Справа № 2а-804/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Справа № 9104/56069/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Глушка І.В., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 30 листопада 2010
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про зобов'язання здійснити
нарахування та виплату державної та
додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 09.11.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області в якому просив
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату державної
пенсії в розмірі шести мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком за період з
09.05.2010 року по день постановлення
судового рішення відповідно до
положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
30 листопада 2010 року (прийнятою в
порядку скороченого провадження),
позов задоволено частково, зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області провести перерахунок та
виплату позивачу, як особі віднесеній
до категорії 1, інваліду ІІІ групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
основної пенсії у розмірі не менше
шести мінімальних пенсій за віком за
період з 09.05.2010 року по 03.06.2010 року та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком за період з 09.05.2010 року
по 09.11.2010 року згідно ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням виплачених сум, у
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що своє
рішення суд мотивував тим, що позивач є
інвалідом 3 групи захворювання,
пов'язаного з наслідками аварії на
ЧАЕС. Відповідно до ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів
по 3 групі інвалідності, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком та
відповідно до ст. 50 вищезазначеного
Закону додаткова пенсія повинна
становити 50% мінімальної пенсії за
віком.

Апелянт вважає, що такий висновок суду
є безпідставним. При цьому зазначає, що
згідно ч. 2 ст. 49 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» пенсії, особам віднесеним
до 1 категорії встановлюються у вигляді
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію. Позивач є інвалідом
3 групи, і згідно ст. 50 згаданого вище
Закону має право на додаткову пенсію,
за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, державна
пенсія за ст. 54 цього ж Закону
встановлюється в розмірі не нижче 6
мінімальних пенсій за віком для осіб,
які віднесені до 1 категорії III групи
інвалідності.

Мінімальна пенсія за віком відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застосовується для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно цим Законом.
Можливість застосування мінімального
розміру пенсії, визначеного ст. 28
вказаного Закону, для призначення
пенсії особам, яких віднесені до 1
категорії IIІ групи інвалідності за
нормами Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» законом не передбачено.
Крім того ухвалою Конституційного суду
від 19.05.2009 року № 27 - у /2009 підтверджено,
що в частині третій ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» закладено
однозначну вимогу щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
установленого в абзаці першому частини
першої цієї статті, виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим законом, та
непоширення вказаного мінімального
розміру пенсії за віком на
правовідносини, що виникають на
підставі інших законів, крім цього
закону.

Враховуючи вище викладене, підстав для
застосування мінімального розміру
пенсії, передбаченого ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» для
визначення розміру підвищення пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» не має.

Крім того апелянт зазначає, позивач
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Відповідно до положень ч.5 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 28 Розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачалося внесення змін до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Але рішенням Конституційного Суду
України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року
положення п.28 Розділу II
вищезазначеного Закону визнано
неконституційним. Рішення про
відновлення дії вищезгаданого
законодавчого акту України у редакції,
чинній до внесення змін до нього,
Верховною Радою України не приймалося.
Внаслідок цього порядок обчислення
пенсій та/або підвищень до них,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» залишився
неврегульований.

Згідно Листа Пенсійного фонду України
від 03.07.08 р №11319/09-01 у 2008 році порядок
обчислення пенсій та підвищень,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
здійснюється відповідно до Постанови
Кабінету України від 28.05.2008 року №530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян».

Згідно п. 6 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» розміри
додаткової пенсії по IIІ групі
інвалідності не може бути нижче 530 грн.
А також п.4 цієї постанови передбачено,
що щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» інвалідам IIІ групи
виплачується у розмірі 15% прожиткового
мінімуму.

Відповідно до пп.2 п. 1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 16 липня
2008 року №654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян»
починаючи з 1 липня 2008 року пенсії
інвалідів IIІ групи не повинні бути
нижчими 600 грн.

Згідно ст. 117 Конституції України
Кабінет Міністрів України в межах
своєї компетенції видає постанови і
розпорядження, які є обов'язковими до
виконання. Реалізуючи повноваження,
надані йому Конституцією України та
зазначеними законодавчими актами,
Кабінет Міністрів України видає
постанови № 654 від 16.07.08 р., №630 від 28.05.08
р., якими визначено розрахункові
величини, з якої необхідно виходити
призначаючи пенсії відповідно до ч. 4
ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 147 Конституції
України, Конституційний суд України
вирішує питання про відповідність
законів та інших нормативно-правових
актів Конституції України і дає
офіційне тлумачення Конституції
України та Законів України. Проте
Конституційним судом України не
вирішувалось питання щодо
невідповідності (неконституційності)
вищезазначених постанов.

