Справа № 345/1857/14-а
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/1857/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2014 року
м. Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Онушканича В.В.

секретаря судового засідання
Танчук М.С.

з участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Калуші справу
за позовом ОСОБА_1 до міського відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень неправомірними,
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень та зобов'язання вчинити
дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом в
якому просить: визнати неправомірними
дії відповідача, які проявилися у
винесенні та затвердженні 13.03.2014 р.
постанови про закінчення виконавчого
провадження ВП № 41564120 з примусового
виконання постанови № 3-2532/2010 від 24.12.2010
р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у
розмірі 510 грн., на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження»; визнати неправомірною
бездіяльність відповідача, яка
проявилася у ненаправленні на адресу
реєстрації місця проживання
боржника-сторони провадження копії
постанови про закінчення виконавчого
провадження ВП № 41564120 від 13.03.2014 р.;
скасувати постанову від 13.03.2014 р. про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 41564120 з примусового виконання
постанови № 3-2532/2010 від 24.12.2010 про
стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510
грн., як винесену без належної основи -
за п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» (направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби) замість п. 6 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження»
(закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення); зобов'язати відповідача
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження ВП № 41564120 з
примусового виконання постанови №
3-2532/2010 від 24.12.2010 про стягнення з ОСОБА_1
штраф у розмірі 510 грн. за п. 6 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» і повернути виконавчий
документ органу, що видав виконавчий
документ.

Свої вимоги мотивує наступним. З
оскаржуваною постановою державного
виконавця він ознайомився тільки 30.04.2014
р. під час ознайомлення з матеріалами
справи виконавчого провадження ВП №
42662862 в приміщенні відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції.
Безпосередньому йому ця постанова не
надсилалась.

На думку позивача, дана постанова є
невмотивованою, необґрунтованою та
незаконною і підлягає скасуванню з тих
підстав, що у оскаржуваній постанові
зазначено невідомий позивачу
виконавчий документ з реквізитами, які
свідчать про відсутність такого у
природі взагалі. Виконання слід
проводити не відносно позивача,
оскільки з 2003 р. він взагалі «на фірмах»
не працює, тому він не є належним
боржником.

Відсутня будь-яка інформація про
своєчасне - до 24.03.2011 р. пред'явлення
вказаного в оскаржуваній постанові
виконавчого документа для примусового
виконання, його виконання протягом
строку значно більшого за встановлений
для відповідного виду стягнення,
закінчення виконання чи то продовження
строку виконання. Таким чином, своєю
постановою про закриття виконавчого
провадження відповідач продовжив
"виконання" виконавчого документа.

Тому, дії та бездіяльність відповідача
слід визнати неправомірними, а
постанову про закриття виконавчого
провадження скасувати та зобов'язати
відповідача винести іншу постанову про
закінчення виконавчого провадження на
основі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», після чого
направити виконавчий документ органу,
що його видав.

Представником відповідача подано
заперечення на адміністративний позов,
в якому він просить в задоволенні
позову відмовити, оскільки, при
проведенні виконавчих дій по виконанню
постанови Калуського міськрайонного
суду № 3-2532/2010 від 24.12.2010 р. про стягнення
з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510 грн. на
користь держави, ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції не було допущено
жодних порушень вимог ЗУ «Про
виконавче провадження», на
неодноразові звернення боржника
надавались обґрунтовані письмові
відповіді, йому надавалась можливість
ознайомлюватись з матеріалами
виконавчого провадження, в той же час
боржником протягом тривалого часу не
виконується рішення суду та законні
вимоги державного виконавця.

На виконанні у ВДВС
Івано-Франківського управління
юстиції знаходилось виконавче
провадження щодо примусового
виконання постанови Калуського
міськрайонного суду № 3-2532/2010 від 24.12.2010
р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у
розмірі 510 грн. на користь держави.
Вказаний виконавчий документ надійшов
на виконання до ВДВС
Івано-Франківського МУЮ від ВДВС
Калуського МУЮ на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ
«Про виконавче провадження», у зв'язку
з направленням за належністю по місцю
роботи боржника. Згідно з актом
державного виконавця інформація про
місце роботи боржника не
підтвердилась. Тому 13.03.2014 р. державним
виконавцем виконавче провадження щодо
примусового виконання вище зазначеної
постанови суду було завершено згідно з
п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження», виконавчий документ було
направлено до ВДВС Калуського МУЮ, за
місцем проживання боржника, вказаним у
виконавчому документі.

Після завершення виконавчого
провадження копію постанови про
закінчення виконавчого провадження
було направлено рекомендованим листом
на адресу боржника, що підтверджується
відміткою у Журналі вихідної
кореспонденції, супровідною заявою та
корінцем рекомендованого
повідомлення.

Твердження боржника про необхідність
завершення виконавчого провадження
згідно п. 6 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадженням» є нікчемним, так як
вказаний пункт Закону стосується
виконавчих проваджень по стягненню
аліментів.

