Справа № 2а-8338/11/2670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/52759/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_4 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 29 грудня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 липня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Прокуратури Київської області та
Державної казначейської служби
України, за участю третьої особи -
прокурора Київської області, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року ОСОБА_4(далі -
позивач) звернувся до суду з позовом, у
якому просив поновити його на посаді
старшого помічника прокурора
Київської області з
міжнародно-правових доручень та
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 04.03.2008 року до дня
поновлення на роботі.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.12.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.07.2012 року,
у задоволенні позову відмовлено.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку позивача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове про задоволення його
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Відмовляючи у задоволені позову,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов висновку, що звільнення
позивача з роботи відбулося з
дотриманням п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів та зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом
прокурора Київської області № 196 від
04.03.2008 року позивача було звільнено з
посади старшого помічника прокурора
Київської області з
міжнародно-правових доручень у зв'язку
з невідповідністю займаній посаді
внаслідок недостатньої кваліфікації.

Рішенням атестаційної комісії від
25.01.2007 року позивача було визнано таким,
що за своїми діловими якостями не
повністю відповідає займаній посаді
старшого помічника та зобов'язано
позивача усунути недоліки щодо
необхідності покращення навичок
володіння українською мовою та знань
чинного законодавства.

Рішенням атестаційної комісії від
09.02.2008 року позивача було визнано таким,
що за своїми діловими якостями не
відповідає займаній посаді.

У зв'язку з цим оскаржуваним
наказом позивача звільнено з роботи за
п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

На виконання вказаної норми права
Прокуратурою Київської області
позивачу було запропоновано посаду
прокурора відділу захисту майнових
прав, інших особистих прав і свобод
громадян та інтересів держави, від
зайняття якої він відмовився. Вказана
обставина підтверджується актом від
04.03.2008 року, що міститься в матеріалах
справи.

У зв'язку з цим звільнення позивача
відбулося з дотриманням вимог п. 2 ч. 1
ст. 40 КЗпП України.

Крім того, в ході розгляду справи не
знайшло свого підтвердження те, що під
час проведення атестації відповідачем
було порушено вимоги розділу ІІІ
Положення про порядок проведення
атестації прокурорсько-слідчих
працівників органів прокуратури
України, затвердженого наказом
Генеральної прокуратури України № 2958ц
від 12 вересня 2005 року (далі - Положення)
в частині відсутності в характеристиці
висновку про невідповідність чи
неповну службову відповідність
працівника займаній посаді, проведення
атестації без попереднього вивчення
його роботи, про проведення якого
необхідно доповідати на засіданні
комісії, оскільки до матеріалів даної
справи приєднано копію характеристики
ділових та особистих якостей позивача
(а.с.120 додатку № 1), з якою позивача було
ознайомлено 01.02.2008 року, в якій чітко
зазначений висновок про те, що позивач
за своїми діловими та особистими
якостями не відповідає займаній
посаді.

Також в матеріалах справи
міститься протокол атестації від 09.02.2008
року (а.с.118-119 додатку № 1), з якого
вбачається, що на засіданні
атестаційної комісії було досліджено,
в тому числі, попередню роботу
позивача.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 235 КЗпП
України підставою для поновлення
працівника на роботі є його звільнення
без законної на те підстави. На думку
колегії суддів наявність інших
порушень вимог закону може бути
підставою для поновлення на роботі
лише у випадку, якщо буде встановлено,
що такі порушення могли вплинути на
об'єктивність висновку про наявність
достатніх підстав для звільнення
працівника.

В даному випадку судами вірно
встановлено, що позивача було
звільнено з роботи у зв'язку з
наявністю підстав, передбачених п. 2 ч. 1
ст. 40 КЗпП України.

Таким чином, висновки судів є
правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
грудня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 липня 2012 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников