Справа № 2а/0570/2372/2011
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/55462/12

Вищий
адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційних скарг ОСОБА_4,
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2012 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 липня 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної судової
адміністрації України,
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області, Міністерства
фінансів України, про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 (далі -
позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області (далі - ТУ ДСАУ,
відповідач), в якому просив стягнути на
свою користь компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 32 869,50
грн., частину недоплаченої вихідної
допомоги в сумі 21 358,85 грн. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку на підставі ст.117 КЗпП
України.

Для участі у справі в якості
співвідповідачів було притягнуто
Державну судову адміністрацію України
(далі - ДСА України) та Міністерство
фінансів України (далі - МФУ).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ТУ ДСАУ у
Донецькій області щодо утримання
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 21 358,85 грн. з вихідної допомоги
позивача. Зобов'язано ДСА України
виділити ТУ ДСАУ у Донецькій області
додаткове фінансування з бюджетної
програми «Виконання рішень судів на
користь суддів» для здійснення виплати
позивачу компенсації за невикористану
відпустку у сумі 32 869,50 грн. Зобов'язано
ТУ ДСАУ в Донецькій області після
надходження коштів від ДСА України
здійснити виплату ОСОБА_4 компенсацію
за невикористану відпустку у сумі 32 869,50
грн. У задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення про
часткове задоволення позову.

Визнано протиправними дії ТУ ДСАУ в
Донецькій області щодо утримання
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 21 358,85 грн. з вихідної допомоги
позивача.

Зобов'язано ДСА України виділити ТУ
ДСАУ в Донецькій області додаткове
фінансування з бюджетної програми
«Виконання рішень судів на користь
суддів» для здійснення виплати
позивачу компенсації за невикористану
відпустку у сумі 32 869,50 грн. та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у сумі 32 869,50
грн.

Зобов'язано ТУ ДСАУ в Донецькій
області після надходження коштів від
ДСА України здійснити виплату ОСОБА_4
компенсацію за невикористану
відпустку у сумі 32 869,50 грн. та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні у сумі 32 869,50 грн.

Вказуючи, на допущені апеляційним
судом, на думку позивача, неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить його рішення скасувати в
частині відмови у задоволені позовних
вимог про стягнення середньої
заробітної плати за весь час затримки
та недовиплаченої вихідної допомоги.

У свою чергу, відповідач - ТУ ДСАУ в
Донецькій області, також звернувся із
касаційною скаргою, просить судові
рішення скасувати, при цьому надіслав
письмові заперечення на касаційну
скаргу позивача, просить залишити її
вимоги без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційних скарг, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Судами встановлено, що наказом
Докучаєвського міського суду
Донецької області від 28 грудня 2010 року
№49-К позивача звільнено з посади
заступника голови суду у зв'язку із
відставкою відповідно до ст.109 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів».

При цьому в наказі передбачено
виплата позивачу компенсації за
невикористану щорічну основну
відпустку за період роботи з 30.09.2006 року
по 29.09.2007 року тривалістю 35 календарних
днів, додаткову відпустку тривалістю 15
календарних днів; за період роботи з
30.09.2007 року по 29.09.2008 року невикористану
щорічну основну відпустку тривалістю 35
календарних днів та додаткову
відпустку тривалістю 15 календарних
днів; за період роботи з 30.09.2008 року по
29.09.2009 року невикористану щорічну
основну відпустку тривалістю 35
календарних днів та додаткову
відпустку тривалістю 15 календарних
днів; за період роботи з 30.09.2009 року по
29.09.2010 року невикористану щорічну
основну відпустку тривалістю 35
календарних днів та додаткову
відпустку тривалістю 15 календарних
днів; за період роботи з 30.09.2010 року по
28.12.2011 року невикористану частину
щорічної основної відпустки
тривалістю 8 календарних днів. Також,
вирішено виплатити позивачу вихідну
допомогу у розмірі шістнадцяти
місячних заробітків за кожний повний
рік роботи на посаді судді.

На підставі довідки від 31.01.2012 року
№08-426-12, виданої ТУ ДСАУ в Донецькій
області встановлено, що позивачу
вихідна допомога нарахована в розмірі
12 6747,36 грн., з якої при виплаті утримано
податок з доходів фізичних осіб у
розмірі 21 358,85 грн.

Крім того, судом апеляційної
інстанції встановлено, що позивачу при
звільненні було нараховано
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку за 193 календарні дні в сумі 42
292,09 грн., а фактично була виплачена
компенсація за 43 дні в сумі 9 422,59 грн. Не
виплачена сума компенсації складає 32
869,50 грн.