Станом на момент подачі позовної заяви
у ВДВС Калуського МУЮ знаходиться на
виконанні постанова Калуського
міськрайонного суду № 3-2532/2010 від 24.12.2010
р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у
розмірі 510 грн. на користь держави.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав з підстав наведених в самому
позові та просить його задоволити.
Додатково суду пояснив, що постанову
суду від 24.12.2010 р. йому не пред'являли і
вона була винесена без його участі.
Адміністративне правопорушення він не
вчиняв, а апеляційний суд залишив в
силі постанову суду першої інстанції
лише з формальної причини пропуску
строку на апеляційне оскарження. У
постанові державного виконавця
невірно зазначене ім'я боржника. Акт, на
який посилається державний виконавець
є неналежним і складений задовго до
винесення оскаржуваної постанови. Він
отримав тільки відповідь за підписом
начальника ВДВС Івано-Франківського
МУЮ від 13.03.2014 р. і квитанція про
надіслання поштового відправлення від
13.03.2014 р. не підтверджує надіслання йому
копії оскаржуваної постанови разом із
супровідним листом. Визнав, що адресою
реєстрації його місця проживання
являється АДРЕСА_1, де він фактично і
проживає, а з 2003 року він ніде не працює.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте, подав
заяву про розгляд справи без його
участі (а.с. 18)

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Нормативними приписами ч. 1 ст. 181 КАС
України встановлено, що учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а
також, якщо законом не встановлено
інший порядок судового оскарження
рішень, дій чи бездіяльності таких
осіб.

У судовому засіданні встановлено, що
постановою судді Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 24.12.2010
року у справі № 3-2532/2010 ОСОБА_1 визнано
винуватим у вчиненні
адмінправопорушення, передбаченого ч. 3
ст. 122 КпАП України, та призначено
стягнення 510 грн. штрафу (а.с. 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», зазначена
постанова є виконавчим документом і
вона перебувала на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції. Враховуючи, що
боржник не проживає в м.
Івано-Франківську, що визнається
позивачем і підтверджується копією
паспорта (а.с. 12 зворот), а, також, не
працює в місті Івано-Франківську, що,
також, визнається позивачем і
підтверджується актом державного
виконавця (а.с. 3, 24). Державним
виконавцем правомірно було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 13.03.2014 р. (а.с. 4, 28)

Згідно з ст. 124 Конституції України,
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Вище зазначена постанова суду була
вчасно звернена до виконання і тому
повинна бути виконана виконавчою
службою. Постанова суду від 24.12.2010 року
у справі № 3-2532/2010 не містить посилання
щодо строку її виконання, а, тому,
безпідставним є посилання позивача про
необхідність завершення виконавчого
провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ
«Про виконавче провадження» у зв'язку
із закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення.

Стаття 30 ЗУ «Про виконавче
провадження» встановлює строк
здійснення виконавчого провадження,
протягом якогодержавний виконавець
провадить виконавчі дії з виконання
рішення. Тобто це строк, який повинен
дисциплінувати державного виконавця і
зобов'язувати його до своєчасного та
повного виконання виконавчого
документа, в тому числі і судового
рішення. Проте, це не означає, що після
спливу строку, встановленого ст. 30 ЗУ
«Про виконавче провадження», судове
рішення не підлягає виконанню.

Безпідставними є також посилання
позивача на бездіяльність відповідача
щодо не надіслання йому копії
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 13.03.2014 р. Як вбачається
з копії супровідного листа від 13.03.2014р.
(а.с. 25) та копії корінця
рекомендованого повідомлення (а.с. 26)
копія постанови була направлена
позивачу за адресою АДРЕСА_1. Посилання
позивача на малу вагу рекомендованого
поштового відправлення суд розцінює як
припущення, які не підтверджуються
будь-яким іншими об'єктивними доказами.

Станом на момент подачі позовної заяви
постанова Калуського міськрайонного
суду від 24.12.2010 р. у справі № 3-2532/2010
знаходиться на виконанні у ВДВС
Калуського МРУЮ (а.с. 5).

Суд не приймає до уваги покликання
позивача на інші обставини, зокрема
щодо не вчинення ним правопорушення,
складання протоколу про
адміністративне правопорушення,
розгляд адміністративної справи,
законності та оскарження постанови
суду про накладення адміністративного
стягнення, наявності описок у прізвищі,
імені та по-батькові особи, що
зазначена в цих документах, оскільки
вони не відносяться до предмету позову
і виходять за його межі.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що дії старшого державного
виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ
Брошняка В.В. щодо винесення постанови
про закінчення виконавчого
провадження від 13.03.2014 р. вчинені
правомірно, а зазначена постанова
винесена у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» і в межах компетенції
старшого державного виконавця. Також з
його сторони відсутня бездіяльність
щодо ненадіслання боржнику копії
зазначеної постанови, а, тому, у
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 30, 49
Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст. 6, 71, 158-163,
166, 167, 181 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
міського відділу державної виконавчої
служби Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень неправомірними,
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень та зобов'язання вчинити
дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через
десять днів після її проголошення, якщо
апеляційну скаргу не подано.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий: