Справа № 456/1852/13-а, 2а-456/86/13
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
Справа №
876/12531/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань
Рак Х.І.,

позивача
ОСОБА_2,

представника позивача
ОСОБА_3,

представника відповідача
Самбірської Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 на постанову
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 19 вересня 2013
року у справі за її позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Стрию та Стрийському районі
Львівської області про зобов'язання
змінити статус та розмір пенсії,
проведення нарахування та виплати
невиплаченої суми пенсії ,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому після уточнення свої вимог
просила зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в місті Стрию
та Стрийському районі Львівської
області (далі - УПФ):

внести зміни до індивідуальних
відомостей про застраховану особу
ОСОБА_2 інформацію про всі періоди її
трудової діяльності;

змінити статус із соціальної пенсії на
пенсію у зв'язку з інвалідністю у
розмірі мінімальної пенсії за віком та
розмір пенсії, яка належить до виплати,
розрахувавши її відповідно до наявного
страхового стажу з урахуванням індексу
інфляції за увесь період безпідставної
недоплати;

провести нарахування та виплату
безпідставно невиплачених та
безпідставно стягнених грошових сум
за період із 2003 року по 15.01.2013 року,
беручи до уваги індекс інфляції за
увесь період безпідставної недоплати;

провести нарахування та виплату
безпідставно невиплачених сум пенсії
належного статусу та розміру за період
із 02.11.2012 року по даний час беручи до
уваги індекс інфляції за увесь період
безпідставної невиплати;

припинити пред'являти незаконні вимоги
про повернення на користь УПФ начебто
зайво сплачених грошових сум.

Постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 19 вересня
2013 року у справі № 456/1852/13-а у
задоволенні позову було відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
позивачки ОСОБА_2 просить зазначене
судове рішення скасувати і ухвалити
нове про задоволення позову у повному
обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що з 2003 по 01.05.2007 року позивачка
була інвалідом II групи загального
захворювання.

У подальшому вона визнавалась
інвалідом III групи загального
захворювання на періоди з 01.05.2007 року по
31.05.2008 року; з 01.06.2008 року по 31.05.2010 року; з
01.06.2010 року по 31.05.2011 року та з 01.06.2011 року
по 31.05.2013 року.

Водночас, згідно з наказом ректора
Львівського національного
університету ім. І.Франка (далі - ЛНУ ім.
І.Франка) від 03.08.1999 року № 618 ОСОБА_2
була зарахована студентом першого
курсу юридичного факультету денної
форми навчання і навчалася на денній
формі навчання юридичного факультету
ЛНУ ім. І.Франка по 27.03.2003 року.

Виходячи з наведеного та приписів ч. 2
ст. 25, п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ч. 4 ст. 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», у
позивачки є всі підстави вважати, що з
часу призначення у 2003 році вона
отримувала пенсію неналежного розміру
та неналежного статусу, оскільки вже на
той час вона мала право на пенсію
мінімальну, а не соціальну.

Відтак незаконним є і те, що починаючи з
січня 2013 року ОСОБА_2 було припинено
нарахування та виплату пенсії.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник у
ході апеляційного розгляду підтримали
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
просили скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у
повному обсязі.

Представник відповідача УПФ у судовому
засіданні апеляційного суду
заперечила обґрунтованість вимог
апелянта, підтримала подані письмові
заперечення на апеляційну скаргу і
просила залишити оскаржуване судове
рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи і проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачкою 23.04.2003 року до УПФ
було подано письмову заяву про
призначення/перерахунку пенсії по
інвалідності, в якій вказано відомості
про те, що на час подання заяви вона не
працює.

УПФ при призначенні позивачці у 2003 році
соціальної пенсії брало до уваги
документи та інформацію, які були
надані позивачкою разом з поданням нею
заяви про призначення пенсії.

Вимоги ОСОБА_2 щодо зміни розміру
пенсії з моменту її первинного
призначення є безпідставними, оскільки
позивачкою не надано доказів, які
доводять, що пенсія була призначена у
неналежному розмірі.

З 19.03.2007 року по 03.07.2008 року ОСОБА_2
працювала в ДП «Стрийлісопродукт» на
посаді секретаря-референта, що
підтверджується копією трудової
книжки позивачки серії НОМЕР_1 від
19.03.2007 року.

Згідно з довідкою № 36 від 01.02.2013 року
позивачка прийнята на посаду фахівця
із соціальної роботи Стрийського
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді з 02.11.2012 року
наказом СМЦСССДМ від 02.11.2012р. № 32-к.

Відповідно до рішення УПФ № 130 від
26.02.2010 року внаслідок приховання факту
працевлаштування з позивачки з 01.04.2010
року стягувалась переплата пенсії в
сумі 1251,88 грн. по 20% щомісячно до повного
її погашення.

Крім цього, відповідно до рішення
комісії з призначення пенсій УПФ від
06.02.2013 року № 2231/03 позивачці припинено
виплату соціальної пенсії як інваліду
III групи загального захворювання у
зв'язку з працевлаштуванням з 02.11.2012
року.

Тому правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 немає.

Даючи правову оцінку постанові суду
першої інстанції та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Відповідно до приписів ст. 5 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, право на
соціальну пенсію мають усі
непрацездатні громадяни на умовах, що
визначаються цим Законом.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено,
що особам, які мають одночасно право на
різні державні пенсії, призначається
одна пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби, або внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті чи
з виконанням інтернаціонального
обов'язку.

За правилами ст. 80 цього ж Закону заява
про призначення пенсії працюючим
подається за місцем роботи, а
непрацюючим - до зазначених у статті 81
цього Закону органів за місцем
проживання заявника.

Положеннями ст. 81 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Згідно із ч. 1 ст. 83 вказаного Закону
пенсії призначаються з дня звернення
за пенсією, крім таких випадків, коли
пенсії призначаються з більш раннього
строку.

Переведення з одного виду пенсії на
інший провадиться з дня подання
відповідної заяви з усіма необхідними
документами (ч. 3 ст. 83 Закону).

За правилами ст. 93 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» соціальні
пенсії призначаються і виплачуються
непрацюючим громадянам, крім інвалідів
з дитинства, при відсутності права на
трудову пенсію: інвалідам І і ІІ груп, у
тому числі інвалідам з дитинства, а
також інвалідам III групи.

Відповідно до п. 4 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Пенсійного фонду
України від 30 квітня 2002 року № 224/30, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 26 червня 2002 р. за № 536/6824,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, звернення за
призначенням пенсії може
здійснюватися в будь-який час після
виникнення права на пенсію. Соціальні
пенсії призначаються непрацюючим
громадянам /крім інвалідів з дитинства/
при відсутності права на трудову
пенсію. У разі працевлаштування після
призначення соціальної пенсії виплата
пенсії припиняється і поновлюється
після звільнення з роботи.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, 23.04.2003 року позивачкою
ОСОБА_2 до УПФ було подано письмову
заяву про призначення пенсії по
інвалідності і з того ж числа їй було
призначено соціальну пенсію по
інвалідності II групи загального
захворювання відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому у вказаній заяві позивачка
зазначила про те, що на час її подання
не працює. Будь-яких доказів про
наявність у неї загального трудового
стажу, у тому числі внаслідок навчання
у вищому навчальному закладі,
позивачкою УПФ надано не було.

Одночасно ОСОБА_2 було роз'яснено, що
громадянин, який має право на різні
види пенсії, може отримати лише одну за
його вибором, а також обов'язок
повідомляти органи, що призначають та
виплачують пенсію, про прийняття на
роботу, звільнення з роботи, зміни в
складі сім'ї та інші обставини, що
можуть вплинути на її пенсійне
забезпечення, про що свідчить її підпис
на заяві установленої форми від 23.04.2003
року.

У ході апеляційного розгляду позивачка
ОСОБА_2 не заперечувала того, що з часу
призначення їй пенсії не зверталася до
УПФ із заявою про зміну виду
призначеної пенсії.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає безпідставними доводи апелянта
про те, що позивачка ОСОБА_2 з часу
призначення їй у 2003 році пенсії
отримувала її у неналежному розміру та
неналежного статусу, оскільки така
була призначена за її заявою і до
відповідача у передбаченому порядку
про зміну виду пенсії вона не
зверталася.

Частиною першою статті 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

У період з 19.03.2007 року по 03.07.2008 року
ОСОБА_2 працювала в ДП
«Стрийлісопродукт» на посаді
секретаря-референта, що
підтверджується копією трудової
книжки позивачки серії НОМЕР_1 від
19.03.2007 року, однак про це УПФ не
повідомила.

Згідно з довідкою № 36 від 01.02.2013 року
позивачка прийнята на посаду фахівця
із соціальної роботи Стрийського
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді з 02.11.2012 року
наказом Стрийського МЦСССДМ від
02.11.2012р. № 32-к.

Відповідно до рішення УПФ № 130 від
26.02.2010 року внаслідок приховання факту
працевлаштування з позивачки з 01.04.2010
року стягувалась переплата пенсії в
сумі 1251,88 грн. по 20% щомісячно до повного
її погашення.

Крім цього, відповідно до рішення
комісії з призначення пенсій УПФ від
06.02.2013 року № 2231/03 позивачці припинено
виплату соціальної пенсії як інваліду
III групи загального захворювання у
зв'язку з працевлаштуванням з 02.11.2012
року.

Відтак апеляційний суд погоджується із
думкою суду першої інстанції про те, що
позовні вимоги ОСОБА_2 щодо виплати на
її користь невиплачених сум пенсії за
період з 02.11.2012 року та зобов'язання УПФ
припинити пред'являти вимоги про
повернення зайво сплачених грошових
сум є безпідставними і задоволенню не
підлягають.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
залишити без задоволення, а постанову
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 19 вересня 2013
року у справі № 456/1852/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 06
червня 2014 року.