Справа № 2а-606/12/1370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р.
Справа № 876/13256/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника відповідача
Працьовитого Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційні
скарги Публічного акціонерного
товариства «Електро», Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року у справі №2а-606/12/1370 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі до Публічного
акціонерного товариства «Електро» про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі звернулося з
адміністративним позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Електро», в якому просить стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Електро» на користь Управління
Пенсійного фонду в м. Тернополі
заборгованість із відшкодуванням
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій у сумі 5060 грн. 76 коп.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Електро» на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
заборгованість із відшкодуванням
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій в сумі 2 340 грн. 28 коп.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, подав апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, просить її
скасувати в частині задоволення
позовних вимог. Також постанову суду
оскаржив позивач, просить її скасувати
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги Публічне акціонерне товариство
«Електро» вказує, що дані позовні
вимоги стосуються колишніх
працівників Тернопільського
управління ПАТ «Електро», а саме
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Після
призначення згаданим особам пільгових
пенсій ПАТ «Електро» оскаржило рішення
ПФУ про призначення їм пільгових
пенсій з покладенням обов'язку по їх
відшкодуванню на товариство. Саме з цих
причин провадження у цій справі було
зупинено до вирішення справ в суді про
оскарження пільгових пенсій згаданим
особам. На момент винесення
оскаржуваної постанови завершилися
справи лише щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
розглядалися Львівським апеляційним
адміністративним судом (щодо гр..
ОСОБА_3 ухвала від 17.05.2013 року, щодо гр.
ОСОБА_4 ухвала від 06.06.2013 року.).

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі вказує, що
позовні вимоги по гр. ОСОБА_4 за
листопад-грудень 2011 року в сумі 2720,48
грн. також підлягають до задоволення,
оскільки постанова Тернопільського
окружного адміністративного суду від
11.01.2012 року про скасування рішення
Управління про призначення ОСОБА_4
пенсії за віком на пільгових умовах
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» в частині
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій призначених
на пільгових умовах за рахунок коштів
відповідача набрала законної сили лише
06.06.2013 року.

В судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення, підтримав
доводи апеляційної скарги та заперечив
проти доводів апеляційної скарги
позивача.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг,
вважає за необхідне їх відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" за Списком 2 за
період з 01.11.2011 року по 31.12.2011 року,
заборгованість відповідача перед
Управлінням Пенсійного фонду
становить 5060 грн.76 коп.

Відповідно до частини 2 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» відповідач
зобов'язаний в порядку та розмірах,
визначених статтями 3-5 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» відшкодовувати
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Так, згідно з частиною 2 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зазначеним особам пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Стаття 2 цього Закону передбачає, що для
цих платників збору об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» розмір збору
визначається у відсотковому
відношенні від об'єкта оподаткування,
передбаченого статтею 2 цього Закону.

Підпунктами 6.4, 6.8 пункту 6 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
№ 21-1 від 19 січня 2003 року (з наступними
змінами та доповненнями), передбачено,
що розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону, які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го
числа вносять до Пенсійного фонду
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах. У разі зміни розміру
пенсії або настання обставин, які
впливають на суму відшкодування
(смерть пенсіонера, зміна місця
проживання та ін.), органи Пенсійного
фонду повідомляють про це підприємства
в місячний термін з моменту виникнення
цих обставин.

Окрім цього, п.8.8 згаданої Інструкції
передбачено, що у разі якщо
страхувальник, який одержав вимогу і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму або не узгодив вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду,
або не оскаржив вимогу в судовому
порядку, а також у разі якщо
страхувальник узгодив вимогу, але не
сплатив узгоджену суму протягом десяти
робочих днів після отримання
узгодженої вимоги, орган Пенсійного
фонду звертається у встановленому
законом порядку і подає вимогу до
відповідного органу державної
виконавчої служби, у якій зазначає суму
боргу за даними карток особових
рахунків платників на дату подання. До
сум боргу, що подаються до органів
державної виконавчої служби за даними
карток особових рахунків платників,
включаються також суми узгоджених з
платником, але не сплачених у
встановлений термін фінансових
санкцій (штрафів) та пені.

Наявними в матеріалах справи
розрахунками позивач обґрунтовує
виплату пільгової пенсії у листопаді
2011 року на суму 2 536,71 грн. (в т.ч. ОСОБА_4-1
365,31 грн., ОСОБА_2-590,11 грн. та ОСОБА_3- 568,79
грн.), у грудні 2011 року на суму 2 536,05
грн.(в т.ч. ОСОБА_4-1 355,17 грн., ОСОБА_2 612,09
грн. та ОСОБА_3- 568,79 грн.).

Враховуючи вищевикладене, Публічним
акціонерним товариством «Електро» не
підлягають відшкодуванню витрати на
виплату та доставку такої пенсії
ОСОБА_4 в сумі 2720,48 грн. ( в т.ч. за
листопад 2011 року-1 365,31 грн., за грудень
2011 року - 1 355,17 грн., оскільки є постанова
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11.01.2012 року,
яка залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року, якою позовні вимоги ЗАТ «Електро»
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Тернополі про визнання не чинним
рішення про призначення пільгової
пенсії гр.. ОСОБА_4 за рахунок коштів ЗАТ
«Електро» задоволено повністю (ст. 98-99).

В решті позов підлягає задоволенню,
оскільки Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі подало достатньо
доказів, які свідчать про те, що
заборгованість відповідача по
відшкодуванню витрат на виплату і
доставку пенсій іншим особам не
відшкодовувалась, суми заборгованості
обґрунтовані.

На підставі ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
щодо обґрунтованості та підставності
позовних вимог в частині стягнення 2
340,28 грн..

Суд вважає, що доводи апеляційних скарг
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Електро»,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі залишити без задоволення,
а постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року у справі №2а-606/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич