Справа № 806/1209/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
Житомир справа № 806/1209/14

категорія 5.2.2

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
про визнання протиправними та
скасування рішення № 101060000/2013/300706/2 від
15.10.2013 р. і картки відмови № 101060000/2013/00839
від 15.10.2013 р.,-

встановив:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" звернулося до
адміністративного суду з позовом, у
якому з урахуванням уточнених позовних
вимог просило, визнати протиправними
та скасувати рішення Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України № 101060000/2013/300706/2 від 15 жовтня 2013
року про коригування митної вартості
товарів та картку відмови у митному
оформленні № 101060000/2013/00839 від 15 жовтня
2013 року. У обґрунтування своїх позовних
вимог ТОВ "Укрполіскорм" зазначає, що
для здійснення митного оформлення
товарів, за методом визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), застосованим
позивачем, крім самої декларації,
митному органу були надані усі
необхідні документи на підтвердження
митної вартості товару відповідно до п.
2 ст. 53 Митного кодексу України. Проте,
на думку позивача, митним органом
безпідставно не були взяті до уваги
документи, з причин відсутності в них
достатньої інформації, необхідної для
підтвердження заявленого декларантом
розрахунку митної вартості. Позивач
вважає, що у Житомирської митниці не
було достатніх підстав для визначення
митної вартості з використанням
другорядного методу за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів,
оскільки митним органом не доведено
існування обставин, які б
підтверджували обґрунтованість його
сумнівів щодо задекларованої
декларантом митної вартості
імпортованих товарів. Також зазначив,
що внаслідок безпідставного
невизнання митним органом митної
вартості товарів заявленої позивачем
та скоригованої митним органом в
сторону її завищення Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" змушене було розмитнити
товар під фінансові гарантії шляхом
сплати до бюджету митних платежів у
розмірі 21775,73 грн., з яких 5091,45 грн. -
ввізне мито та 25920,35 грн. - податок на
додану вартість, які просить повернути.

Представник позивача просив справу
розглядати в письмовому провадженні.
Надав відповідну заяву.

Представник Житомирської митниці
Міндоходів просив справу розглядати в
письмовому провадженні. Надав
відповідну заяву. Також, ним було
подано письмові заперечення на
адміністративний позов, у яких просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області в
судове засідання не з'явився про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Про
причини неявки суд не повідомив.

У відповідності із ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, справу розглянуто в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги слід
задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2013 року
між ТОВ "Укрполіскорм", Україна,
(Покупець) та компанією "Evonik Industriеs AG",
Німеччина, (Постачальник) укладено
договір №00005 від 25.01.2013 року, за умовами
якого Постачальник продає, а Покупець
купує МетАМИНО DL-Метионин кормовий
(далі - Товар) в кількості та за цінами
зазначеними у інвойсах на кожну окрему
партію товару. Крім того, на кожну
поставку товару Контракт має
доповнюватись Специфікацією, яка
визначає кількість та вартість товару
погодженого постачальником з покупцем
відповідно до п. 2.1 цього Договору.

Поставка товару, згідно із п. 2.3.
Договору, здійснюється вантажними
автомобілями в мішках по 25 кг на умовах
СІР, Україна (Інкотермс 2010), або у
відповідності з іншими умовами
погодженими сторонами.
Вантажовідправниками за вказаним
договором (контрактом) є: "Евоник
Антверпен Н.В." (Тийсманстуннель Вест 2040
Антверпен Бельгія); "Евоник Дегусса
ГмбХ" (Верк Весселинг Кельнер Штрассе
122, 50389, Весселинг Германия).
Товаросупровідні документи, у тому
числі інвойси, виписуються
працівниками і засвідчуються
печатками, які знаходяться у цих
підрозділах Постачальника.

Розділом 4 договору № 00005 від 25.01.2013 року
передбачено, що інвойс на оплату з
відстрочкою платежу, або 100%
передоплата за товари виставляється в
Євро і оплата здійснюється покупцем в
Євро, ціна погоджується між
постачальником і покупцем на кожну
поставку товару і фіксується в кожному
інвойсі на кожну окрему партію товару,
та є невід'ємною частиною Контракту.
Передоплата здійснюється що найменше
за 10 календарних днів до підтвердженої
дати поставки товару.

