27.10.1994 року № 62 станом на
01.09.2012 року у сумі 3 676 710, 49 грн.

Згідно з п. 15 Порядку обліку
заборгованості, в тому числі
простроченої, перед державою за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, бюджетними
позичками/фінансовою допомогою,
наданими Міністерством фінансів у
1993-1998 роках, нарахування пені та
списання безнадійної заборгованості,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02.03.2011 року № 174
(далі - Порядок № 174) прострочена
заборгованість за кредитами,
бюджетними позичками/фінансовою
допомогою, яка не погашена боржником
протягом 30 календарних днів після
настання строку платежу, а також
нарахована на суму простроченої
заборгованості за кредитом, бюджетною
позичкою/фінансовою допомогою пеня
стягуються в установленому
законодавством порядку органами
державної податкової служби за місцем
реєстрації боржника, відповідно до
подання територіальних органів
Державної казначейської служби, яке
подається у строки, визначені п. 10 цього
Порядку за встановленою згідно з
додатком 1 формою.

Згідно з визначенням, наведеним у пп. 3
п. 2 цього Порядку, боржник - суб'єкт
господарювання, який отримав кредит,
залучений державою або під державні
гарантії, бюджетну позичку/фінансову
допомогу на умовах, визначених
кредитною (субкредитною) угодою, угодою
про надання бюджетної
позички/фінансової допомоги, та не
забезпечив своєчасне і повне виконання
своїх зобов'язань за такою угодою.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що Агентство
держмайна України не являється
суб'єктом господарювання. Відповідно
до ч. 1 ст. 8 Господарського кодексу
України, держава, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування не є суб'єктами
господарювання.

Посилання ДПІ у позовній заяві на пп.
20.1.18 та пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК також не
визначають підстав для стягнення
коштів з Агентства держмайна України.

Згідно з п. 20.1 ст. 20 ПК (в редакції,
чинній на час звернення з даним
позовом) органи державної податкової
служби мають право:

- звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини (пп.
20.1.18);

- звертатися до суду щодо стягнення з
дебіторів платника податків, що має
податковий борг, сум дебіторської
заборгованості, строк погашення якої
настав та право вимоги якої переведено
на органи державної податкової служби,
у рахунок погашення податкового боргу
такого платника податків (пп. 20.1.19).

Колегія суддів вважає, що спірні
правовідносини не стосуються ні
стягнення податкового боргу, ані
стягнення сум дебіторської
заборгованості (право вимоги якої
переведено на органи державної
податкової служби), оскільки зазначена
позивачем прострочена заборгованість
таким податковим боргом чи
дебіторською заборгованістю не
являється за визначенням.

За цих обставин, суд вважає, що відсутні
правові підстави для задоволення вимог
ДПІ і стягнення з Агентства держмайна
України заявленої суми коштів.

Також, колегія суддів погоджується з
доводами відповідача з приводу
відсутності повного правонаступництва
Агентством держмайна України
зобов'язань фінансового характеру
ліквідованих міністерств і відомств з
огляду на наступне.

Як визнається сторонами та відповідно
до постанов Кабінету Міністрів України
від 21.12.1992 року № 708 «Про створення
Державного комітету Украйни з легкої
та текстильної промисловості» та від
27.09.1995 року № 766 «Про заходи щодо
ліквідації Державного комітету
Украйни з легкої та текстильної
промисловості», указів Президента
України від 26.07.1995 року № 668/95 «Про
ліквідацію Державного комітету з
легкої та текстильної промисловості»,
від 21.06.1996 року № 457/96 «Про Положення про
Міністерство машинобудування,
військово-промислового комплексу і
конверсії України», від 01.12.1997 № 1321/97
«Про Положення про Міністерство
промислової політики України», від
26.04.2000 року № 625/2000 «Про Державний
комітет промислової політики України»,
від 16.09.2001 року № 849/2001 «Про Положення
про Міністерство промислової політики
України» правонаступником тодішніх
Мінпрому, Мінмашпрому та
Держкомлегтексу було Міністерство
промислової політики України, яке
згідно з Указом Президента України від
09.12.2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади» реорганізовано, та
на його основі створено Агентство
держмайна України.

Пунктом 2 Указу Президента України від
13.04.2011 року № 451 «Про Положення про
Державне агентство України з
управління державними корпоративними
правами та майном» визначено, що
Агентство є правонаступником
Міністерства промислової політики
України у частині реалізації державної
політики щодо управління об'єктами
державної власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
17.03.2011 № 3166-VI «Про центральні органи
виконавчої влади» систему центральних
органів виконавчої влади складають
міністерства України та інші
центральні органи виконавчої влади.

Статтею 16 цього Закону визначено, що
центральні органи виконавчої влади
утворюються для виконання окремих
функцій з реалізації державної
політики як служби, агентства,
інспекції.

Ст. 17 цього Закону визначенні основні
завдання центральних органів
виконавчої влади.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
згідно з Передавальним актом від 22.12.2011
року, копія витягу з якого наявна у
справі, від Міністерства промислової
політики України на баланс Агентства
держмайна України не передавалося і не
приймалося будь-яких боргів (в
розумінні грошових зобов'язань).

Таким чином, зважаючи на статус і
повноваження Агентства держмайна
України, визначені Положенням та
вищевказаними Законами України «Про
центральні органи виконавчої влади» і
«Про управління об'єктами державної
власності», а також беручи до уваги
вищевказаний витяг з передавального
акту, колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо відсутності
правонаступництва Агентством
держмайна України зобов'язань
фінансового характеру Мінпрому,
Мінмашпрому та Держкомлегтексу, які
випливають з договорів від 09.03.1994 року
№ 11-09-505/3, від 01.04.1994 року № 24-09-505/28, від
06.05.1994 року № 46-09-505/32, від 06.07.1994 року №
80-09-505/33, від 07.02.1994 року № 8-09-505/4, від
28.02.1994 року № 8-09-505/5, від 14.04.1994 року №
36-09-505/31, від 27.10.1994 року № 62, а тому
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 17.06.2014
року

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.