Справа № 812/3575/14
Суддя: Т.С. Ушаков
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3575/14

Луганський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Ушакова Т.С.,

при секретарі судового засідання
Разіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Прокуратури Луганської
області до Антрацитівської міської
ради про визнання протиправним та
скасування в частині рішення № 48/1 від
03.05.2014,-

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Прокуратури Луганської області до
Антрацитівської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення № 48/1 від 03.05.2014.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що 03 травня 2014 року за
№48/1 на сорок восьмій сесії
Антрацитівської міської ради шостого
скликання ухвалено рішення «Про
прапори на будівлі Антрацитівської
міської ради», яким вирішено
підтримати народну ініціативу
мешканців територіальної громади
міста Антрацита та залишити на будівлі
Антрацитівської міської ради
Державний прапор Російської Федерації
та прапор міста Антрацита, розміщенні
мешканцями м. Антрацита.

Позивач вважає, що вказане рішення
прийнято поза межами повноважень та не
у спосіб, визначений Конституцією
України та Законом України «Про
місцеве самоврядування», а тому
підлягає скасуванню.

Згідно до вимог ст. 20 Конституції
України - Державними символами України
є Державний Прапор України, Державний
Герб України і Державний Гімн України.
Державний Прапор України - стяг із двох
рівновеликих горизонтальних смуг
синього і жовтого кольорів.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону
України «Про місцеве
самоврядовудавння в Україні» на
будинках, де працюють ради та їх
виконавчі комітети, піднімається
Державний Прапор України.

Також, згідно до вимог ст. 24 зазначеного
вище закону правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
законами, які не повинні суперечити
положенням цього Закону.

Органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

Позивач вважає, що в порушення вимог
Конституції України та законодавства
про місцеве самоврядування
Антрацитівська міська рада при
прийнятті оскаржуваного рішення
вийшла за межі наданих їй
законодавством повноважень.

11 червня 2014 року від позивача надійшла
заява про зменшення позовних вимог, в
якій він просив суд визнати
протиправним та скасувати рішення
сорок восьмої сесії Антрацитівської
міської ради шостого скликання № 48/1
від 03.05.2014 «Про прапори на будівлі
Антрацитівської міської ради» в
частині залишення на будівлі
Антрацитівської міської ради
Державного прапора Російської
Федерації.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, до початку
судового засідання надав заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином. Правом
подати заперечення проти позову не
скористався.

Крім того, ухвалою суду від 28 травня 2014
року зобов'язано відповідача у строк до
04 червня 2014 року надати суду оригінали
рішення сорок восьмої сесії
Антрацитівської міської ради шостого
скликання № 48/1 від 03.05.2014 «Про прапори
на будівлі Антрацитівської міської
ради», матеріалів, на підставі яких
воно було прийнято та Регламенту
Антрацитівськомї міської ради (для
огляду в судовому засіданні) та їх
належним чином засвідчені копії (для
долучення до матеріалів справи), однак
відповідач на вимогу суду ніяких
документів не надав.

Відповідно до частини 6 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних в матеріалах справи
доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, прийшов до наступного.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що 03 травня 2014 року
на сорок восьмій сесії Антрацитівської
міської ради шостого скликання
ухвалено рішення № 48/1 «Про прапори на
будівлі Антрацитівської міської ради»,
яким вирішено залишити на будівлі
Антрацитівської міської ради
Державний Прапор Російської Федерації
та Прапор міста Антрацитів, розміщені
мешканцями міста Антрацита за власною
ініціативою.

Відповідно до ст. 20 Конституції України
Державними символами України є
Державний Прапор України, Державний
Герб України і Державний Гімн України.

Державний Прапор України - стяг із двох
рівновеликих горизонтальних смуг
синього і жовтого кольорів.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування відповідно до
Конституції України визначає Закон
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
(далі - Закон).

Відповідно до ст. 24 Закону правовий
статус місцевого самоврядування в
Україні визначається Конституцією
України, цим та іншими законами, які не
повинні суперечити положенням цього
Закону.

Правовий статус місцевого
самоврядування в містах Києві та
Севастополі, а також в Автономній
Республіці Крим визначається
Конституцією України та цим Законом з
особливостями, передбаченими законами
про міста Київ і Севастополь.

Органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 23 Закону на будинках,
де працюють ради та їх виконавчі
комітети, піднімається Державний
Прапор України.

