Справа № 819/1033/14-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1033/14-a

11 червня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі судового засідання
Костецькій Н.Т.

За участю:

представника позивача - Фреяк О.Б.;

представника відповідача - Ханаса Д.Б.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Бучацькому районі

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Бучацькому і Монастириському районах

про стягнення неврахованих сум витрат,
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Бучацькому районі (далі - позивач або
УПФУ в Бучацькому районі) звернулося до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Бучацькому і
Монастириському районах (далі -
відповідач, або ВВДФССНВПЗУ в
Бучацькому і Монастириському районах)
про стягнення неврахованих сум витрат,
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
суду пояснила, що ОСОБА_3 призначено та
виплачено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві в сумі 1 644,20 грн., за період
з січня 2013 р. по квітень 2014 р. Враховуючи
те, що пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві є
наслідком страхування від нещасного
випадку на виробництві, представник
позивача вважає, що надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги повинен
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Крім того, представник позивача
пояснила, що УПФУ в Бучацькому районі,
відповідно до ст.25 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» звернулося до
відповідача щодо відшкодування
понесених ним витрат. Проте, ВВДФССНВ в
Бучацькому і Монастириському районах
не включили в акт щомісячної звірки
суму пенсії, виплаченої ОСОБА_3

З врахуванням викладеного представник
позивача вважає дії Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Бучацькому і
Монастириському районах
неправомірними та просить вимоги
задоволити.

Відповідач позов не визнав, подав до
суду заперечення, та пояснив, що ОСОБА_3
у ВВДФССНВПЗУ в Бучацькому і
Монастириському районах на обліку не
знаходиться та жодних страхових виплат
не отримує.

Зважаючи на те, що причиною нещасного
випадку стало незастосування
потерпілим засобів індивідуального
захисту та вини роботодавця в
нещасному випадку не встановлено,
підстави для відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків позивачу витрат, відсутні.

Крім того, представник відповідача,
зіславшись на висновки Головного
науково-експертного управління
Апарату Верховної Ради України (лист
№1820-08-1 від 25 листопада 2005 року) та
висновок Міністерства юстиції України
(лист №21-46-921 від 14 серпня 2006 року),
зазначив, що підстави для
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному Фонду України витрат
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві громадян країн -
учасниць СНД та членам їх сімей, які
отримали каліцтво в країнах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну, відсутні.

На підставі вищевикладеного,
представник відповідача провис в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши подані суду письмові
докази, суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення, з наступних
міркувань.

Судом встановлено, що УПФУ в Бучацькому
районі, відповідно до Акту про нещасний
випадок №1 від 06.01.1987 року, ОСОБА_3, який
отримав каліцтво 26 грудня 1986 року в м.
Комсомольськ на Амурі Російської РФСР,
призначено пенсію по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва, яке
сталось за часів СРСР. Громадянину
ОСОБА_3 була призначена пенсія на
підставі п. «а» ст.26 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та
виплачувалась управлінням ПФУ у
Бучацькому районі з січня 2013 року по
квітень 2014 року. Загальна сума
виплачених пенсій за вказаний період
становить 1 644, 20 грн.

Позивач, відповідно до вимог п.5 Порядку
№5-4/4, за вказаний період включив в акти
щомісячної звірки виграти по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
каліцтво яким заподіяно на
підприємствах, розташованих на
території СНД.

Посилання позивача у позові на Порядок
№5-4/4 не дає останньому право вимагати
стягнення суми пенсій, вказаних в
позовної заяві, оскільки Порядок не
передбачає наявність спору. Порядок
передбачає процедуру звіряння витрат,
проте не врегульовує спірні відносини,
які виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

Згідно з вимогами ч2 ст.2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.99 року №1105-ХІУ
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено, згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмуванням на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
по страхуванню від нещасного випадку
відповідно до цього Закону.

Відповідно до вимог ч.4 ст.26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Порядок №5-4/4 визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок-нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про Загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», в тому числі
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків. Відповідно
вказаного Порядку позивач і відповідач
зобов'язані до 10 числа щомісячно
проводити звірки витрат виплачених
пенсій на підставі списку осіб, яким
виплачено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, складати акт щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності. До 15 числа місяця
наступного за звітним акт подається
відповідним головним управлінням
Пенсійного фонду України в АРК,
областях, містах Києві та Севастополі і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в АРК, областях,
містах Києва та Севастополя, які
узагальнюють і узгоджують довідку про
відшкодування відповідних витрат.

Пунктом 6 Порядку №5-4/4 передбачено, що
головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
на підставі поданих актів узагальнюють
та узгоджують Довідку про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду України, пов'язаних з
виплатою відповідних пенсій, та до 20
числа місяця, наступного за звітним,
подають її відповідно до Пенсійного
фонду та Фонду соціального страхування
від нещасних випадків.

Згідно до вимог п.7 Порядку №5-4/4 довідка
є підставою для перерахування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відповідних
коштів Пенсійному фонду України до 25
числа наступного за звітним.

