Справа № 812/1684/14
Суддя: Т.С. Ушаков
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1684/14

Луганський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Ушакова Т.С.,

при секретарі судового засідання
Разіній Н.В.,

за участю:

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Алчевської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу від 19.02.2014 №
Ф-151,-

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до Алчевської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу від 19.02.2014 № Ф-151.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачем зазначено, що він
зареєстрований як приватний
підприємець, про що свідчить свідоцтво
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2, та
зареєстрований як платник єдиного
податку, про що свідчить свідоцтво
платника єдиного податку серії НОМЕР_3,
тобто обрав спрощену систему
оподаткування. Крім того, позивач
знаходиться на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Брянка
Луганської області як одержувач пенсії
за віком, що підтверджується
розпорядженням про перерахунок пенсії
та пенсійним посвідченням.

Позивач вважає, що відповідач
намагається незаконно стягнути з нього
1 218,67 грн. заборгованості зі сплати
єдиного внеску на підставі вимоги про
сплату боргу від 19.02.2014 за період
жовтень-грудень 2013 року.

Позивач не погоджується із посиланням
відповідача на статтю 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» із зазначенням
того, що при призначенні пенсії на
пільгових умовах він не досяг
пенсійного віку 60 років, а тому не має
права на пільги передбачені ч.4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
невірними з огляду на наступне,
оскільки з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вбачається, що
звільняються від сплати єдиного внеску
пенсіонери за віком, у разі обрання
ними спрощеної системи оподаткування.
Зазначений перелік обставин є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає, тобто із кола цих осіб
додатково не можуть бути виключені
пенсіонери відповідно до умов
призначення пенсій, у тому числі і
пільгових, тому що вказана норма не
пов'язує звільненні сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію. У зв'язку з тим,
що позивач отримує довічну пенсію за
віком, а ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на пільгових умовах на підставі ст. 13
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», тому позивач вважає, що з
серпня 2011 року він не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, просив провести
розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, просив провести
розгляд справи за його відсутності, в
раніше наданих суду письмових
запереченнях на позов, зазначив, що
позивач отримує пенсію за віком на
пільгових умовах згідно ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
тому на позивача не розповсюджується
дія ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в редакції від
07.07.2011. На даний час позивач повинен
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до п.
3 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI.

Враховуючи викладене, представник
позивача вважає, що при оскаржуваної
вимоги про сплату боргу відповідач
діяв у межах своїх повноважень, в
порядку та способом, передбаченими
законом.

На підставі викладеного, представник
відповідача просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані
сторонами докази, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1 30.04.2002,
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Згідно свідоцтва платника єдиного
податку серії НОМЕР_3, ОСОБА_1 з 01.01.2012 є
платником єдиного податку.

19 лютого 2014 року Алчевською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Луганській області було
винесено вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-151, згідно якої позивач
повинен сплатити недоїмку зі сплати
єдиного внеску в сумі 1 218,67 грн.

Відповідно до п.п. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1
Податкового кодексу України
контролюючі органи контролюють
своєчасність подання платниками
податків та платниками єдиного внеску
передбаченої законом звітності
(декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів),
своєчасність, достовірність, повноту
нарахування та сплати податків, зборів,
платежів.

Згідно п.п. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VI
визначено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI
для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, єдиний внесок
нараховується на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Частиною 11 статті 8 Закону №2464-VI
визначено, що єдиний внесок для
платників, зазначених у пунктах 4 та 5
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI
встановлено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового
стану платника.

Відповідно до п. 4.6 розділу 4 Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженої наказом Міндоходів
України від 09.09.2013 № 455, платники, які
обрали спрощену систему оподаткування,
повинні сплачувати єдиний внесок,
нарахований (в автоматичному режимі) за
календарний квартал, до 20 числа місяця,
наступного за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти календарних днів з
дня надходження вимоги про сплату
недоїмки сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом доходів і зборів
шляхом оскарження вимоги про сплату
єдиного внеску в адміністративному або
судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що
ОСОБА_1 отримує пенсію віком на
пільгових умовах згідно ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(за списком №1, розпорядження № 152448 від
14.08.2013).

Оскільки позивач отримує пенсію за
віком на пільгових умовах згідно ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», тому суд вважає, що на
позивача не розповсюджується дія ч. 4
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», тому
ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати єдиний
внесок.

Карткою особового рахунку платника
єдиного внеску станом на 30.04.2014
підтверджується, що на день винесення
вимоги про сплату боргу (недоїмки) від
19.02.2014 № Ф-151 на суму 1 218.67 грн. за ОСОБА_1
рахувалася недоїмка по сплаті єдиного
внеску в сумі 1 218,67 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що Алчевська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Луганській області при
винесенні оскаржуваної вимоги діяла у
межах своїх повноважень, в порядку та
способом, передбаченими чинним
законодавством України, тому позовні
вимоги стосовно визнання протиправною
та скасування вимоги про сплату боргу
від 19.02.2014 №Ф-151 не підлягають
задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на позивача.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначає Закон України
від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий
збір».

Законом України від 19 вересня 2013 року
№590-VII «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо сплати
судового збору», який набув чинності 23
жовтня 2013 року, внесені зміни до Закону
України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про
судовий збір».

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону
України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про
судовий збір» судовий збір, зокрема,
справляється за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України від 16.01.2014
№719-VII «Про Державний бюджет України на
2014 рік» установлено на 2014 рік
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі: з 1 січня - 1218 гривень.

Згідно із частиною 2 статті 4 Закону
України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про
судовий збір» за подання до
адміністративного суду після 23 жовтня
2013 року позовної заяви майнового
характеру встановлена ставка судового
збору у розмірі 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати, що на
дату звернення з даним
адміністративним позовом складає 1 827,00
грн. та не більше 4 розмірів мінімальних
заробітних плат - 4 872,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» із змінами, внесеними
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору» від 19.09.2013 №
590-VII, який набрав законної сили 23.10.2013,
під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Враховуючи те, що позивачем при
зверненні до суду з позовом майнового
характеру сплачено 182,70 грн. (квитанція
№84453090 від 04 березня 2014 року), з позивача
підлягає стягненню на користь
Державного бюджету України судові
витрати зі сплати судового збору в сумі
1 644,30 грн.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України у судовому
засіданні, у якому закінчився розгляд
справи, оголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
повідомлено, що постанову у повному
обсязі буде виготовлено та підписано 02
червня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 18, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Алчевської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу від
19.02.2014 № Ф-151.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1 644,30 грн. (одна тисяча
шістсот сорок чотири гривні 30 копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 02 червня 2014 року.

Суддя
Т.С. Ушаков