Справа № 2а-256/10
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Справа № 11213/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 23
грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Яремчанського міського
управління юстиції Івано-Франківської
області про визнання неправомірними
дій та скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

15.12.2010 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, в якому просить визнати
неправомірними дії начальника відділу
державної виконавчої служби
Яремчанського міського управління
юстиції Івано-Франківської області
Жигалюка І.В. при винесенні ним
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 23.11.2010 року ВП № 22772279 та
скасувати вказану постанову.

Постановою Яремчанського міського
суду Івано-Франківської області від 23
грудня 2010 року в задоволенні позовних
вимог повністю відмовити.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що оскаржувана
позивачем постанова про відкриття
виконавчого провадження є правомірною
та винесена начальником відділу
державної виконавчої служби з
дотриманням вимог закону, а тому
підстав для її скасування немає.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, винесеною з неповним
зясуванням обставин справи, що мали
значення під час її розгляду та з
порушенням норм процесуального права,
позивач оскаржив її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Яремчанського
міського суду Івано-Франківської
області від 23 грудня 2010 року та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що вимога по
сплаті адміністративного штрафу в
подвійному розмірі не відповідає
КУпАП, оскільки виходячи із змісту
статті 283 КУпАП в постановах по справах
про адміністративне правопорушення не
передбачено встановлення посадовими
особами, які виносять постанови в
справах про адміністративні
правопорушення подвійного розміру
штрафу у разі примусового стягнення.
Тому апелянт вважає, що виконання
відповідачем пункту 2 постанови у
справі про адміністративне
правопорушення винесене ВДАІ 30.06.2010
року за № 142852 є незаконним.

Крім того, апелянт стверджує, що судом
першої інстанції в постанові доведено
той факт, що частиною 1 статті 307 КУпАП,
штраф має бути сплачений порушником не
пізніше як через п'ятнадцять днів з дня
вручення порушнику постанови про
накладення штрафу. Згідно частини 1
статті 308 КУпАП, у разі несплати штрафу
у встановлений строк, постанова
надсилається для примусового
виконання до відділу державної
виконавчої служби. Відповідно до
положень частини 2 статті 2 Закону
України «Про виконавче провадження»,
примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу.

Посилається на те, що ч.2 ст.308 КУпАП
передбачає що у порядку примусового
виконання постанови про стягнення
штрафу за вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується подвійний розмір штрафу.

Порядок примусового виконання
постанови - процедура, визначена
Законом України «Про виконавче
провадження», а не КУпАП.

Таким чином, апелянт вважає, що
відповідач зобов'язаний діяти згідно
норм Закону України «Про виконавче
провадження», статтею 30 якого
передбачено що примусове виконання
рішення розпочинається невідкладно,
після того як боржник у встановлений
державним виконавцем строк
добровільно не виконав рішення
відповідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження. Отже,
примусове стягнення до нього не
застосовувалось, а тому у відповідача
відсутні були підстави для стягнення
нього штрафу в сумі 510 трн., а тому
постанова про відкриття виконавчого
провадження є незаконною.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
такого.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд
зазначає наступне.

За правилами ч. 4 ст. 257 КАС України
примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Як слідує з матеріалів справи,
інспектором ДПС Конотопського взводу
ДПС 30.06.2010 року винесено постанову про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1, якою накладено на
нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за
вчинене адміністративне
правопорушення, передбачене ст.122 ч.1
КУпАП. Пунктом 2 вказаної постанови
зазначено, що в разі несплати ОСОБА_1
штрафу протягом 15 днів з нього слід
стягнути подвійний розмір штрафу в
сумі 510 грн. Примірник даної постанови
позивач отримав 30.06.2010 року.

Постановою начальника відділу
державної виконавчої служби
Яремчанського міського управління
юстиції Івано-Франківської області
Жигалюком І.В. від 23.11.2010 року ВП № 22772279
відкрито виконавче провадження на
підставі виконавчого листа, ВДАІ про
стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 510
грн. штрафу та надано строк до 30.11.2010
року для добровільного виконання
рішення.

Згідно зі статтею 307 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(далі - КУпАП) штраф має бути сплачений
порушником не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня вручення йому
постанови про накладення штрафу, а в
разі оскарження або опротестування
такої постанови - не пізніше як через
п'ятнадцять днів з дня повідомлення про
залишення скарги або протесту без
задоволення.

Статтею 308 КУпАП встановлено, що у разі
несплати правопорушником штрафу у
строк, установлений частиною 1 статті 307
цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу.

Отже, підстави для стягнення штрафу у
подвійному розмірі, відповідно до
вимог статті 307 КУпАП, виникають по
закінченню 15-денного строку з дня
вручення боржнику постанови про
накладення штрафу.

Апеляційний суд вважає, що постанова
начальника відділу державної
виконавчої служби Яремчанського
міського управління юстиції
Івано-Франківської області Жигалюка
І.В. від 23.11.2010 року ВП № 22772279 про
відкриття виконавчого провадження
прийнята у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», а тому скасуванню не
підлягає.

Разом з тим, на переконання
апеляційного суду, наведений спір
вирішений неповноважним складом суду,
виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу їхніх
рішень, дій чи бездіяльності у справах
про адміністративні проступки та
справ, які підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам.

На переконання апеляційного суду,
позовні заяви стосовно рішень, дій або
бездіяльності державних виконавців та
посадових осіб Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України та відділів державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі, районних, міських (міст
обласного значення), районних у містах
відділів державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції
підсудні окружним адміністративним
судам, оскільки відповідачем у таких
справах є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Таким чином, наведений спір відповідно
до процесуального закону, чинного на
момент розгляду справи в суді першої
інстанції, був підсудний окружному
адміністративному суду.

Оскільки справа розглянута
неповноважним складом суду (тобто, із
порушенням правил предметної
підсудності), тому оскаржуване рішення
місцевого загального суду, як
адміністративного суду, підлягає
скасуванню із прийняттям нового
рішення по суті заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197,
ст.ст.198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 23
грудня 2010 року у справі №2а-256/10
скасувати і прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Яремчанського міського
управління юстиції Івано-Франківської
області про визнання неправомірними
дій та скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження
відмовити.

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник