Справа № 812/1023/14
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1023/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Кисельової
Є.О.,

при секретарі судового засідання
Гришиній О.Ю.,

у відсутність представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Алчевську
Луганської області, Алчевської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 04.11.2013 №ф-301-у,-

ВСТАНОВИВ:

114 лютого 2014 року на адресу Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Алчевську Луганської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги від 04.11.2013 №ф-301-у, в
обґрунтування якого позивач послався
на наступне.

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_2 від 17.10.2005, позивач є
пенсіонером за віком з 12.05.2005 та
перебуває на обліку в Пенсійному фонді
України у Луганській області.

Одночасно позивач є фізичною
особою-підприємцем та знаходиться на
спрощеній системі оподаткування та
звітності.

04.11.2013 Алчевською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Луганській області позивачу було
направлено вимогу про сплату боргу
(недоїмки) у сумі 10970,78 грн. зі сплати
єдиного внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивач зазначив, що виходячи із
правового змісту зазначених ним у
позові положень законодавства,
пенсіонери за віком які є приватними
підприємцями та зареєстровані
платниками єдиного податку, з серпня 2011
року не зобов'язані сплачувати єдиний
внесок.

На підставі викладеного позивач
просить суд визнати протиправною та
скасувати вимогу від 04.11.2013 №ф-301 у про
сплату боргу (недоїмки) в розмірі 10970,78
грн. та зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Алчевську
Луганської області утриматись від
нарахування єдиного соціального
внеску фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1, який обрав спрощену систему
оподаткування, як особі, яка перебуває
на пенсії за віком.

Позивач у судове засідання не прибув,
про дату, час та місце слухання справи
повідомлений належним чином, від нього
на адресу суду надійшла заява про
розгляд справи у його відсутність.

Представник першого відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області у
судове засідання не прибув, про дату,
час та місце слухання справи
повідомлений належним чином, від нього
на адресу суду надійшла заява про
розгляд справи у його відсутність.

Представник другого відповідача -
Алчевської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області у судове засідання не прибув,
про дату, час та місце слухання справи
повідомлений належним чином, від нього
на адресу суду надійшло клопотання про
розгляд справи у його відсутність, в
якому він серед іншого зазначив, що
заперечує проти позовних вимог у
повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, дійшов наступного.

Судом установлено, що позивач - ОСОБА_1,
зареєстрований як фізична особа -
підприємець виконавчим комітетом
Алчевської міської ради Луганської
області 26.12.2000 за №2 004277 (арк.
справи 13).

Відповідно до свідоцтва платника
єдиного податку Серії НОМЕР_3, фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 перебуває на
спрощеній системі оподаткування (арк.
справи 12).

Позивач є пенсіонером за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_2, виданим
17.10.2005 (арк. справи 11).

04 листопада 2013 року відповідачем у
відношенні позивача було винесено
вимогу № Ф-301 у за якою Алчевська ОДПІ
ГУ Міндоходів у Луганській області
вимагає від позивача сплати суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
10970,78 грн. (арк. справи 16).

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058), Законом України "Про
збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі -
Закон № 2464) та іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими для реалізації норм
вказаних Законів.

Статтею 1 Закону № 2464 передбачено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464 платниками єдиного внеску
є фізичні особи-підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Частиною 4 статті 25 Закону № 2464
передбачено, що територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону
№ 2464 положення цієї статті поширюються
лише на тих платників, які відповідно
до цього Закону зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Статтею 1 Закону № 1058 визначене поняття
"пенсія" як щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 1058 за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно зі статтею 26 Закону № 1058 в
редакції, що діяла на момент
призначення позивачу пенсії, особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

При цьому пунктом 2 розділу ХV
Прикінцеві положення Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV
встановлено, що забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення".

На пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах; жінки - після
досягнення 45 років і при стажі роботи
не менше 15 років, з них не менше 7 років 6
місяців на зазначених роботах (пункт "а"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення").