15 жовтня 2013 року ТОВ "Укрполіскорм" було
заявлено до митного оформлення на
Житомирській митниці Міндоходів
отриманий від Компанії "Evonik Industriеs AG",
Німеччина, за договором № 00005 від 25.01.2013
року та специфікації № 10 від 03.10.2013 року
до нього кормову добавку - DL-Methionine feed grade
99% (DL - метіонін кормової якості 99 %) та
подано до відповідача митну декларацію
№ 101060000/2013/017884.

Митна вартість товару була визначена
товариством за ціною господарської
операції, вчиненої у відповідності до
вимог контракту від 25.01.2013 року № 00005 на
підставі інвойсу № 72286487 від 08.10.2013 року
та специфікації № 10 від 03.10.2013 року в
розмірі 2,72 євро за кг, загальною
вартістю 54400,00 євро.

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів поданих разом з
МД № 101060000/2013/017884, Житомирською
митницею винесено рішення про
коригування митної вартості товарів №
101060000/2013/300706/2 від 15.10.2013 року. Згідно з
рішенням митна вартість товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, зазначені у
частині 2 статті 53 Митного кодексу
України, подані для митного оформлення,
містять розбіжності (підписи від імені
продавця у інвойсі № 72286487 від 08.10.2013
року відрізняються від підпису від
імені продавця у контракті № 00005 від
25.01.2013 року та специфікації № 10 від
03.10.2013 року до контракту), а також у
зв'язку з неподанням декларантом на
письмову вимогу митного органу
відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України додаткових
документів, що підтверджують заявлену
митну вартість товару, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями. За результатами
проведеної консультації митну
вартість визначено за методом 2б за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, яка ґрунтується
на раніше визнаних митними органами
митних вартостях МД № 101060000/2013/014060 від
15.08.2013 року, з урахуванням коригувань на
обсяг партії товарів, умови поставки,
комерційні умови тощо, що відповідає
принципам і критеріям, визначеним
Угодою про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року. Джерело інформації: Митний
кодекс України, інформація цінової
бази щодо товарів митне оформлення
яких уже здійснено.

Згідно рішення про коригування митної
вартості товару № 101060000/2013/300706/2 від
15.10.2013 року, митним органом було
скориговано ціну товару в сторону її
завищення та надано картку відмови в
митному оформленні випуску товару №
101060000/2013/00839 від 15.10.2013 року.

Крім наданих до декларації документів,
на вимогу митного органу, декларантом
додатково було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, відповідно до ч. 3 ст. 53
МК України, наступні документи:
комерційну пропозицію (прайс-лист)
виробника, прибуткову накладну №
ПН-0000228 від 15.10.2013 року, страховий
поліс № від 30.09.2013 року, експортну
декларацію країни відправника та лист
Евонік зі зразками підписів
уповноважених осіб, цінову експертизу
ДП "Держзовнішінформ" Міністерства
Економіки і розвитку України № 11/1323 від
26.12.2013 року, підтвердження замовлення
компанії Evonik Industries AG № 23641329 від 30.09.2013
року, видаткові накладні № РН-0000171, №
РН-0000172 від 16.10.2013 року, № РН-0000174 від
17.10.2013 року, податкові накладні №№ 3, 4
від 16.10.2013 року, № 6 від 17.10.2013 року, витяг
з документу податкової звітності:
додаток до декларації з ПДВ за жовтень
2013 року, реєстр виданих та отриманих
податкових накладних, квитанцію
центрального порталу ДПС про отримання
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних, заявки на
закупівлю валюти № 5 від 08.10.2013 року, № 6
від 06.11.2013 року на оплату ВМД
101060000/2013/010107 від 18.06.2013 року, платіжні
доручення № 4 від 09.10.2013 року, № 5 від
08.11.2013 року на оплату ВМД 101060000/2013/01007 від
18.06.2013 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням
про коригування митної вартості товару
в сторони її завищення, декларантом
відповідно до ч.1 ст. 55 МК України,
здійснено випуск товарів у вільний
обіг зі сплатою митних платежів згідно
з заявленою митною вартістю та під
гарантійні зобов'язання, у зв'язку з чим
сплачено додатково до державного
бюджету митних платежів у розмірі 25920,35
грн..

