Справа № 2а-6089/11
Суддя: Кузьміна О. І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2а-6089/11

Пров. №2-а/668/143/14

12.06.2014 року Суворовський районний суд м.
Херсона у складі:

головуючої судді
Кузьміної О.І.

при секретарі
Катюха Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Херсонського
міського голови та виконавчого
комітету Херсонської міської ради про
визнання дій щодо відмови у
працевлаштуванні неправомірними,
зобов'язання працевлаштувати,
стягнення заробітної плати, середнього
заробітку, матеріальної та моральної
шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом, в якому просить визнати дії
Херсонського міського голови щодо
відмови у працевлаштуванні
неправомірними, зобов'язати
Херсонського міського голову
працевлаштувати її, відповідно до
вимог ч.3 ст. 184 КЗпП України, зобов'язати
Херсонського міського голову надати їй
оплачувану відпустку у зв'язку із
вагітністю, пологами і по догляду за
дитиною, стягнути з виконавчого
комітету Херсонської міської ради 100
відсотків заробітної плати за 126 днів
відпустки у зв'язку із вагітністю,
пологами і по догляду за дитиною з
19.07.2011 року до 21.11.2011 року, а саме - 5690 грн.
00 коп., 1400 грн. 00 коп. середньої
заробітної плати за період
працевлаштування, відповідно до вимог
ч.3 ст. 184 КЗпП України, а також
матеріальну шкоду в сумі - 201 грн. 70 коп.
та моральну шкоду в сумі 7000 грн. 00 коп.,
стягнути з виконавчого комітету
Херсонської міської ради понесені
судові витрати, посилаючись на те, що
вона працювала за контрактом на посаді
головного спеціаліста відділу
земельно-кадастрового обліку
управління земельних відносин
департаменту містобудування та
землекористування Херсонської міської
ради з 27.01.2011 року та розпорядженням
Херсонського міського голови від 06.06.2011
року за № 859-к була звільнена з займаної
посади з 07.06.2011 року за ст. 36 ч.1 п. 2 КЗпП
України, у зв'язку з закінченням строку
трудового договору, строк дії якого
дійсно сплив 07.06.2011 року, але на момент
звільнення вона була вагітна, про що
повідомляла своє керівництво в усній
формі та після проходження планового
медичного огляду надавала для огляду
картку медичного огляду в якій наявні
запис про її вагітність, що тягне за
собою певні правові наслідки, які
відповідачами відносно неї не були
здійснені.

В судовому засіданні позивач та її
представник неодноразово уточнювали
вимоги позивача та за підставами
вказаними у позові остаточно просили
визнати дії Херсонського міського
голови щодо відмови у працевлаштуванні
неправомірними, зобов'язати
Херсонського міського голову
працевлаштувати її з 08.06.2011 року (без
розриву трудового стажу по
спеціальності) у Департаменті
містобудування та землекористування
Херсонської міської ради або в інших
органах виконавчої влади, у підзвітних
Херсонській міській раді установах,
підприємствах, організаціях на посаді
відповідно до її спеціальності, з
заробітною платою не менше ніж вона
отримувала за попередньою посадою ( з
урахуванням коефіцієнту інфляції та
збільшенням мінімальної заробітної
плати), та не гіршими умовами праці,
відповідно до вимог ч.3 ст. 184, ч.2 ст. 232 та
ст. 235 КЗпП України, стягнути з
виконавчого комітету Херсонської
міської ради на її користь різницю між
належними їй 100 відсотків заробітної
плати за 140 днів відпустки у зв'язку з
вагітністю, пологами і догляду за
дитиною з 19.07.2011 року по 05.12.2011 року та
фактично отриманою допомогою по
вагітності та пологах від Управління
праці та соціального захисту
населення, а саме - 5277 грн. 28 коп. (6390 грн.
91 коп. - належить до сплати, 1113 грн. 63 коп.
- отримано від Управління праці та
соціального захисту населення), 3200 грн.
00 коп. з 19.06.2011 року по 18.07. 2011 року
включно та з 06.12.2011 року по 05.02.2012 року
відповідно до ч.3 ст. 184 КЗпП України,
матеріальної шкоди у сумі 201 грн. 70 коп.
(товарний чек на ліки) та моральної
шкоди у сумі 9000 грн. 00 коп. та стягнути з
виконавчого комітету Херсонської
міської ради понесені нею судові
витрати, а саме - витрати по оплаті
послуг адвоката в розмірі 3000 грн. 00 коп.,
витрати понесені на оплату судового
збору у розмірі 26 грн. 08 коп. та витрати
понесені на оплату поштової
кореспонденції у розмірі 23 грн. 70 коп.