Разом з тим, відповідно до статті 63
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» фінансування витрат,
пов'язаних із його реалізацією,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Крім того органи Пенсійного фонду
України не є власниками, або
розпорядниками коштів Державного
бюджету України, тому не можуть
здійснити спірні виплати, бо
фінансування виплат, пов'язаних із
застосуванням Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
проводиться із Державного бюджету
України, який затверджує Верховна Рада
України. Тоді як Бюджет Пенсійного
фонду України затверджує Кабінет
Міністрів України.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, з 17.09.1998
року довічно йому встановлено IІІ групу
інвалідності, причиною якої визнано
захворювання, що пов'язане з
проживанням на території, забрудненій
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції правильно враховано, що у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» особам,
які мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини або
при виконанні інших обов'язків
військової служби, або внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті чи з виконанням
інтернаціонального обов'язку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
оскільки позивач з 03.01.2006 року по 03.06.2010
року отримував пенсію по ІІІ групі
інвалідності, а з 04.06.2010 року отримує
пенсію за віком, то у задоволенні
позову в частині зобов'язання
відповідача провести перерахунок і
виплату пенсії згідно ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
слід відмовити.

Суд першої інстанції також правильно
врахував, що крім отримуваної основної
пенсії позивач відповідно до ст. 49
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію. Розмір додаткової
пенсії особам, віднесеним до категорії
1, інвалідам IIІ групи визначено згідно
ст. 50 вказаного вище Закону - у розмірі
50% мінімальної пенсії за віком. Однак
розміри додаткової пенсій по
інвалідності зазнали змін, що
відбулись відповідно до п.п.12 п.28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України, Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року, який набрав чинності 01
січня 2008 року. Згадані положення
бюджетного Закону рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними і такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення, чим спростовується
твердження відповідача про
неприйняття Верховною Радою України
рішення про відновлення дії Закону у
редакції, чинній до внесення змін до
нього.

Крім того судом першої інстанції
встановлено, що відповідач виплачує
позивачу додаткову пенсію в менших
розмірах, керуючись при цьому
постановами Кабінету Міністрів
України №530 від 28 травня 2008 року «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» та від 16 липня 2008
року №654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян».

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив із
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, а відтак вірно
вважав, що при визначенні позивачеві
розміру додаткової пенсії
застосуванню підлягають ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської кастрофи», а
не вище названі постанови Кабінету
Міністрів України №530 від 28 травня 2008
року та від 16 липня 2008 року №654,
оскільки останні істотно звужують
обсяг раніше встановлених законом
прав.

Оскільки законодавчо відсутній інший
порядок визначення розміру
мінімальної пенсії за віком, ніж
передбачений ч.2 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з метою
реалізації конституційної гарантії на
отримання пенсії, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
необхідність застосування
відповідачем даної правової норми при
визначенні розміру мінімальної пенсії
за віком, що є базовою величиною для
розрахунку основної і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та дорівнює розміру
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
ацездатність.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок та виплату позивачу
основної державної пенсії відповідно
до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
09.05.2010 року по 03.06.2010 року. Однак
задовольняючи позовні вимоги щодо
перерахунку та виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за
період з 09.05.2010 року по 09.11.2010 року суд
першої інстанції не звернув увагу на ту
обставину, що позивач просив
задовольнити позовні вимоги за період
з 09.05.2010 року по день постановлення
судового рішення, а відтак колегія
суддів вважає, що позовні вимоги щодо
здійснення перерахунку та виплати
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю слід задовольнити за період з
09.05.2010 року по 30.11.2010 року (день
постановлення рішення судом першої
інстанції).

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід змінити, бо судом
по суті правильно вирішено справу,
однак помилково порушено норми
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 2 ч.
1 ст. 198, ст. 201, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС
України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області задовольнити частково. Змінити
постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
30 листопада 2010 року у справі № 2а-804/10,
виклавши її резолютивну частину в
такій редакції.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1, як
особі, віднесеній до категорії І,
інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, основної
пенсії в розмірі не менше 6 мінімальних
пенсій за віком за період з 09 травня 2010
року по 03 червня 2010 року згідно ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 09 травня 2010
року по 30 листопада 2010 року з
урахуванням виплачених сум.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
І.В. Глушко

Н.В. Ільчишин