Статтею 25 Закону визначено, що
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Згідно ст. 26 Закону виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
такі питання:

1) затвердження регламенту ради;

2) утворення і ліквідація постійних та
інших комісій ради, затвердження та
зміна їх складу, обрання голів комісій;

3) утворення виконавчого комітету ради,
визначення його чисельності,
затвердження персонального складу;
внесення змін до складу виконавчого
комітету та його розпуск;

4) обрання на посаду та звільнення з
посади секретаря ради у порядку,
передбаченому цим Законом;

5) затвердження за пропозицією
сільського, селищного, міського голови
структури виконавчих органів ради,
загальної чисельності апарату ради та
її виконавчих органів відповідно до
типових штатів, затверджених Кабінетом
Міністрів України, витрат на їх
утримання;

6) утворення за поданням сільського,
селищного, міського голови інших
виконавчих органів ради;

7) затвердження плану роботи ради та
заслуховування звіту про його
виконання з урахуванням вимог статті 32
Закону України "Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності";

8) заснування засобів масової
інформації відповідної ради,
призначення і звільнення їх
керівників;

9) заслуховування звіту сільського,
селищного, міського голови про
діяльність виконавчих органів ради, у
тому числі щорічного звіту про
здійснення державної регуляторної
політики виконавчими органами
відповідної ради;

10) прийняття рішення про недовіру
сільському, селищному, міському голові;

11) заслуховування звітів постійних
комісій, керівників виконавчих органів
ради та посадових осіб, яких вона
призначає або затверджує;

12) заслуховування повідомлень
депутатів про роботу в раді, виконання
ними доручень ради;

13) розгляд запитів депутатів, прийняття
рішень по запитах;

14) прийняття рішень щодо дострокового
припинення повноважень депутата ради в
порядку, встановленому законом;

15) скасування актів виконавчих органів
ради, які не відповідають Конституції
чи законам України, іншим актам
законодавства, рішенням відповідної
ради, прийнятим у межах її повноважень;

16) прийняття рішення щодо дострокового
припинення повноважень сільського,
селищного, міського голови у випадках,
передбачених цим Законом;

17) визначення відповідно до закону
кількісного складу ради;

18) прийняття рішення про проведення
місцевого референдуму;

19) прийняття відповідно до
законодавства рішень щодо організації
проведення референдумів та виборів
органів державної влади, місцевого
самоврядування та сільського,
селищного, міського голови;

20) прийняття рішень про наділення
органів самоорганізації населення
окремими власними повноваженнями
органів місцевого самоврядування, а
також про передачу коштів,
матеріально-технічних та інших
ресурсів, необхідних для їх здійснення;

21) прийняття рішень про об'єднання в
асоціації або вступ до асоціацій, інших
форм добровільних об'єднань органів
місцевого самоврядування та про вихід
з них;

22) затвердження програм
соціально-економічного та культурного
розвитку відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць, цільових програм з інших
питань місцевого самоврядування;

23) затвердження місцевого бюджету,
внесення змін до нього; затвердження
звіту про виконання відповідного
бюджету;

24) встановлення місцевих податків і
зборів відповідно до Податкового
кодексу України;

25) утворення цільових фондів,
затвердження положень про ці фонди;

26) прийняття рішень щодо здійснення
місцевих запозичень;

27) прийняття рішень щодо передачі
коштів з відповідного місцевого
бюджету;

28) прийняття рішень щодо надання
відповідно до чинного законодавства
пільг по місцевих податках і зборах, а
також земельному податку;

29) встановлення для підприємств,
установ та організацій, що належать до
комунальної власності відповідних
територіальних громад, розміру частки
прибутку, яка підлягає зарахуванню до
місцевого бюджету;

30) прийняття рішень щодо відчуження
відповідно до закону комунального
майна; затвердження місцевих програм
приватизації, а також переліку об'єктів
комунальної власності, які не
підлягають приватизації; визначення
доцільності, порядку та умов
приватизації об'єктів права
комунальної власності; вирішення
питань про придбання в установленому
законом порядку приватизованого майна,
про включення до об'єктів комунальної
власності майна, відчуженого у процесі
приватизації, договір купівлі-продажу
якого в установленому порядку
розірвано або визнано недійсним, про
надання у концесію об'єктів права
комунальної власності, про створення,
ліквідацію, реорганізацію та
перепрофілювання підприємств, установ
та організацій комунальної власності
відповідної територіальної громади.

