Справа № 805/4342/14
Суддя: Ткаченко Т.С.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 р.
Справа № 805/4342/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Ткаченко Т.С., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом Прокурора
Пролетарського району м. Донецьку в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12504,81
грн., -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Пролетарського району м.
Донецьку в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Пролетарському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12504,81
грн.

В обґрунтування позову прокурор
посилається на вимоги Податкового
кодексу України та Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», вказавши, що
відповідач є платником єдиного внеску,
у зв'язку з чим останній зобов'язаний
самостійно здійснювати нарахування та
сплату єдиного внеску у строки,
встановлені цим Законом. Разом із тим,
відповідач не сплатив суму єдиного
внеску, внаслідок чого у фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 виникла
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування в розмірі 12504,81
грн., у зв'язку з чим відповідачу було
надіслано вимогу від 22.01.2014 року №
Ф-19081-17 на суму 12504,81 грн. Оскільки у
добровільному порядку відповідачем
суму єдиного внеску не сплачено,
прокурор просить суд стягнути її у
судовому порядку.

У судовому засіданні прокурор та
представник позивача підтримали позов
у повному обсязі та просили про його
задоволення з підстав, викладених у
адміністративному позові.

Відповідач у судове засідання не
з'явився.

Натомість, від відповідача до суду
повернувся поштовий конверт з
відміткою про причину повернення
поштового відправлення «За зазначеною
адресою не проживає».

Оскільки ухвала про відкриття
провадження у справі, направлена
відповідачу рекомендованим листом за
адресою його місцезнаходження, а саме:
83110, АДРЕСА_1, суд вважає, що вжив всі
залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача про судовий
розгляд справи виходячи з того, що
частиною 4 статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі ненадання
особами, які беруть участь у справі,
інформації щодо їх поштової адреси
судовий виклик або судове повідомлення
надсилаються: юридичним особам та
фізичним особам - підприємцям - за
адресою місцезнаходження (місця
проживання), що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.

Приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів, та ч. 1 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з якою адміністративна
справа має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, але не
більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, а також ч. 6
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних в ній доказів.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги,
та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа
- підприємець 16.05.2001 р. Виконавчим
комітетом Пролетарської районної ради
м. Донецька за адресою: 83110, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
перебуває на обліку Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області та є платником єдиного внеску.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач має заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12504,81
грн., яка утворилася внаслідок несплати
єдиного внеску у строки, встановлені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», за
період серпень 2013 р. - червень 2014 р.

Так, Державною податковою інспекцією у
Пролетарському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 було виставлено
вимогу від 22.01.2014 р. № Ф-19081-17 на суму
12504,81 грн., у т.ч. недоїмка зі сплати
єдиного внеску у розмірі 12164,81 грн. та
штрафні санкції у розмірі 340,00 грн.

Вказана вимога була направлена на
адресу відповідача засобами поштового
зв'язку та вважається отриманою.

Матеріали справи не містять відомостей
щодо оскарження вказаної вище вимоги.

Таким чином, сума заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що
обліковується на час розгляду справи
судом за фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, складає 12504,81 грн.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Згідно з п. 2 ст. 121 Конституції України
на органи прокуратури України
покладені функції представництва
інтересів держави в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Кодексу
адміністративного судочинства України
прокурор здійснює в суді
представництво інтересів громадянина
або держави в порядку, встановленому
цим Кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії адміністративного
процесу.

Відповідно до статті 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Прокурор Пролетарського району м.
Донецька представляє інтереси держави
в особі Державної податкової інспекції
у Пролетарському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, оскільки його дії
спрямовані на захист інтересів держави
шляхом пред'явлення вимог про
стягнення заборгованості зі сплати
єдиного внеску.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи" від 04.07.2013
року п. 19-1.1.22 ст.19-1 Податкового кодексу
України викладено в такій редакції: до
функцій контролюючих органів
віднесено здійснення погашення
податкового боргу, стягнення своєчасно
не нарахованих та/або несплачених сум
єдиного внеску та інших платежів.

Контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи (п. 41.1. ст. 41
Податкового кодексу України зі змінами
та доповненнями).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
(надалі Закон).

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону, єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Недоїмкою відповідно до даного Закону
вважається сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом

Зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464,
відповідно до якого платниками єдиного
внеску є фізичні особи-підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, слідує, що відповідач
належить до категорії платників
єдиного внеску.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 єдиний
внесок нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, - на
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 цього ж Закону,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 даного
Закону єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Проте, в порушення вищенаведених вимог
законодавства суми єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у встановлені
строки відповідачем відшкодовано не
було.

З метою погашення заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідачу
направлялася податкова вимога від
22.01.2014 р. № Ф-19081-17 на суму 12504,81 грн., у т.ч.
недоїмка зі сплати єдиного внеску у
розмірі 12164,81 грн. та штрафні санкції у
розмірі 340,00 грн., яка вважається
отриманою відповідачем.

Відомостей щодо оскарження податкової
вимоги матеріали справи не містять.

Таким чином, що станом на 30.04.2014 року
заборгованість відповідача зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
становить 12504,81 грн., що підтверджується
карткою облікового рахунку, яка
міститься в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене та, виходячи
зі змісту заявлених вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог та стягнення з
відповідача заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 12504,81 грн.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати (судовий збір)
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2-11, 69-71, 94, 98, 158-163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Прокурора
Пролетарського району м. Донецьку в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12504,81
грн. - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
до місцевого бюджету Буд. та Прол.
УК/Пролетарського району (р/р 0569,
код платежу 71040000, банк одержувача
ГУДКСУ в Донецькій області, МФО 834016, ) недоїмку зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12504
(дванадцять тисяч п'ятсот чотири) грн. 81
коп.

Постанова прийнята, складена і
підписана у нарадчій кімнаті 25 квітня
2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Ткаченко Т.С.