Справа № 812/3314/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3314/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Ігнатович О.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Антрацитівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до товариства з
обмеженою відповідальністю «Шахта
«Садова» про стягнення заборгованості
з орендної плати за землю з рахунків у
банках, обслуговуючих платника
податків у розмірі 20152,44 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Антрацитівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до товариства з обмеженою
відповідальністю «Шахта «Садова» про
стягнення заборгованості з орендної
плати за землю з рахунків у банках,
обслуговуючих платника податків у
розмірі 20152,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що товариство з обмеженою
відповідальністю «Шахта «Садова» є
юридичною особою, зареєстровано
виконавчим комітетом Алчевської
міської ради Луганської області 07
червня 1995 року. Відповідач взятий на
податковий облік Алчевською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Луганській області 30 червня 1995 року за
№ 957, що підтверджується довідкою про
взяття на облік платника податків від 16
червня 2007 року № 215/290-54, та
обліковується за неосновним місцем
обліку в Антрацитівській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області, що підтверджується
повідомленням за формою 16-ОПП від 17
лютого 2014 року № 42.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286
Податкового кодексу України
товариством з обмеженою
відповідальністю «Шахта «Садова» було
подано до податкового органу податкову
декларацію з плати за землю від 04
лютого 2014 року № за 2014 рік з
розбивкою річної суми рівними частками
за місяцями.

Сума податкового боргу з плати за землю
у розмірі 20152,44 грн. виникла у зв'язку з
несплатою відповідачем сум
податкового зобов'язання, визначеного
у податковій декларації від 04 лютого 2014
року № за 2014 рік за строками
сплати - 02 березня 2014 року, 30 березня 2014
року.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у зв'язку
з несплатою платником узгодженої суми
податкового зобов'язання в установлені
законодавством строки та з метою
погашення податкового боргу,
Антрацитівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Луганській
області виставлено відповідачу
податкову вимогу № 30-15.

Позивач, на підставі вищевикладеного,
просить суд стягнути кошти на суму
податкового боргу з плати за землю
(орендної плати) за період з 02 березня
2014 року по 18 квітня 2014 року у розмірі
20152,44 грн. з рахунків товариства з
обмеженою відповідальністю «Шахта
«Садова» у банках, обслуговуючих
такого платника.

Представник позивача, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
прибув, просив розглянути справу без
участі представника позивача.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про час, дату та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Шахта
«Садова» зареєстроване у якості
юридичної особи виконавчим комітетом
Алчевської міської ради Луганської
області 07 червня 1995 року № 8000060, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 № 705617 та внесено до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (а.с.6-10).

Відповідача взято на облік Алчевською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Луганській області 30
червня 1995 року, що підтверджується
довідкою про взяття на облік платника
податків від 16 червня 2007 року № 215/290-54,
та обліковується за неосновним місцем
обліку в Антрацитівській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області, що підтверджується
повідомленням за формою 16- ОПП від 17
лютого 2014 року № 42 (а.с. 11, 12).

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Частина 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, основним завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

У відповідності із статтею 14
Податкового кодексу України:

- грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту
14.1);

- штрафна санкція (фінансова санкція,
штраф) - плата у вигляді фіксованої суми
та/або відсотків, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи, а також штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(підпункт 14.1.265 пункту 14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків,
нарахованих на суми грошових
зобов'язань, не сплачених у встановлені
законодавством строки (підпункт 14.1.162
пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175
пункту 14.1).

Згідно із статтею 16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний: вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів
(підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16);
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті
16); сплачувати податки та збори в строки
та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті
16).

Відповідно до статті 20 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право визначати у порядку,
встановленому цим Кодексом, суми
податкових та грошових зобов'язань
платників податків (підпункт 20.1.18
пункту 20.1); застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України (підпункт 20.1.19 пункту
20.1); звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1).

Згідно із пунктом 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49
Податкового кодексу України податкові
декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця
(підпункт 49.18.1);

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя)
(підпункт 49.18.2);

- календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (підпункт 49.18.3);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним, крім
випадків, передбачених розділом IV
цього Кодексу (підпункт 49.18.4);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (підпункт 49.18.5).

Згідно з пунктом 50.1 статті 50
Податкового кодексу України у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків відповідно до пункту
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Розділом ХІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та платою за
землю.

Статтею 269 Податкового кодексу України
передбачено, що платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до статті 285 Податкового
кодексу України базовим податковим
(звітним) періодом для плати за землю є
календарний рік, який починається 1
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим за 12 місяців).

Згідно із пунктом 286.1 статті 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному контролюючому
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки податкову декларацію на
поточний рік за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями. Подання
такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій. При поданні першої
декларації (фактичного початку
діяльності як платника плати за землю)
разом з нею подається довідка (витяг)
про розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі (пункт 286.2 статті 286 Податкового
кодексу України).

Платник плати за землю має право
подавати щомісяця звітну податкову
декларацію, що звільняє його від
обов'язку подання податкової
декларації не пізніше 20 лютого
поточного року, протягом 20 календарних
днів місяця, що настає за звітним (пункт
286.3 статті 286 Податкового кодексу
України).

У відповідності із пунктом 287.3 статті 287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця (пункт 287.4
статті 287 Податкового кодексу України).

Пунктом 288.1 статті 288 Податкового
кодексу України встановлено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

Згідно із пунктом 288.2 статті 288
Податкового кодексу України платником
орендної плати є орендар земельної
ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду (пункт 288.3
статті 288 Податкового кодексу України).

Розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем (пункт 288.4 статті 288
Податкового кодексу України).

Пунктом 288.7 статті 288 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285-287 цього розділу.

На виконання вимог пункту 54.1 статті 54
та пункту 286.2 статті 286 Податкового
кодексу України товариство з обмеженою
відповідальністю «Шахта «Садова»
подало до Антрацитівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області податкову
декларацію від 04 лютого 2014 року №
, згідно якої нараховано орендної
плати за землі державної або
комунальної власності у загальному
розмірі 120914,72 грн., розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями 10076,22
грн., окрім грудня 2014 року, в якому до
сплати визначено 10076,30 грн. (а.с. 16-17).

В порушення вимог пункту 287.3 статті 287
Податкового кодексу України
товариство з обмеженою
відповідальністю «Шахта «Садова»
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) періоду,
самостійно суму податкового
зобов'язання з плати за землю,
зазначену у поданій ним звітній
податковій декларації, не сплатило,
внаслідок чого за платником податків
утворився податковий борг з орендної
плати за податкові (звітні) періоди з 02
березня 2014 року по 18 квітня 2014 року
включно в сумі 20152,44 грн., що
підтверджується зворотнім боком
облікової картки платника (а.с. 29).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
в установлені строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59
Податкового кодексу України податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

На виконання вищезазначених положень
Податкового кодексу України 14 вересня
2013 року позивачем товариству з
обмеженою відповідальністю «Шахта
«Садова» було вручено податкову вимогу
від 10 вересня 2013 року № 30-15, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с.14, 14 на
звороті).

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України регламентовано, що
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового
кодексу України визначено, що
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, провадиться
не раніше ніж через 60 календарних днів
з дня надіслання такому платнику
податкової вимоги та здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини
(пункти 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового
кодексу України).

Оскільки податкова вимога від 10
вересня 2013 року № 30-15 є чинною (доказів
про скасування або відкликання
податкових вимог суду не надано), суд
прийшов до висновку, що органом
державної податкової служби при
зверненні до адміністративного суду з
позовом про стягнення коштів за
податковим боргом дотримані вимоги
пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу
України.

На час розгляду адміністративної
справи, сума податкового боргу
відповідачем не сплачена.

Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також те, що позивач від
сплати судового збору звільнений,
судові витрати у цій справі не
підлягають стягненню з відповідача,
оскільки у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 99, 105, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Антрацитівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до товариства з обмеженою
відповідальністю «Шахта «Садова» про
стягнення заборгованості з орендної
плати на землю, з рахунків у банках,
обслуговуючих платника податків у
розмірі 20152,44 грн., - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Шахта «Садова»
(ідентифікаційний код 21822479) кошти, які
перебувають у його власності, з
розрахункових рахунків у банках,
обслуговуючих платника податків у сумі
20152,44 грн. (двадцять тисяч сто п'ятдесят
дві гривні 44 коп.) з плати за землю
(орендної плати) за період з 02 березня
2014 року по 18 квітня 2014 року в дохід
місцевого бюджету м. Антрацит на р/р
0010, код платежу 13050200, отримувач:
Антрацитівське УДКСУ Луганської
області, код отримувача 37983403, банк:
ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

Суддя
Т.І. Ковальова