Справа № 2а-7318/12/1370
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/800/21360/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Львівської
митниці Державної митної служби
України , Державної митної служби
України на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
23.10.2012р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.03.2013р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Державної митної служби України ,
Львівської митниці Державної митної
служби України про поновлення на
посаді та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України , Львівської митниці
Державної митної служби України з
вимогами про поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23.10.2012р.
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправними та скасовано
наказ Держмитслужби України від
27.07.2012р. №1562-к «По особовому складу
Львівської митниці» в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах України
провідного інспектора відділу митного
оформлення № 4 митного поста
«Краковець» Львівської митниці ОСОБА_2,
поновлено позивача на посаді
провідного інспектора відділу митного
оформлення № 4 митного поста
«Краковець» Львівської митниці та
стягнуто з Львівської митниці на
користь ОСОБА_2 заробітну плату за час
вимушеного прогулу в розмірі 8 939,55 грн.
Постанова в частині поновлення ОСОБА_2
на посаді та стягнення заробітної
плати у межах суми стягнення за один
місяць в розмірі 3370,566 грн. звернута до
негайного виконання.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.03.2013р.
апеляційні скарги Львівської митниці
та Державної митної служби України
залишено без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23.10.2012р. у
адміністративній справі №2а-7318/12/1370
залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивач при
здійсненні митного контролю та митного
оформлення керувався нормативними
актами, які регламентують його
діяльність при здійсненні вказаних
процедур а у його діях відсутні ознаки
діянь, що підпадають під ознаки
порушення Присяги державних
службовців. Державною митною службою
України не доведено правомірності
прийняття оскаржуваного наказу про
припинення перебування позивача на
державній службі та звільнення його з
органів митної служби за порушення
Присяги державного службовця.

У касаційних скаргах представники
відповідачів, з посиланням на
порушення норм матеріального і
процесуального права, допущених судами
першої та апеляційної інстанцій,
просять рішення судів скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову. Вказують на те, що
судами помилково застосовано чинне
законодавство щодо проходження
публічної служби, неповно з'ясовано
обставини справи, що мають значення для
вирішення спору по суті.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 з 02.08.2010р. по час
звільнення перебував на посаді
провідного інспектора відділу митного
оформлення № 4 митного поста
«Краковець» Львівської митниці.

Згідно наказу Державної митної служби
України від 27.07.2012р. №1562-к припинено
перебування позивача на державній
службі в митних органах України за
порушення Присяги державних
службовців відповідно до вимог п. 6 ч. 1
ст. 30 Закону України «Про державну
службу».

Підставою для прийняття відповідачем
рішення про припинення перебування
позивача на державній службі за
порушення Присяги державного
службовця стали результати службової
перевірки, проведеної відповідно до
наказу Держмитслужби України №378 від
23.07.2012р.

Комісією з проведення перевірки від
органів охорони державного кордону
було проведено перевірку та
співставлення інформації, що міститься
в обліках інформаційних комплексів
Держприкордонслужби України,
інформації ПІК «Облік транспортних
засобів в пунктах пропуску для
автомобільного сполучення», ПІК
«Інспектор 2006» ЄАІС Держмитслужби
України та встановлені факти
невідповідності даних щодо кількості
громадян, які занесені в інформаційні
комплекси ДПСУ, і кількості громадян,
що занесені в інформаційні системи
ДМСУ.

Комісія прийшла до висновку, що
посадові особи Львівської митниці,
зокрема, позивач, здійснювали пропуск
товарів з порушенням вимог п. 1 ст. 364,
п.п. 1, 3 ст. 318 Митного кодексу України,
чим не виконано завдання, що покладені
на митний пост «Краковець» та
«Мостиська». Зазначеними посадовими
особами порушені вимоги, передбачені
положеннями їх посадових інструкцій.

Комісією по проведенню службової
перевірки у зв'язку з виявленим
порушенням Присяги державних
службовців запропоновано припинити
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_2

Відповідно до преамбули
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
№2805-IV від 06.09.2005р., цей статут визначає
суть службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання - посадові особи митної служби, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень.

Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України "Про
державну службу".

Відповідно до п.п. 1, 2 Дисциплінарного
статуту митної служби України службова
дисципліна в митній службі України
полягає в безумовному виконанні
посадовими особами митної служби
службових обов'язків, а також у
реалізації прав та додержанні обмежень
і заборон, установлених законодавством
з питань проходження служби в митних
органах, і ґрунтується на особистій
відповідальності за доручену справу та
на засадах єдиноначальності і
централізації управління.

Відповідно до п. 21 Дисциплінарного
статуту митної служби України
порушення службової дисципліни -
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Більш детальний перелік діянь, які є
порушеннями службової дисципліни,
наведений у п.п. 1-11 п. 22 Дисциплінарного
статуту митної служби України, до яких,
зокрема, відноситься порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України, тощо.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону №3723-XII передбачено, що державна
служба припиняється у разі відмови
державного службовця від прийняття або
порушення Присяги, передбаченої у
статті 17 цього Закону.

Таким чином, притягнення позивача до
відповідальності за порушення
посадової інструкції повинно було
здійснюватися відповідно до вимог
Дисциплінарного статуту митної служби
України із застосуванням до позивача
тих дисциплінарних стягнень, які
передбачені п. 23 цього Статуту, а саме:
зауваження, догана, затримання на
період до одного року присвоєння
чергового спеціального звання,
пониження у спеціальному званні на
один ступінь, попередження про неповну
службову відповідність, звільнення з
митного органу.

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у ст. 21, ч. 1 ст.
22, ст. 31 Статуту, ст.ст. 14, 17, 30 Закону №
3723-XII, свідчить, що за вчинення
посадовими особами митної служби
України порушень службової дисципліни
(дисциплінарних правопорушень)
допускається застосування
дисциплінарних стягнень, визначених у
ч. 2 ст. 22 Статуту, ч. 2 ст. 9 Закону № 3723-XII,
найбільш суворим з яких є звільнення. У
п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону №3723-XII визначено
не окремий вид відповідальності
державних службовців за порушення
Присяги, а спеціальну підставу для
припинення державної служби. Саме ж
припинення державної служби
відбувається у формі звільнення.

При цьому звільнення посадової особи
митної служби може мати місце лише в
разі наявності обставин, які наведені в
п.п. 1-9 п. 28 Дисциплінарного статуту.

Отже, як порушення Присяги, так і інше
дисциплінарне правопорушення, можуть
бути наслідком недотримання державним
службовцем правових та етичних
(моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та інша
дисциплінарна відповідальність
державних службовців можуть бути
наслідком існування схожих фактичних
підстав у разі вчинення державним
службовцем достатньо близьких за
характером одне до одного
правопорушень.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Припинення державної служби за
порушення присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення іншого дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій про те, що наведені в
оскаржуваному наказі порушення
нормативних актів, які врегульовують
порядок здійснення працівниками
митної служби митного контролю за
товарами, що переміщуються через
територію України, не могли бути
підставою для звільнення позивача з
митних органів на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30
Закону України "Про державну службу" за
порушення присяги. Припиняючи
перебування позивача на державній
службі в митних органах, відповідач в
оскарженому наказі не мотивував
необхідності припинення перебування
позивача на державній службі в митних
органах поза межами дисциплінарної
відповідальності, передбаченої
Дисциплінарним статутом.

Відповідно до положень ст. 27 Статуту
дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та
ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу
повинен враховувати характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередню поведінку
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
ст. 21 Дисциплінарного статуту митної
служби України, положення п. 6 ч. 1 ст. 30
Закону України "Про державну службу"
(порушення присяги), відповідачі тим
самим позбавили позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи касаційних скарг висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанції
повно і всебічно встановили обставини
справи, надали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Львівської митниці
Державної митної служби України ,
Державної митної служби України
відхилити, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
23.10.2012 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.03.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.