Справа № 111/5283/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/800/26416/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я., Мороза В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 квітня 2013 року

у справі № 111/5283/2012

за позовом ОСОБА_2

до Красногвардійської сільської
ради Автономної Республіки Крим

про визнання протиправним та
скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим з
адміністративним позовом до
Красногвардійської селищної ради
Красногвардійського району АР Крим
(далі - Рада) про визнання протиправним
та скасування рішення від 26.09.2012 № 518.

Постановою Красногвардійського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 15.01.2013 позов задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15.04.2013 рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове -
про відмову у позові.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2
оскаржив його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказаний судовий акт суду
апеляційної інстанції з мотивів
порушення названим судом норм
матеріального та процесуального права,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції про задоволення позову.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 2
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неприбуттям належним чином
повідомлених про час і місце судового
засідання осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, рішенням
Красногвардійської селищної ради від
26.09.2012 №518 визнано безхазяйним майном
об'єкт незавершеного будівництва 35 - ти
квартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1 (далі - спірне майно). Пунктом 2
вказаного рішення об'єкт прийнятий у
комунальну власність
Красногвардійської територіальної
громади.

Рішенням третейського суду від 09.02.2007 у
справі №ЕЗ-02/012-Н-2007 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено у повному обсязі.
Третейським судом визнано дійсним
договір купівлі-продажу будівельних
матеріалів незавершеного будівництва
35-ти квартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 14.09.2006. Суд визнав за ОСОБА_3
право власності на будівельні
матеріали незавершеного будівництва
35-ти квартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1.

За договором купівлі-продажу
будівельних матеріалів незавершеного
будівництва 35-ти квартирного житлового
будинку по АДРЕСА_1 від 04.03.2008
Товариство з обмеженою
відповідальністю Кримська
фінансово-промислова компанія
«Реєстрове Козацтво» продало
приватному підприємцю ОСОБА_5
будівельні матеріали незавершеного
будівництва 35-ти квартирного житлового
будинку по АДРЕСА_1. До договору
долучені квитанції до прибуткового
касового ордеру на загальну суму 100 000
грн.

Згідно з пунктом 5.2 договору договір
набирає сили з моменту оплати та
завершується після підписання
продавцем та покупцем акту про
виконання договору сторонами.
Відповідного акту до матеріалів справи
не надано.

Відповідно до договору міни
будівельних матеріалів від 02.04.2012
приватний підприємець ОСОБА_5
зобов'язався передати громадянину
ОСОБА_2 будівельні матеріали
незавершеного будівництва 35-ти
квартирного житлового будинку по міни
будівельних матеріалів для
демонтування, а ОСОБА_2 зобов'язується
передати приватному підприємцю ОСОБА_5
також будівельні матеріали в
демонтованому вигляді.

Відповідно до акту
приймання-передавання від 06.04.2012
позивач отримав спірне майно. Пунктом
1.2 договору передбачається, що об'єкти
незавершеного будівництва та
будівельний матеріал передаються у
власність сторонам з моменту
підписання Акту приймання-передавання.
Крім того, в матеріалах справи
містяться накладні на передавання
позивачу будівельних матеріалів.

У матеріалах справи наявний ще один
договір міни будівельних матеріалів
від 22.07.2011, за яким приватний
підприємець ОСОБА_5 зобов'язався
передати громадянину ОСОБА_2
будівельні матеріали незавершеного
будівництва 35-ти квартирного житлового
будинку по АДРЕСА_1 в обмін на
будівельні матеріали згідно акту.
Відповідно до акту від 22.07.2011
будівельні матеріали прийняті
позивачем.

На підставі викладених обставин
позивач вважає себе власником об'єкту
незавершеного будівництва 35-ти
квартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що оспорюване
рішення від 26.09.2012 № 518 відповідач
прийняв з порушенням визначеного
законодавством України порядку і цим
рішенням порушено законні права та
інтереси ОСОБА_2

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у позові, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивач не надав жодного документа,
який підтверджує право власності або
користування земельною ділянкою для
створення об'єкта нерухомого майна,
дозволу на виконання будівельних
робіт, а також документів, що містять
опис об'єкта незавершеного
будівництва. Не надано таких
документів і щодо договору
купівлі-продажу будівельних
матеріалів незавершеного будівництва
35-ти квартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1 від 04.03.2008.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що рішення
Красногвардійською селищною радою від
26.09.2012 №518 прийнято з порушенням
відповідного порядку, проте через
відсутність будь-яких прав позивача на
об'єкт незавершеного будівництва 35-ти
квартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1 оспорюване рішення
безпосередньо не впливає на законні
права та інтереси ОСОБА_2.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись зі вказаним висновком суду
апеляційної інстанції в повній мірі з
огляду на таке.

Згідно з положеннями статті 335
Цивільного кодексу України
безхазяйною є річ, яка не має власника
або власник якої невідомий.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на
облік органом, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно, за
заявою органу місцевого
самоврядування, на території якого
вони розміщені. Про взяття безхазяйної
нерухомої речі на облік робиться
оголошення у друкованих засобах
масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття
на облік безхазяйної нерухомої речі
вона за заявою органу, уповноваженого
управляти майном відповідної
територіальної громади, може бути
передана за рішенням суду у комунальну
власність.

Виходячи зі змісту викладених положень
цивільного права, суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів попередніх інстанцій щодо
порушення Красногвардійською селищною
радою Красногвардійського району АР
Крим порядку визнання спірного майна
безхазяйною нерухомою річчю та
прийняття його до комунальної
власності під час прийняття рішення
від 26.09.2012 № 518.

Частинами першою-третьою статті 331
Цивільного кодексу України визначено,
що право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

До завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в
абзаці першому цієї частини, може
укласти договір щодо об'єкта
незавершеного будівництва, право
власності на який реєструється
органом, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно на
підставі документів, що підтверджують
право власності або користування
земельною ділянкою для створення
об'єкта нерухомого майна, дозволу на
виконання будівельних робіт, а також
документів, що містять опис об'єкта
незавершеного будівництва.

Суд касаційної інстанції звертає увагу
на те, що предметом спору у цій справі є
не визнання права власності позивача
на об'єкт незавершеного будівництва
35-ти квартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1 як на об'єкт нерухомого майна, а
правомірність рішення суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини третьої
статі 2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, рішення відповідача від
26.09.2012 № 518 підлягає скасуванню,
оскільки прийняте не у спосіб та не в
порядку, що передбачені законодавством
України.

Також суд касаційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо порушення оспорюваним
рішенням відповідача прав та законних
інтересів позивача, оскільки договори
міни будівельних матеріалів від 22.07.2011
та від 02.04.2012 не визнано недійсними, і
ОСОБА_2 обґрунтовано заявляє власні
права на спірне майно як на об'єкт
нерухомого чи рухомого майна. У той же
час, приймаючи оспорюване рішення,
відповідач фактично позбавив позивача
права власності на спірне майно.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги заслуговують на
увагу, підтверджуються викладеними
нормами права та встановленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 226
КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 квітня 2013 року в цій справі
скасувати, залишивши в силі постанову
Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим від 15 січня
2013 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.