Вирішуючи, з урахуванням наведеного,
спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного Кодексу
України (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- МК України), митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

За приписами статті 52 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
кодексу та цією главою.

Частиною 1 статті 54 МК України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, митний
орган під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У статті 53 МК України визначено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Частиною 2 цієї статті
перелічені документи, які
підтверджують митну вартість товарів:
1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53
МК України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм
випливає, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 МК України, якою
встановлено, що митний контроль
передбачає виконання митними органами
мінімуму митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи.

Також це узгоджується з проголошеними
у статті 8 МК України принципами
здійснення державної митної справи на
засадах законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.

Між тим, відповідно до вимог частини ч. 3
ст. 53 МК України у разі, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Згідно із пунктом 2 частини 6 статті 54 МК
України, митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу
України, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (частина одинадцята
статті 264).

У статті 57 МК України закріплені
правила застосування методів
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту. Згідно з частиною першою цієї
статті, митна вартість визначається за
такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Приписами частин другої - п`ятої статті
57 МК України встановлено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 та 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 та 60 цього Кодексу за основу
для її визначення може братися або
ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до статті 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена частиною 2 статті 58
МК України.

Так, відповідно до вказаної правової
норми метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем у
відповідності до вимог митного
законодавства, для підтвердження
заявленої митної вартості товару було
подано до митного органу всі необхідні
для цього документи.

При цьому, суд погоджується з доводами
відповідача про те, що митниця має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак зазначає, що такі повноваження
мають бути реалізовані лише за
наявності обґрунтованих підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

Про це також йдеться у листі
Міністерства доходів і зборів України
від 31.03.2014 року № 7420/7/99-99-24-02-04-17.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці щодо вартості
імпортованого товару. Представником
відповідача не надано суду жодних
належних та допустимих доказів того, що
подані Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм"
основні та додаткові документи не
дозволяли митному органу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо їх ціни.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постанові Верховного Суду
України від 01.10.2013 року (справа № 21-354а13),
в якій зазначено, що "... наявність
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості митниця
зобов'язана доводити в суді, оскільки з
цією обставиною закон пов'язує
можливість витребовування додаткових
документів у декларанта та надає
митниці право вчиняти наступні дії,
спрямовані на визначення дійсної
митної вартості товарів".

Встановлено, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару зазначену у
декларації, зокрема, умовами розділом 4
Контракту, встановлено, що інвойс на
оплату з відстрочкою або 100%
передоплата за товари виставляється в
Євро і оплата здійснюється покупцем в
Євро, ціна погоджується між
постачальником і покупцем на кожну
поставку товару і фіксується в кожному
інвойсі на кожну окрему партію товару,
і є невід'ємною частиною Контракту.
Передоплата здійснюється що найменше
за 10 календарних днів до підтвердженої
дати поставки товару.

Так, відповідно до контракту № 00005 від
25.01.2013 року, специфікації № 10 від 03.10.2013
року, інвойсу від 08.10.2013 року № 72286487, що
є його невід'ємними додатками,
визначено ціну товару, яка становить
54400,00 євро. Також на підтвердження
вартості імпортованого товару надано
платіжні доручення в іноземній валюті
або банківських металах № 4 від 09.10.2013
року, № 5 від 08.11.2013 року.

Разом з цим, суд враховує, що подання
митному органу для митного оформлення
товару висновку про якісні та вартісні
характеристики товарів; копії митної
декларації країни відправлення;
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару,
відповідно Митного кодексу України, не
є обов'язковим. Такі документи в якості
додаткових надаються у випадку
необхідності підтвердження відомостей
про митну вартість товару, що містяться
в основних доданих до декларації
документах, достовірність яких
викликає сумнів у митного органу.