Реорганізація або ліквідація діючих
комунальних дошкільних навчальних
закладів, а також дошкільних
навчальних закладів, створених
колишніми сільськогосподарськими
колективними та державними
господарствами, допускається лише за
згодою територіальної громади
(загальних зборів) села, селища, міста
або на підставі результатів місцевого
референдуму;

31) прийняття рішень про передачу іншим
органам окремих повноважень щодо
управління майном, яке належить до
комунальної власності відповідної
територіальної громади, визначення меж
цих повноважень та умов їх здійснення;

32) створення у разі необхідності
органів і служб для забезпечення
здійснення з іншими суб'єктами
комунальної власності спільних
проектів або спільного фінансування
(утримання) комунальних підприємств,
установ та організацій, визначення
повноважень цих органів (служб);

33) вирішення відповідно до
законодавства питань про створення
підприємствами комунальної власності
спільних підприємств, у тому числі з
іноземними інвестиціями;

34) вирішення відповідно до закону
питань регулювання земельних відносин;

35) затвердження ставок земельного
податку відповідно до Податкового
кодексу України;

36) вирішення відповідно до закону
питань про надання дозволу на
спеціальне використання природних
ресурсів місцевого значення, а також
про скасування такого дозволу;

37) прийняття рішень про організацію
територій і об'єктів
природно-заповідного фонду місцевого
значення та інших територій, що
підлягають особливій охороні; внесення
пропозицій до відповідних державних
органів щодо оголошення природних та
інших об'єктів, що мають екологічну,
історичну, культурну або наукову
цінність, пам'ятками природи, історії
або культури, які охороняються законом;

38) надання відповідно до законодавства
згоди на розміщення на території села,
селища, міста нових об'єктів, у тому
числі місць чи об'єктів для розміщення
відходів, сфера екологічного впливу
діяльності яких згідно з діючими
нормативами включає відповідну
територію;

39-1) створення відповідно до закону за
рахунок коштів місцевого бюджету
установ з надання безоплатної
первинної правової допомоги,
призначення і звільнення керівників
цих установ, залучення в установленому
законом порядку фізичних чи юридичних
осіб приватного права до надання
безоплатної первинної правової
допомоги;

40) заслуховування інформації
прокурорів та керівників органів
внутрішніх справ про стан законності,
боротьби із злочинністю, охорони
громадського порядку та результати
діяльності на відповідній території;

41) прийняття рішень з питань
адміністративно-територіального
устрою в межах і порядку, визначених
цим та іншими законами;

42) затвердження в установленому
порядку місцевих містобудівних
програм, генеральних планів забудови
відповідних населених пунктів, іншої
містобудівної документації;

43) затвердження договорів, укладених
сільським, селищним, міським головою
від імені ради, з питань, віднесених до
її виключної компетенції;

44) встановлення відповідно до
законодавства правил з питань
благоустрою території населеного
пункту, забезпечення в ньому чистоти і
порядку, торгівлі на ринках, додержання
тиші в громадських місцях, за порушення
яких передбачено адміністративну
відповідальність;

45) прийняття у межах, визначених
законом, рішень з питань боротьби зі
стихійним лихом, епідеміями,
епізоотіями, за порушення яких
передбачено адміністративну
відповідальність;

45-1) визначення територій, на яких
можуть проводитися потенційно
небезпечні заходи в умовах присутності
цивільного населення за участю
особового складу Збройних Сил України,
інших військових формувань та
правоохоронних органів з
використанням озброєння і військової
техніки;

46) прийняття рішень, пов'язаних із
створенням спеціальних вільних та
інших зон, змінами в статусі цих зон,
внесення до відповідних органів
пропозицій з цих питань; надання згоди
на створення таких зон за ініціативою
Президента України або Кабінету
Міністрів України;

47) прийняття рішення про дострокове
припинення повноважень органів
територіальної самоорганізації
населення у випадках, передбачених цим
Законом;

48) затвердження статуту територіальної
громади;

49) затвердження відповідно до закону
Положення про зміст, опис та порядок
використання символіки територіальної
громади;

50) прийняття рішень щодо виконання
положень статей 7, 11, 12, 20, 24 Закону
України «Про засади державної мовної
політики»;

51) надання згоди на передачу об'єктів з
державної у комунальну власність та
прийняття рішень про передачу об'єктів
з комунальної у державну власність, а
також щодо придбання об'єктів
державної власності;

52) створення відповідно до
законодавства комунальної
аварійно-рятувальної служби;

53) затвердження відповідно до закону
Положення про помічника-консультанта
депутата ради та опису посвідчення
помічника-консультанта депутата ради.