На підставі довідки про заробіток
позивача від 23.07.2012 року, яка була
витребувана судом апеляційної
інстанції від ТУ ДСАУ в Донецькій
області, середньоденний заробіток
позивача до звільнення склав 464,06 грн.,
що не оспорюється позивачем.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що виплата вихідної допомоги при
виході судді у відставку здійснюється
без утримання податку з доходів
фізичних осіб, тому дії ТУ ДСАУ в
Донецькій області з утримання такого
податку є протиправними, але оскільки
сума податку перерахована до бюджету і
для повернення зайво сплачених сум
податків передбачений інший порядок,
то підстави для стяг нення суми з
відповідача відсутні. Щодо стягнення
невиплаченої компенсації за дні
невикористаної щорічної відпустки, суд
виходив з того, що відповідачем не
оспорюється наявність заборгованості
і її розмір, а відсутність коштів, на
яку посилається відповідач, не є
підставою для не виплати цієї суми.

В той же час, відмовляючи в
задоволенні позову в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, суд першої інстанції
виходить з того, що відповідач є
бюджетною установою і діє в межах
кошторису, тому у затримці відсутня
його вина, яка є умовою для стягнення
цих сум на підставі ст. 117 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів в частині задоволених
позовних вимог та підтримує висновки
апеляційного суду в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Згідно з ч.3 ст.43 Закону України
"Про статус суддів" (який діяв на час
виникнення спірних правовідносин)
судді, який пішов у відставку,
виплачується вихідна допомога без
сплати податку у розмірі місячного
заробітку за останньою посадою за
кожен повний рік роботи на посаді
судді, але не менше шестимісячного
заробітку.

У п.4.2 ст.4 Закону України "Про
податок з доходів фізичних ociб"
викладено виключний перелік доходів,
що включено до складу загального
місячного оподатковуваного доходу.

Відповідно до п.п.4.3.1 п.4.3 ст.4 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
ociб", до складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу
платника податку не включаються сума
державної матеріальної та соціальної
допомоги у вигляді адресних виплат
коштів та надання соціальних послуг
відповідно до закону, житлових та інших
субсидій або дотацій, компенсацій
(включаючи допомогу по вагітності та
пологах), винагород та страхових
виплат, які отримуються платником
податку відповідно з бюджетів та
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
згідно із законом.

Вихідна допомога судді за своєю
природою є державною допомогою,
спрямованою на забезпечення судді у
відставці відповідного його статусу
життєвого рівня, наближеного до
матеріального стану працюючого судді.
Оскільки Закон України "Про податок з
доходів фізичних осіб" не передбачає
стягнення податку з вихідної допомоги
судді, який пішов у відставку, при
вирішенні даного питання
застосовуються норми Закону України
"Про статус суддів".

Таким чином, колегія суддів вважає,
що суди дійшли до правильного висновку,
що виплата вихідної допомоги позивачу
мала бути проведена без сплати податку
з доходів фізичних осіб, тому утримання
ТУ ДСАУ в Донецькій області з вихідної
допомоги позивача податку з доходів
фізичних осіб в сумі 21 358,85 грн. є
протиправним.

Щодо наявності підстав для
стягнення утриманого з позивача
податку з доходів фізичних осіб в сумі
21 358,85 грн. з ТУ ДСАУ в Донецькій області
суд виходить з того, що відповідач діяв
як податковий агент і утримана сума
податку була перерахована до бюджету.

Оскільки утримання податку було
безпідставним, то сума цього податку є
надмірно сплаченою.

Згідно статті 43 Податкового
кодексу України надміру сплачені суми
грошового зобов'язання підлягають
поверненню платнику відповідно до цієї
статті, крім випадків наявності у
такого платника податкового боргу. З
огляду на норми вище зазначеної статті,
судами вірно зазначено, що існує
позасудовий порядок повернення
надміру сплаченого податку з бюджету,
який позивачем не дотриманий, сума в
розмірі 21 358,85 грн. була перерахована до
бюджету, тому підстави для її стягнення
з відповідачів відсутні.

Щодо вимог про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, колегія суддів також
погоджується з висновками судів.

Згідно ст. 83 Кодексу законів про
працю України, у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки. За бажанням
працівника частина щорічної відпустки
замінюється грошовою компенсацією.

Згідно статті 116 Кодексу законів
про працю України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Оскільки на час звільнення
позивача він мав 193 дні невикористаної
відпустки по яких йому при звільненні
нарахована компенсація в сумі 42 292,09
грн., але фактично при звільненні
отримав компенсацію за 43 дні в сумі 9
422,59 грн., то суди дійшли правильного
висновку про наявність у позивача
права отримати грошову компенсацію за
іншу частину в сумі 32 869,50 грн., яку
відповідач ТУ ДСАУ в Донецькій області
зобов'язано було сплатити в день
звільнення.

В той же час, колегія суддів
погоджується з висновками
апеляційного суду в частині позовних
вимог щодо стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні позивача, оскільки
відсутність коштів не може бути
розцінена як підстава, що звільняє від
відповідальності за ст. 117 КЗпП України.

Згідно статті 117 даного Кодексу, в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, а за наявності спору про
розмір належних сум, спір вирішується
органом, який і визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку.

Таким чином, висновки апеляційного
суду є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційних
скаргах, зазначених висновків та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4,
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області , - залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников