Справа № 809/755/14
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа №
876/5122/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря
Рак Х.І.,

представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
м.Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у
м.Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,-

в с т а н о в
и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м.Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2014 року позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення за № від
08.02.2014 року про збільшення сум
грошового зобов'язання фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 за платежем
податок на доходи фізичних осіб на суму
85918,40 гривень та штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 11666,33 гривень. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Державна податкова
інспекція у м.Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області оскаржила
її, подавши до Львівського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова є незаконна і
необґрунтована та прийнята з
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими, при
невідповідності висновків суду
обставинам справи і підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову, оскільки за наслідками
проведеної перевірки встановлено
продаж позивачем рухомого - майна
вантажних колісних транспортних
засобів в 2010 році на суму 180 320 гривень, в
2011 році на суму 120 000 гривень, з
отримання яких не задекларовано і не
сплачено податок з доходів фізичних
осіб в розмірі 27 048, гривень за 2010 рік та
6 000 гривень за 2011 рік. А також
відповідачем встановлено надання
позивачем фізичним особам послуг за
усними договорами дорученнями на
придбання та імпорт на територію
України колісних транспортних засобів
в 2010 році на суму 236 085, 05 гривень, в 2011
році на суму 181 469, 13 гривень та в 2012 році
на суму 355 241, 50 гривень, внаслідок чого
позивачем не задекларовано отриману
плату за виконання усних договорів в
розмірі 90 434, 05 гривні в 2010 році, 57183, 34
гривні в 2011 році, 195900, 62 гривень в 2012
році та не сплачено податку з доходів
фізичних осіб з цих сум в розмірі 13565, 10
гривень за 2010 рік, 8577, 50 гривень за 2011
рік та 30 727, 80 гривень за 2012 рік.

Представник Державної податкової
інспекції у м.Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області в судове
засідання не з'явився, належним чином
повідомлявся про час і місце розгляду
справи і оскільки його явка в суді не є
обов'язковою, апеляційний розгляд
справи проведено у його відсутності.

Представник ФОП ОСОБА_2 в судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
м.Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області заперечив,
просить постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2014 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
Державної податкової інспекції у
м.Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області не підлягає
до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 01.01.2010
року до 31.12.2010 року позивач здійснював
підприємницьку діяльність, перебував
на спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва з сплатою єдиного
податку за ставкою 200 гривень. В період
з 01.01.2011 року до 31.12.2012 року позивач
перебував на загальній системі
оподаткування, обліку та звітності
згідно пункту 177.5статті 177 Податкового
кодексу України. В період 2010-2012 років
був платником податку з доходів
фізичних осіб.

В період з 20.01.2014 року до 24.01.2014 року
відповідачем проведена документальна
виїзна перевірка позивача щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 року до 31.12.2012 року,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 року до 31.12.2012 року. За наслідками
проведеної перевірки відповідачем
30.01.2014 року складено акт за №383/09-15-17-2-09/.

За наслідками розгляду вказаного акта
перевірки та встановлених пунктом 3
висновків цього акта перевірки,
відповідач 08.02.2014 року оскаржуваними
податковим повідомленням-рішенням за
№2 визначив позивачу грошові
зобов'язання з сплати податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 97 584, 73 гривень,
в тому числі 85 918, 40 гривень за основним
платежем та 11 666, 33 гривень за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Висновки відповідача про допущення
позивачем зазначених порушень
ґрунтуються на тому, що згідно
інформації Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області,
Івано-Франківської митниці, протоколів
допитів фізичних осіб встановлено, що
позивач отримав дохід від реалізації
ввезених на територію України
транспортних засобів в сумі 300 320
гривень, в тому числі за 2010 рік 180 320
гривень, за 2011 рік - 120 000 гривень, не
подав декларацію про доходи з
відображеними показниками отриманого
доходу від продажу рухомого майна, не
визначив суму податку та не сплатив
його. Крім того, на основі протоколів
допитів фізичних осіб відповідач
встановив здійснення позивачем усних
угод доручення на придбання колісних
транспортних засобів за кордоном
вартістю в 2010 році - 236 085, 05 гривень, в 2011
році - 181 469, 13 гривень, в 2012 році - 355 241, 5
гривень, з сум яких відповідач
самостійно визначив отриману плату за
виконання позивачем цих договорів в
розмірі 90 434, 05 гривень за 2010 рік, 57 183, 34
гривні за 2011 рік, 195 900, 62 гривень за 2012
рік, щодо яких позивач не подав
декларацію про доходи з відображеними
показниками отриманого доходу від
виконання договорів доручення, не
визначив суму податку та не сплатив
його.

Колегія суддів не погоджується з
вищевказаними висновками податкового
органу, вважає їх незаконними,
погоджуючись з позицією суду першої
інстанції, зважаючи на наступні
обставини.

