Справа № 1612/2а-2889/11
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р.Справа № 1612/2а-2889/11

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Комсомольську Полтавської
області на постанову Комсомольського
міського суду Полтавської області від
29.12.2011р. по справі № 1612/2а-2889/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Комсомольську Полтавської
області

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду
29.07.2010 року з позовною заявою до
управління Пенсійного фонду України в
м. Комсомольську Полтавської області, в
якому просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача, зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивачу з її підвищенням на 30 %
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати за період з 01.06.2006
року по 30.06.2010 року.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 29.12.2011
року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м. Комсомольську Полтавської області
по не виконанню .

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу з її
підвищенням на 30 % мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати за період з 01.06.2006 року по
30.06.2010 року, з врахуванням раніше
проведених виплат.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неврегульованість на законодавчому
рівні механізму та умов виплати
допомоги особам, які мають статус
"дитина війни", прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм бюджетного
законодавства України та Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги за період
з 01.01.2006 року суд першої інстанції
враховано звернення позивача до суду в
порядку цивільного судочинства з
огляду на що поновлено строк звернення
до адміністративного суду.

Колегія суддів частково не
погоджується з зазначеною позицією
суду першої інстанції виходячи з
наступного.

Згідно із матеріалами справи позовна
заява позивача з вимогами про
відновлення його порушених прав за
період з 01.01.2006 року по 30.06.2010 року
надійшла до суду 29.07.2010 року.

Колегія суддів зазначає, що звернення
позивача до 9 вересня 2010 року до
місцевого загального суду з позовною
заявою в межах строку, визначеного
Цивільним процесуальним кодексом
України, є поважною причиною пропуску
строку звернення до адміністративного
суду, оскільки при перегляді справи в
порядку адміністративного судочинства
суд апеляційної інстанції не може
звузити права позивача на захист його
порушених прав.

Між тим, враховуючи положення ст. 257
Цивільного кодексу України, яким
визначено загальний строк позовної
давності та дату звернення позивача до
суду, колегія суддів вважає, що позовні
вимоги за період з 01.01.2006 року до 29.07.2007
року заявлені поза межами строку
позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України,
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України зі змінами
відповідно до Закону N 4054-VI від 17
листопада 2011 року адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд
на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, не вбачає підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду за період з
01.01.2006 року до 29.07.2007 року поважними,
оскільки доказів поважності причин
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано. Посилання
на необізнаність в діючому
законодавстві не є підставою для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що
через порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
частково неправильного вирішення
справи, рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог до
29.07.2007 року - підлягає скасуванню з
залишенням позовної заяви в даній
частині позовних вимог без розгляду.

Крім того, колегія суддів вважає за
необідне зазначити, що у 2006 році
доплата до пенсії "дітям війни" за 2006
рік була обмежена Законом України "Про
державний бюджет України на 2006 рік",
який не був визнаний неконституційним,
у зв'язку з чим у відповідача не було
підстав нараховувати та сплачувати
позивачеві доплату до пенсії,
передбачену ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
оскільки до 19.01.2006 року її дію було
зупинено, а потім передбачені нею
виплати не запроваджені.

Стосовно задоволення позовних вимог за
період з 29.07.2007 року по 22.07. 2011 року
колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_1 за період з 13.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.06.2010 року
колегія суддів керується Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року за № 6-рп/2007, яким визнано
неконституційним положення п. 12 ст. 71
Закону України "Про Державний бюджет на
2007 рік" щодо зупинення на 2007 рік дії ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" від 18.11.2004 № 2195-IV, Рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року за №10-рп/2008 року, у справі за
конституційними поданнями Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів
61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України" і
101 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст. 67
розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), яким визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
п.п.41 розділу 2 Закону України "Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007
рік", дію статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", з
урахуванням ст. 111 цього Закону, було
зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 за № 6-рп/2007 року, у справі за
поданням 46 народних депутатів України
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66,
пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71,
ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік"
(справа про соціальні гарантії
громадян), визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення п. 12 ст. 71
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", яким зупинено дію ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" від 18.11.2004 № 2195-IV, з
урахуванням ст. 111 цього Закону.