Представник відповідачів Херсонського
міського голови та виконавчого
комітету Херсонської міської ради в
судовому засіданні позов не визнала,
просила відмовити у його задоволенні,
посилаючись на те, що позивач була
законно звільнена з займаної посади на
підставі ст. 36 ч.1 п. 2 КЗпП України,
оскільки закінчився термін дії
укладеного з нею контракту та
відсутній обов'язок відповідачів у
даному випадку працевлаштувати
позивача після її звільнення у
відповідності до вимог ч.3 ст. 184 КЗпП
України, так як є особливості прийняття
на роботу на посади в органи місцевого
самоврядування та на державну службу й
позивачу було роз'яснено її право
приймати участь у конкурсі на
заміщення вакантних посад.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлений позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна особа повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Судом встановлено, що згідно
розпорядження від 14.06.2010 року за № 709-к
ОСОБА_1 була призначена Херсонським
міським головою на посаду головного
спеціаліста відділу земельних
відносин управління з питань
регулювання земельних відносин
Херсонської міської ради на період
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
основного працівника - ОСОБА_2 за
контрактом з 14.06.2010 року та
розпорядженням Херсонського міського
голови від 06.06.2011 року за № 859-к позивач
була звільнена з роботи з 07.06.2011 року за
п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із
закінченням строку трудового договору,
про що позивач була повідомлена
відповідачем у письмовому вигляді,
оскільки на час звільнення вона
перебувала на лікарняному, була
вагітна, та їй було запропоновано
звернутись до відділу кадрової роботи
для отримання трудової книжки, з
текстом вказаного розпорядження про
звільнення позивач була ознайомлена
18.07.2011 року.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями позивача та її
представника, матеріалами справи та
ніким не спростовуються.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
законами України.

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін. Особливою
формою трудового договору є контракт, в
якому строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін ( в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватися угодою сторін. Сфера
застосування контракту визначається
законами України.

Згідно норм ст. 23 КЗпП України трудовий
договір може бути: безстроковим, що
укладається на невизначений строк: на
визначений строк, встановлений за
погодженням сторін: таким, що
укладається на час виконання певної
роботи. Строковий трудовий договір
укладається у випадках, коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є закінчення строку (пункти 2 і
3 статті 23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з
сторін не поставила вимогу про їх
припинення.

Згідно із ч.3 ст. 184 КЗпП України
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років (до
шести років - ч.6 ст. 179 КЗпП України),
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або
дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Вищезазначена норма надає гарантію
щодо обмежень на звільнення для
вагітних жінок, а не лише жінок, які
перебувають у відпустці у зв'язку з
вагітністю та пологами. Звільнення
жінок, зазначених у ч.3 ст. 184 КЗпП
України, у зв'язку із закінченням
строку трудового договору має певні
особливості, таке звільнення можливе,
проте власник зобов'язаний
працевлаштувати жінку на цьому самому
або іншому підприємстві відповідно до
її спеціальності. Розрив у часі між
звільненням і працевлаштуванням у
цьому випадку не допускається.

Як вбачається з пояснень позивача, її
представника та матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 посилається
на порушення свого права, звернулась до
суду з даним позовом до відповідачів
про визнання дій щодо відмови у
працевлаштуванні неправомірними,
зобов'язання працевлаштувати,
стягнення заробітної плати, середнього
заробітку, матеріальної та моральної
шкоди, при цьому позивачем фактично не
оскаржується законність звільнення з
роботи, дії відповідача Херсонського
міського голови та винесене ним
розпорядження від 06.06.2011 року за № 859-к
про її звільнення, яке на даний час діє,
у зв'язку з чим не можуть бути
задоволенні вимоги позивача в частині
визнання дій відповідача Херсонського
міського голови щодо відмови у
працевлаштуванні неправомірними,
зобов'язання відповідача Херсонського
міського голови працевлаштувати,
стягнення з відповідача виконавчого
комітету Херсонської міської ради
заробітної плати, середнього заробітку
та матеріальної шкоди.

Що стосується вимог позивача в частині
стягнення з відповідача виконавчого
комітету Херсонської міської ради
моральної шкоди, вони не підлягають
задоволенню судом, оскільки факт
завдання позивачу моральної шкоди в
результаті винних дій відповідача -
виконавчого комітету Херсонської
міської ради не знайшов свого
підтвердження в судовому засіданні та
позивачем не надано будь-яких доказів
на обґрунтування цього.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню судом, оскільки
позивачем не надано будь-яких доказів
порушення її права або інтересів
внаслідок прийняття відповідачем
розпорядження про її звільнення.

Керуючись ст.ст. 3, 19, 56, 129 Конституції
України, ст.ст. 42, 51, 52, 59, 74, 77 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.ст. 21, 23, 36, 179, 184, 221, 232, 233, 235,
237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992 року (зі змінами від 25.05.1998
року), Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року
ст.ст. 6, 9, 11, 18, 71, 159-163 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Херсонського міського голови та
виконавчого комітету Херсонської
міської ради про визнання дій щодо
відмови у працевлаштуванні
неправомірними, зобов'язання
працевлаштувати, стягнення заробітної
плати, середнього заробітку,
матеріальної та моральної шкоди -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня її проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Суворовський
районний суд м.Херсона.

СуддяКузьміна О. І.