Як вбачається з наведених норм,
законодавець підкреслив, що пенсійний
вік для громадян, які працювали на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 2, зменшується.

Судом встановлено, що позивачу
призначено пенсію за Списком № 1 за
віком з 12.05.2005 довічно (арк. справи 78).
Тобто, позивачу призначена пенсія на
підставі статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (за списком № 1)
до досягнення 60-річного віку.

На підставі системного аналізу,
виходячи із правого змісту зазначених
положень законодавства, суд вважає, що
позивач, як приватний підприємець, що є
пенсіонером за віком та зареєстрований
платником єдиного податку, не
зобов'язаний сплачувати такий внесок.

В даному випадку частиною четвертою
статті 4 Закону 2464-VI не визначено
обмежень щодо осіб, які є пенсіонерами
за віком. Також чинне законодавство не
пов'язує право позивача на звільнення
від сплати відносно себе єдиного
внеску з досягненням 60-річчя
відповідно до статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Тобто частина
четверта статті 4 Закону 2464-VI
встановлює пільги для всіх суб'єктів,
які є пенсіонерами за віком, не залежно
від того, на підставі якого закону
особа набула статусу пенсіонера за
віком, будь-то на пільгових умовах, чи
набула вона 60-річного віку для
чоловіків та 55-річного віку для жінок.
Будь-яких обмежень щодо надання таких
пільг з цього приводу внесеними
змінами до статті 4 Закону 2464-VI не
встановлено, зазначений перелік
обставин є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Суд звертає увагу, що частина 4 статті 4
Закону № 2464 не пов'язує звільнення від
сплати єдиного внеску з досягненням
особою певного віку, а передбачає
звільнення від сплати єдиного внеску
всіх пенсіонерів за віком.

Також матеріали справи не містять
доказів того, що ОСОБА_1 у відповідності
до статті 12 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" уклав з Пенсійним фондом
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Оскільки ОСОБА_1 станом на час
виникнення спірних правовідносин є
пенсіонером за віком та фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування та
сплачує єдиний податок, суд робить
висновок про те, що він не зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, передбачений
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", тому
позовні вимоги про скасування вимоги
про сплату боргу від 04 листопада 2013
року № Ф 301/у підлягають задоленню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м. Алчевську Луганської
області утриматись від нарахування
єдиного соціального внеску фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1, який обрав
спрощену систему оподаткування, як
особі, яка перебуває на пенсії за віком,
суд відмовляючи в їх задоволенні,
виходить з такого.

Оскільки суд не наділений
повноваженнями підміняти собою
суб'єкта владних повноважень, яким є
відповідач, при виконанні покладених
на нього діючим законодавством
повноважень та твердження позивача
про можливе в майбутньому порушення
відповідачем прав та інтересів
позивача шляхом нарахування йому
єдиного соціального внеску, як особі,
яка перебуває на пенсії за віком,
вважаються судом необгрунтованими, та
у відповідності до приписів ст. 2 КАС
України, захисту адміністративними
судами підлягають лише права та
інтереси особи, порушені на момент її
звернення до суду.

Вказні вимоги у разі їх задоволення по
суті є втручанням в діяльність суб'єкта
владних повноважень. Таким чином,
позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Згідно статті 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оригіналом платіжного доручення №174
від 11.02.2014 року позивачем підтверджено
сплату судового збору у розмірі 1597,60
грн., яка повинна бути стягнута з
Державного бюджету України на користь
позивача відповідно до задоволених
вимог.

Керуючись статтями 17, 18, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області,
Алчевської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги від 04.11.2013 №ф-301-у, -
задоволено частково.

Скасувати вимогу Алчевської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області від 04.11.2013 №ф-301/у
про сплату боргу (недоїмки) в розмірі
10970,78 грн. (десять тисяч дев'ятсот
сімдесят гривень 78 копійок).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судові витрати в сумі 1597,60
грн. (одна тисяча п'ятсот дев'яносто сім
гривень 60 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та
підписано 03 червня 2014 року.

Суддя
Є.О. Кисельова