Відповідно до п.п. 41 розділу 2 Закону
України "Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" текст
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" викладено в
наступній редакції. Дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту") до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.
Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
дане підвищення провадиться за їх
вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за
конституційними поданнями Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів
61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України" і
101 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст. 67
розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
п.п.41 розділу 2 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

Колегія суддів зазначає, що Рішення
Конституційного Суду України мають
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, виходячи з приписів ч.2
ст.152 Конституції України, дат
ухвалення рішень Конституційним Судом
України, меж строку позовної давності,
колегія суддів вважає, що відповідач
повинен був нараховувати та сплачувати
позивачу доплату до пенсії,
передбачену ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 29.07.2007
року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року ,
оскільки з моменту ухвалення
Конституційним Судом України рішення
щодо неконституційності пункту 12
статті 71 Закону України "Про Державний
бюджет України за 2007 рік" та п.п.41
розділу 2 Закону України "Про Державний
бюджет на 2008 рік", ця норма втратила
чинність та не підлягала застосуванню.

Законами України "Про Державний бюджет
України на 2009 рік" та "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" Кабінету
Міністрів України надано право у 2009-2010
роках встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Названі норми передбачають
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 - 2010
роках дітям війни підвищення до пенсії
або щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Виходячи з системного аналізу ч.2 ст.19
Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та приписів ч.4 ст.9 КАС України,
відповідач у 2009 - 2010 роках не мав
підстав застосовувати постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року за № 530 та був зобов'язаний діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", який має вищу
юридичну силу ніж зазначена постанова,
нараховувати та здійснювати позивачу
доплату до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про необґрунтоване
застосування до спірних правовідносин
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки за чинним
законодавством розмір мінімальної
пенсії за віком визначається лише за
правилами, передбаченими ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно положень ч.2 ст. 11 КАС
України, - суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Звертаючись до суду, позивач просив
здійснити перерахунок його пенсії у
чітко визначеному періоді та зазначав
кінцеву дату - 30.06.2010 року. Визнавши
неправомірною бездіяльність та
зобов'язавши відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу з
підвищенням її на 30% мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати по 22.07.2011 року з
урахуванням раніше сплачених сум суд
першої інстанції вийшов за межі
заявлених позовних вимог, однак дане
рішення нічим не обгрунтував.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене в
його сукупності, колегія суддів,
керуючись приписами п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, вважає за необхідне скасувати
оскаржувану постанову Комсомольського
міського суду Полтавської області від
22.12.2011 року та прийняти нове судове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
скасовують.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, п. 3 ч. 1
ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Комсомольську Полтавської
областізадовольнити частково.

Постанову Комсомольського міського
суду Полтавської області від 29.12.2011
року по справі № 1612/2а-2889/11 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Позов ОСОБА_1 про визнання протиправним
діяння (бездіяльність та відмову)
Управління Пенсійного фонду України в
м.Комсомольську Полтавської області
щодо нарахування і виплати ОСОБА_1
щомісячної державної соціальної
допомоги, як дитині війни (30 % надбавка
до пенсії) з 01.01.2006 року до 28.07.2007 року та
про зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м.Комсомольську
Полтавської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_2
щомісячну соціальну допомогу, як
дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за з 01.01.2006 року до 28.07.2007
року залишити без розгляду.

Визнати діяння (бездіяльність та
відмову) Управління Пенсійного фонду
України в м.Комсомольську Полтавської
області щодо нарахування і виплати
ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги, як дитині війни (30
% надбавка до пенсії) з 29.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 по 22.07.2011 року -
протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Комсомольську
Полтавської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1, з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за періоди з 29.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 22.07.2011 року
та вчинити дії щодо виплати
донарахованих сум.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Донець Л.О. Мельнікова Л.В.