54) вирішення питань у сфері поводження
з небезпечними відходами відповідно до
законодавства;

55) визначення на конкурсних засадах
юридичних осіб, які здійснюють у межах
певної території збирання та
перевезення побутових відходів
спеціально обладнаними для цього
транспортними засобами;

56) затвердження порядку переміщення на
штрафні майданчики транспортних
засобів, припаркованих не у спеціально
відведених місцях для паркування
транспортних засобів.

Виключно на пленарних засіданнях
міських рад (міст з районним поділом),
крім питань, зазначених у частині
першій цієї статті, вирішуються такі
питання:

1) визначення обсягу і меж повноважень,
які здійснюють районні у містах (у разі
їх створення) ради та їх виконавчі
органи в інтересах територіальних
громад районів у містах;

2) встановлення нормативів
централізації коштів від земельного
податку на спеціальних бюджетних
рахунках районів міста.

Системний аналіз вищезазначених норм
права свідчить про те, що, по-перше, до
компетенції органу місцевого
самоврядування, яким є Антрацитівська
міська рада, не входить вирішення
питання стосовно того, прапор якої
держави розміщується на будівлі
міської ради, по-друге, на будівлі
міської ради підіймається Державний
прапор України.

За таких обставин, суд вважає, що
приймаючи рішення № 48/1 від 03.05.2014 «Про
прапори на будівлі Антрацитівської
міської ради» в частині залишення на
будівлі Антрацитівської міської ради
Державного прапора Російської
Федерації, Антрацитівська міська рада
вийшла за межі компетенції, наданої їй
статтями 25, 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та
порушила вимоги ст. 23 вищезазначеного
Закону, тому позовні вимоги підлягають
задоволенню, а рішення № 48/1 від 03.05.2014
«Про прапори на будівлі
Антрацитівської міської ради» в
частині залишення на будівлі
Антрацитівської міської ради
Державного прапора Російської
Федерації - визнанню протиправним та
скасуванню.

Стосовно вимоги позивача щодо
поновлення строку звернення до суду,
суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог.

Позивач обґрунтовує клопотання про
поновлення строку звернення до суду ст.
23 Закону України «Про прокуратуру» для
звернення прокурора з позовом до суду
встановлюється 15-денний строк, що
обчислюється з дня одержання
повідомлення про відхилення подання
або в разі неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання з дня
закінчення визначеного прокурором
строку для його розгляду.

Позивачем не надано суду доказів
направлення подання до
Антрацитівської міської ради про
скасування рішення № 48/1 від 03.05.2014 «Про
прапори на будівлі Антрацитівської
міської ради», тому суд вважає
посилання позивача на ст. 23 Закону
України «Про прокуратуру», як підставу
для поновлення строку звернення до
суду з даним позовом, помилковим.

За таких обставин, суд вважає, що в
даному випадку повинен
застосовуватися загальний
шестимісячний строк звернення до суду.

Як встановлено в судовому засіданні,
оскаржуване рішення було винесено
03.05.2014, а даний позов позивач направив
до суду поштою 22.05.2014.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для поновлення строку
звернення до суду, оскільки позивачем
не було порушено встановленим діючим
законодавством України строк
звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат не
вирішується у зв'язку з тим, що
відповідно до Закону України «Про
судовий збір» прокурор звільнений від
сплати судового збору.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України у судовому
засіданні, у якому закінчився розгляд
справи, оголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
повідомлено представників сторін про
те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено та підписано 16 червня 2014.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Прокуратури
Луганської області до Антрацитівської
міської ради про визнання протиправним
та скасування в частині рішення № 48/1
від 03.05.2014 задовольнити у повному
обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
рішення сорок восьмої сесії
Антрацитівської міської ради шостого
скликання № 48/1 від 03.05.2014 «Про прапори
на будівлі Антрацитівської міської
ради» в частині залишення на будівлі
Антрацитівської міської ради
Державного прапора Російської
Федерації.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 16 червня 2014 року.

Суддя
Т.С. Ушаков