Пунктом 4 Порядку №5-4/4 передбачено, що
відшкодуванню підлягають суми, що
сплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», та інших нормативно-
правових актів, а саме: сума основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалась пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або собі, яка
здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсії.

Пункт 4 Порядку №5-4/4 визначає виключний
перелік сум, які приймаються до заліку
для відшкодування видатків Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» - 1999 р. № 1105 страхові
виплати мають бути пов'язані із
страховими випадками, що спричинені
ушкодженням здоров'я внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання
застрахованої особи.

З врахуванням вищенаведених правових
норм, суд приходить до висновку про те,
що навіть враховуючи обов'язок
Пенсійного фонду призначати та
виплачувати пенсіонеру, який отримав
трудове каліцтво на території колишніх
республік СРСР, пенсію по трудовому
каліцтву, передбачений Угодою про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, відділення ВД ФССНВ у
Бучацькому і Монастирському районах не
може прийняти до відшкодування
заявлені витрати, оскільки пенсіонер
ОСОБА_3, отримав травму на підприємстві,
розташованому на території іншої
незалежної держави, а тому він не є
застрахованою особою Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання України. Ні Закон України
«Про пенсійне забезпечення», ні Угода
про гарантії прав громадян
держав-учасниць співдружності
Незалежних Держав у сфері пенсійного
забезпечення не регулює відносини між
фондами позивача та відповідача щодо
відшкодування втрат позивачу, а лише
відносини пенсіонера та Пенсійного
фонду.

Регулювання відносин між Фондом
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання і потерпілими на
виробництві, які отримали ушкодження
здоров'я на підприємствах інших
Незалежних держав (колишніх республік
СРСР) здійснюсться на підставі Угоди
про взаємне визнання прав на
відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику каліцтвом, професійним
захворюванням або іншими ушкодженнями,
що пов'язані з виконанням них трудових
обов'язків, підписаної 9 вересня 1994
року, державами колишнього СРСР, в тому
числі і Україною.

Відповідно до вимог ст. 2
вищезазначеної Угоди відшкодування
шкоди проводиться роботодавцем
Сторони, законодавство якої
поширювалося на працівника під час
отримання каліцтва, іншого ушкодження
здоров'я, смерті. Згідно цього,
відшкодування шкоди здійснюється
роботодавцем відповідно до його
законодавства.

Крім того, як вбачається з п.15 копії
акта форми Н-1 від 6 січня 1987 року (а.с.7-8),
причиною нещасного випадку стало
незастосування потерпілим (ОСОБА_3)
засобів індивідуального захисту. Вини
роботодавця в нещасному випадку
вищенаведеним актом не встановлено.
Разом з тим, тільки наявність вини
роботодавця в нещасному випадку є
обов'язковою умовою проведення
страхових виплат по випадках, що
сталися до набрання чинності ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». З врахуванням
наведеного, суд вважає, що підстави для
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
позивачу витрат, також і з
вищенаведених обставин, відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
вважає, що оскільки у випадку
потерпілого ОСОБА_3 каліцтво було
отримано на території Росії, то
відповідно до Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівнику каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з
виконанням них трудових обов'язків та
ст. 92 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
повинен відшкодовувати Пенсійному
фонду України витрати, понесені
останнім у зв'язку з виплатою
відповідних пенсій тільки тим
громадянам, які ушкодили здоров'я на
підприємствах, розташованих на
території України, а також тим, які
стали інвалідами внаслідок трудового
каліцтва за законодавством України,
але проживають за межами України.

Крім того, суд вважає, що відмова Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань відшкодовувати витрати
Пенсійному фонду України за виплачену
ним пенсію по інвалідності є
обґрунтованою так як, у зв'язку з тим, що
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
сімей), які потерпіли шкоди на
виробництві до 01.04.2001 року, з того часу,
коли відповідні підприємства передали
Фонду документи, що підтверджують
право цих працівників (членів їх сімей)
на такі страхові виплати та соціальні
виплати, проте, оскільки особова
справа, ОСОБА_3 не передавалась
підприємством, де сталось трудове
каліцтво, до відділення ФССНВ в
Бучацькому і Монастириському районах,
а також враховуючи ту обставину, що
трудове каліцтво було отримано з вини
самого потерпілого, у відповідача
відсутні правові підстави приймати до
відшкодування витрати УПФУ в
Бучацькому районі.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги не підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому приходить до переконання про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Судових витрат по справі згідно ст.94
КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в Бучацькому
районі до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Бучацькому та
Монастириському районах про визнання
неправомірними дій щодо неприйняття до
заліку суми витрат на виплату пенсій
громадянам держав-учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну, за період з
січня 2013 року по квітень 2014 року,
зобов'язання включити в акт
щомісячної звірки невраховані суми
витрат на виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну, за період з січня
2013 року по квітень 2014 року по ОСОБА_3 в
сумі 1 644, 20 грн. та стягнути в користь
управління Пенсійного фонду України в
Бучацькому районі невраховані суми
витрат на виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну, за період з січня
2013 року по квітень 2014 року по ОСОБА_3 в
сумі 1 644, 20 грн., - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 13 червня 2014 року.

Суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.