Факти імпортування на територію
України позивачем в період 2010-2012 років
колісних транспортних засобів в
обсягах та митною вартістю,
повідомлених Івано-Франківською
митницею сторонами не заперечується, а
в суду не виникає сумніву в
добровільності визнання ними цих
обставин.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" дохід - сума будь-яких коштів,
вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь.

Аналогічно, підпунктом 14.1.56 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
доходи визначені, як загальна сума
доходу платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі у виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Розраховуючи суму отриманого доходу
від реалізації колісних транспортних
засобів в період 2010-2011 роках відповідач
виходив виключно із відомостей про
вартість купівлі цих транспортних
засобів зазначених у протоколах
допитів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в якості
свідків по кримінальному провадженню
за №0000126 за фактом ухилення від
сплати податків підприємцем ОСОБА_2 за
попередньою змовою з невстановленими
особами у значних розмірах, з ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого частиною 2 статті 212
Кримінального кодексу України (додаток
2 до акта перевірки).

Розраховуючи суму отриманого доходу
від надання послуг за усними
договорами доручення, відповідач
виходив виключно з відомостей про
надання коштів зазначених у протоколах
допитів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18 в якості свідків по
кримінальному провадженню за
№0000126 за фактом ухилення від
сплати податків підприємцем ОСОБА_2 за
попередньою змовою з невстановленими
особами у значних розмірах, з ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого частиною 2 статті 212
Кримінального кодексу України (додаток
3 до акта перевірки).

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, будь-яких первинних
бухгалтерських документів чи інших
документів, що містять відомості про
отримання позивачем, внаслідок
реалізації колісних транспортних
засобів та надання послуг за
договорами дорученнями в період 2010-2012
років, коштів в зазначених
відповідачем в акті перевірки розмірах
не виявлено.

Фактично відомості про отримання
позивачем доходу від реалізації
ввезених на територію України
транспортних засобів в сумі 300 320
гривень, в тому числі за 2010 рік 180 320
гривень, за 2011 рік - 120 000 гривень, та
виконання усних угод доручення на
придбання колісних транспортних
засобів за кордоном в 2010 році 236 085, 05
гривень, в 2011 році - 181 469, 13 гривень, в 2012
році - 355 241, 5 гривень встановлено на
підставі протоколів допиту свідків по
кримінальному провадженню, самостійно
відібрання пояснень від осіб,
протоколи допиту яких використано під
час проведення перевірки відповідачем
не проводилося.

Стаття 83 Податкового кодексу України
визначає матеріали, які є підставами
для висновків під час проведення
перевірок, згідно положень якої для
посадових осіб контролюючих органів
під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Протоколи допитів свідків по
кримінальному провадженню статтею 83
Податкового кодексу України до
матеріалів, які є підставами для
здійснення висновків під час
проведення перевірок не відноситься.

Протоколи допиту свідків по
кримінальних провадженнях не є
доказом, таким доказом у відповідності
до частини 2 статті 84 Кримінального
процесуального кодексу України є
показання свідків, які у відповідності
до статті 95 Кримінального
процесуального кодексу України
надаються слідчому, прокурору,
слідчому судді та суду в установленому
вказаним Кодексом порядку
безпосередньо.

Відповідачем будь-якого підтвердження
відомостям відображеним у вказаних
протоколах допиту свідків по
кримінальному провадженню не
встановлено.

Як наслідок, визначення відповідачем
сум доходів, отриманих позивачем в
період 2010-2012 років на підставі
протоколів допитів свідків по
кримінальному провадженню є таким, що
вчинено не у спосіб та не в порядку, що
передбачені Конституцією та законами
України та є протиправним.

Крім того, у відповідності до постанови
старшого слідчого з особливо важливих
справ слідчого управління фінансових
розслідувань Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
в Івано-Франківській області від 31.01.2013
року кримінальне провадження за
№0000126 за фактом ухилення від
сплати податків підприємцем ОСОБА_2 за
попередньою змовою з невстановленими
особами у значних розмірах, з ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого частиною 2 статті 212
Кримінального кодексу України закрито
на підставі пункту 2 частини 1 статті 284
Кримінального процесуального кодексу
України, за відсутністю складу
кримінального правопорушення, тобто за
реабілітуючої підстави.

Таким чином відповідач, роблячи
висновки про отримання позивачем за
період 2010-2012 років доходу в розмірі 643
838, 01 гривень, обґрунтовував такий
протоколами допиту свідків по
кримінальному провадженню, що на
момент проведення перевірки позивача з
20.01.2014 року до 24.01.2014 року, складення
акта перевірки 30.01.2014 року та винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення 08.02.2014 року було
закрито у встановленому законом
порядку з реабілітуючих підстав.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м.Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а
л и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
м.Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року у справі №809/755/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст ухвали виготовлено 12
червня 2014 року.