Справа № 823/778/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/778/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гайдаш
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області,
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014 у
справі за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати неправомірними дії відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси в
частині відмови від прийняття до
відшкодування сум виплаченої пенсії;
стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси на
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Черкасах Черкаської
області заборгованість в сумі 3 487, 77
грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014, з
урахуванням ухвали про виправлення
описки від 25.04.2014, позов задоволено
частково: визнано неправомірними дії
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкаси в
частині відмови у прийнятті до
відшкодування суми коштів на виплату
пенсії; стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкаси (180021,
Черкаська область, м. Черкаси, вул.
Хрещатик, 255, ідентифікаційний код 25875030)
на користь управління Пенсійного фонду
України в м. Черкаси, Черкаської
області (18002, Черкаська область, м.
Черкаси, вул. Хрещатик, 195,
ідентифікаційний код 37930126)
заборгованість в сумі 3037 грн. 77 коп.; в
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням сторони звернулись із
апеляційними скаргами, в яких позивач
просить скасувати оскаржувану
постанову в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, як таку, що
постановлена із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити в цій частині нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити повністю; відповідач
просить скасувати оскаржувану
постанову в частині задоволення
позовних вимог та ухвалити в цій
частині нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга позивача
не підлягає задоволенню, а апеляційна
скарга відповідача підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно з актами щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з грудня 2013 року
по лютий 2014 року, позивач поніс грошові
витрати на виплату пенсій (основний
розмір); щомісячної цільової грошової
допомоги на прожиття; витрати на
виплату і доставку пенсій на загальну
суму 84 223 грн. 16 коп.

В подальшому, відповідачем було
прийнято до відшкодування витрати,
понесені позивачем за вищевказаний
період на суму 80 735 грн. 39 коп.

Відповідно до таблиць розбіжностей до
інформації про відшкодування
відповідачем витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності,
нещасного випадку на виробництві або
професійним захворюванням та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2013 року - лютий
2014 року, відповідач не прийняв до
заліку для відшкодування витрати
позивача на виплату та доставку пенсій
громадянам держав-учасниць СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну; витрати на
виплату пенсій по справах, в яких акти
Н-1 не відповідають вимогам
законодавства; витрати на виплату
пенсій внаслідок трудового каліцтва
пенсіонеру ОСОБА_2, в зв'язку з
відсутністю пенсійної справи
вказаного пенсіонера, що
підтверджується розрахунком суми
боргу.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відповідачем не
доведено правомірність дій в частині
відмови від прийняття до відшкодування
сум виплаченої пенсії у відповідності
до вимог, встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, однак, виходячи з формулювання
позовних вимог та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов підлягає частковому задоволенню.

Позивач у своїй скарзі зазначає, що
відповідач в порушення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не приймає до заліку та
не відшкодовує позивачеві витрати на
виплату пенсії пенсіонерам, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідач у своїй скарзі зазначає, що
документи щодо призначення соціальних
виплат, передбачені статтями 35, 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», до Фонду не
надавались, тому рішення про
призначення соціальних виплат
громадянам, які одержали каліцтво на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, не приймались.

Колегія суддів частково погоджується з
рішенням суду першої інстанції
враховуючи наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 №
16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, то належним страховиком,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 № 1105-XIV, яка визначає перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною 4 статті 26 Основ якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому, неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічна норма міститься у частині 2
статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили

втрату працездатності», пунктом 5 якої
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць даної Угоди та членів
їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФ України у зв'язку із виплатою та
доставкою пенсій по інвалідності від
трудового каліцтва (у тому числі й
пенсій особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР),
підлягають відшкодуванню за рахунок
Фонду як належного страховика від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20.03.2007 № 21-1087во06, від 12.06.2012 № 21-165а12 та
21.05.2013 № 21-129а13.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 призначено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за
законодавством колишнього СРСР, а тому
витрати на її виплату УПФ України в м.
Черкасах Черкаської області
підлягають до відшкодування саме
виконавчою дирекцією Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкаси. Тобто,
відшкодуванню за грудень 2013 р. - лютий
2014 р. підлягає 2 635 грн. 80 коп.

Разом з цим, стаття 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не містить норм щодо
розповсюдження цього Закону на осіб,
право на відшкодування заподіяної
шкоди яким передбачено законодавством
країн СНД.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону
законодавство про страхування від
нещасного випадку складається із Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
Кодексу законів про працю України,
Закону України «Про охорону праці» та
інших нормативно-правових актів. Якщо
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші норми, ніж ті, що передбачені
законодавством про страхування від
нещасного випадку, то застосовуються
норми міжнародного договору.

Стаття 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачає, що одним
із основних принципів страхування від
нещасних випадків є надання державних
гарантій реалізації своїх прав
застрахованими громадянами, а
відповідно до статті 6 цього Закону
застрахованою особою є фізична особа,
на користь якої здійснюється
страхування, а саме працівник.

При цьому, вищевказаним Законом не
передбачено, що застрахованою особою є
працівник підприємства, що знаходиться
на території іншої країни, зокрема на
території країн СНД. Також, не
передбачена ця норма міжнародною
угодою, укладеною з Російською
Федерацією.

Беручи до уваги, що нещасний випадок із
ОСОБА_2 стався в 2008 році в м.
Новоросійську Російської Федерації
при виконанні робіт по будівництву
мостів, колегія суддів вважає, що
виплачена йому пенсія у сумі 450 грн. 00
коп. за грудень 2014 року - лютий 2014 pоку
відшкодуванню не підлягає.

В свою чергу, дійшовши висновку про
необхідність часткового скасування
оскаржуваної постанови, колегія суддів
виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не приймає до відшкодування
пенсію, виплачену управлінням
Пенсійного фонду України пенсіонеру
ОСОБА_9 за грудень 2013 року - лютий 2014
року, на загальну суму 401 грн. 97 коп.,
призначену по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, в зв'язку з
тим, що акт про нещасний випадок за
формою Н-1 не відповідає вимогам
законодавства.

Колегія суддів звертає до уваги, що
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.05.2014 у
справі № 2а-4154/10/2370 встановлено, що
25.06.1970 ОСОБА_9 при переробці ящикової
дерев'яної тари в господарському
магазині № 3 Миронівського ГОРПО
отримав травму ока, про що складено акт
форми Н-1 про нещасний випадок від
25.06.1970. Відповідно до вказаного акту
ОСОБА_9 перебував на посаді тимчасового
робітника по переробці тари у віці 15
років. Враховуючи те, що ОСОБА_9 не
перебував у трудових відносинах з
господарським магазином № 3
Миронівського ГОРПО, а також не
проходив виробничу практику у
вказаному магазині, пенсія, призначена
ОСОБА_9 не належить до відшкодування за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи положення
статті 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідно до якої
обов'язковому страхуванню від
нещасного випадку підлягають: особи,
які працюють на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
підставах, передбачених
законодавством про працю; учні та
студенти навчальних закладів, клінічні
ординатори, аспіранти, докторанти,
залучені до будь-яких робіт під час,
перед або після занять; під час занять,
коли вони набувають професійних
навичок; у період проходження
виробничої практики (стажування),
виконання робіт на підприємствах,
колегія суддів погоджується з доводами
відповідача про те, що не підлягає
відшкодуванню пенсія, виплачена
управлінням Пенсійного фонду України
пенсіонеру ОСОБА_9 за грудень 2013 року -
лютий 2014 року, на загальну суму 401 грн. 97
коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
частковим порушенням норм
матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем надано до суду докази, що
частково спростовують правомірність
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції вирішив скасувати її
частково та ухвалити в цій частині нове
рішення, оскільки судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205,
207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси
задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014 - в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкаси (180021,
Черкаська область, м. Черкаси, вул.
Хрещатик, 255, ідентифікаційний код 25875030)
на користь управління Пенсійного фонду
України в м. Черкаси, Черкаської
області (18002, Черкаська область, м.
Черкаси, вул. Хрещатик, 195,
ідентифікаційний код 37930126)
заборгованість в сумі 401 грн. 97 коп. -
скасувати, та ухвалити в цій частині
нову постанову, якою у задоволенні
даних позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
15.04.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко
О.І.

Головуючий суддя

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.