У своїх запереченнях представник
відповідача зазначав, що підставою для
коригування митної вартості слугувало
те, що під час аналізу
товаросупровідних документів поданих
разом з МД № /2013/017884, митним
органом виявлено, що підписи від імені
продавця у інвойсі № 72286487 від 08.10.2013
року відрізняються від підпису від
імені продавця у контракті № 00005 від
25.01.2013 року та специфікації № 10 від
03.10.2013 року до контракту.

Зважаючи на такі доводи представника
митного органу, суд зазначає, що
відповідно до роз'яснень Міністерства
фінансів України, форма рахунку -
фактури (інвойсу) не відноситься до
типових форм, які затверджуються
Державним комітетом статистики
України, застосування її нормативно -
правовими актами не передбачено.

У свою чергу, представником позивача
було надано митному органу лист Евонік
зі зразками підписів уповноважених
осіб.

Окрім цього, під час судового розгляду
справи представником відповідача було
вказано, що сумніви стовно ціни
задекларованого позивачем товару
виникли у митного органу за
результатами аналізу відомостей, що
містяться у базі даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України,
зокрема, відповідачем встановлено, що
заявлена позивачем митна вартість на
товар не відповідала МД № 101060000/13/014060
від 15.08.2013 року.

Суд не погоджується з такими доводами
відповідача, так як зазначена система
відповідно до приписів МК України
носить інформаційний характер і не є
виключною підставою відмови визнання
задекларованої митної вартості
декларантом, оскільки така підстава
для коригування не передбачена ст. 55 МК
України і не викладена в ст. VII ГАТТ та в
Угоді про застосування ст. VII ГАТТ.

Слід звернути також увагу на те, що
наявність в автоматизованій системі
аналізу та управління ризиками
інформації про те, що товар, який
задекларовано Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм"
розмитнювався за іншою вартістю, за
відсутності інших визначених законом
підстав, що обумовлюють межі і способи
здійснення митним органом контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом, оскільки торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Враховуючи, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

Також оскаржуване рішення винесене з
порушенням ч. 1 та 2 ст. 55 МК України,
оскільки у ньому відсутні відомості,
зокрема, щодо того, які обґрунтовані
підстави встановив митний орган з
приводу того, що декларантом заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів;
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування; наявної в митного
органу інформації (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

У порушення ч. 2 ст. 55 МК України, пункту
2.1. Розділу 2 (опис гр. 33) Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
Наказом Міністерства Фінансів України
від 24.05.2012 року № 598, відповідач при
визначенні митної вартості оцінюваних
товарів із застосуванням другорядного
методу - 2а не зазначив у спірному
рішенні докладної інформації та
джерел, які використовувалися митним
органом при її визначенні, а саме ним не
було зазначено митна вартість якого
товару бралася за основу, торгова
марка, фактурна вартість, країна
експорту цього товару, час експорту в
Україну, виробник, маршрут
транспортування товару та інші
комерційні умови поставки.

Натомість, матеріалами справи
підтверджено, що декларантом під час
проведення митного контролю, одночасно
з поданням митної декларації, митному
органу було подано всі необхідні
документи, які підтверджують ціну
товару зазначену у декларації, зокрема,
документи передбачені в ч.2 ст.53 МК
України.

За таких обставин, висновок
Житомирської митниці,
правонаступником якої є Житомирська
митниця Міндоходів, про неможливість
визначення митної вартості товару за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), суд
вважає необґрунтованим, а тому рішення
про коригування митної вартості №
101060000/2013/300706/2 від 15 жовтня 2013 року та
картка відмови у митному оформленні №
101060000/2013/00839 від 15 жовтня 2013 року є
протиправними, відтак позов ТОВ
"Укрполіскорм" є обґрунтованим.

У відповідності до положень частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши наявні матеріали
справи, а також норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Отже, сплачений
позивачем судовий збір у сумі 328 грн. 86
коп. підлягає відшкодуванню на користь
ТОВ "Укрполіскорм" з Державного бюджету
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 69-70, 86, 94, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
№ 101060000/2013/300706/2 від 15 жовтня 2013 року про
коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправним та скасувати
картку відмови у митному оформленні
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України № 101060000/2013/00839
від 15 жовтня 2013 року.

Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" понесені судові витрати
в розмірі 328,86 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа