Справа № 2а-5946/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Бистрик
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаль М.І.

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
позивача ОСОБА_2 на Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
червня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб, третя особа Відкрите акціонерне
товариство «Європейський банк
розвитку та заощаджень» про скасування
рішення, визнання дій незаконними та
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.06.2012 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, треті особи:
відкрите акціонерне товариство
«Європейський банк розвитку та
заощаджень», приватне підприємство
«Марва» про скасування та визнання
незаконним рішення №2 від 23 січня 2012
року, визнання дій неправомірними та
стягнення коштів відмовлено у повному
обсязі.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Свої вимоги
апелянт обґрунтовує тим, що відповідно
до ст.32 Закону України «Про Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб»
передбачено трирічний строк
проведення розрахунків з вкладниками,
тобто з 27 лютого 2008 року по 27 лютого 2011
року, але в межах цього строку
відповідач з позивачем розрахунки в
повному обсязі не провів, виконав
зобов'язання частково. Також апелянт
звертає увагу на те, що судом не
враховано, що оскаржуваним рішенням
фактично, всупереч нормам Конституції
та Закону України «Про Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб»
скасовано механізм збільшення розміру
гарантованого відшкодування вкладів
фізичних осіб, а це суперечить
досягненню легітимної мети Фонду -
мінімізації втрат вкладників в ході
ліквідаційної процедури, а також такі
рішення порушують принцип
пропорційності та справедливості.
Відповідачем не надано будь-яких
доказів того, що дискреційні
повноваження використані
адміністративною радою фонду в рамках
визначених законом повноважень та для
досягнення основної мети Фонду.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином, тому у
відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач уклав депозитні договори
№33-00049 та №33-00013 від 21 січня 2008 року з
ТОВ «Європейський банк розвитку та
заощаджень» на суму 125000 грн. на строк з
21 січня 2008 року по 21 січня 2010 року та на
строк з 15 січня 2008 року 15 січня 2010 року.

Постановою Національного банку
України №39 від 22 лютого 2008 року
прийнято рішення про відкликання
банківської ліцензії банку та
ініціювання процедури його ліквідації,
в якій зазначено, що основними
причинами ліквідації банку є
погіршення його платоспроможності та
порушення вимог банківського
законодавства.

Рішенням Адміністративної ради Фонду
від 14 серпня 2007 року №4, зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 31
серпня 2007 року за №1002/14269, розмір
відшкодування коштів за вкладами,
включаючи відсотки, за рахунок коштів
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб збільшено до 50000 грн.

Рішенням Адміністративної ради фонду
від 17 листопада 2010 року збільшено
розмір відшкодування коштів за
вкладами, включаючи відсотки, до 150000
грн.

Сума недоступного вкладу складала
111718,45 грн., з яких 50000 грн. позивачу
відшкодовано Фондом та 1000,00 грн.
виплачено в ході ліквідації.

Враховуючи, що гарантовану суму на
відшкодування вкладів збільшено до 150000
грн., вкладники ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень» 19 січня 2012 року
звернулись до відповідача з проханням
винести на розгляд Адміністративної
ради Фонду питання щодо можливості
збільшення гарантованого
відшкодування. Однак, рішенням №2 від 23
січня 2012 року відповідач відмовив у
такому збільшенні у зв'язку з
відсутністю правових підстав.

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб»
визначено, що Фонд є державною
спеціалізованою установою, яка виконує
функції державного управління у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно ст.1 Закону України «Про Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб»
недоступність вкладів - неможливість
одержання вкладу вкладником
відповідно до умов договору, яка настає
з дня призначення ліквідатора банку -
учасника (тимчасового учасника) Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб.
Днем недоступності вкладів щодо
вкладників ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень» є 22 лютого 2008
року, коли було прийнято постанову
Правління Національного банку України
№39 «Про відкликання банківської
ліцензії та ініціювання процедури
ліквідації ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень», згідно якої
призначено ліквідатора банку.

Відповідно до ч.1 ст.3 вищенаведеного
Закону (в редакції, що була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин) Фонд гарантує кожному
вкладнику учасника (тимчасового
учасника) Фонду відшкодування коштів
за його вкладами, включаючи відсотки, в
розмірі вкладів на день настання
недоступності вкладів, але не більше 1200
гривень по вкладах у кожному із таких
учасників. Зазначений розмір
відшкодування коштів за вкладами,
включаючи відсотки, за рахунок коштів
Фонду може бути збільшено за рішенням
адміністративної ради Фонду залежно
від тенденцій розвитку ринку ресурсів,
залучених від вкладників учасників
(тимчасових учасників) Фонду.

Станом на 25 лютого 2008 року було чинне
рішення адміністративної ради Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
14 серпня 2007 року №4 «Про збільшення
розміру відшкодування коштів за
вкладами», згідно п.1 якого розмір
відшкодування коштів за вкладами,
включаючи відсотки, за рахунок коштів
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб збільшено до 50000 грн.

Згідно ст.32 Закону України «Про Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб»
порядок відшкодування Фондом коштів за
вкладами фізичних осіб затверджується
адміністративною радою Фонду. Строк
позовної давності за зверненнями
вкладників становить три роки.

Згідно п.1.4 Положення про порядок
відшкодування Фондом гарантування
вкладів фізичних осіб коштів за
вкладами фізичних осіб, затвердженого
рішенням адміністративної ради Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
12 лютого 2002 року №2, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11 березня
2002 року за № 241/6529 (в редакції, що була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин), Фонд гарантує кожному
вкладнику банку-учасника (тимчасового
учасника) Фонду відшкодування коштів
за його вкладами, включаючи відсотки, в
розмірі вкладів на день настання
недоступності вкладів, але не більше
визначеної чинним законодавством
України гарантованої суми за вкладами
у кожному із таких банків. Зазначений
розмір відшкодування коштів за
вкладами, включаючи відсотки, за
рахунок коштів Фонду може бути
збільшено за рішенням
адміністративної ради Фонду залежно
від тенденцій розвитку ринку ресурсів,
залучених від вкладників
банками-учасниками (тимчасовими
учасниками) Фонду.

Відповідно до п.1.9 цього ж Положення
виплата Фондом гарантованої суми
відшкодування через визначені
банки-агенти здійснюється протягом
трьох місяців з дня настання
недоступності вкладів. У разі
ліквідації системоутворюючого банку
цей строк може бути продовжено до шести
місяців. Якщо вкладники не отримали
відшкодування у зазначені строки,
виплати здійснюються за результатами
розгляду індивідуальних звернень
вкладників до Фонду.

Згідно положень чинного законодавства
Фонд гарантує кожному вкладнику
банку-учасника (тимчасового учасника)
Фонду відшкодування коштів за його
вкладами, включаючи відсотки, в розмірі
вкладів на день настання недоступності
вкладів в межах максимально
встановленого розміру, а не в межах
повного розміру вкладів конкретного
вкладника; обов'язок Фонду на
відшкодування коштів за вкладами щодо
конкретного вкладника припиняється з
моменту відшкодування коштів в межах
максимально встановленого розміру.

Враховуючи, що позивач, як вкладник
банку, отримав відшкодування в межах
максимально встановленого розміру 50000
грн., суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
виконання Фондом своїх зобов'язань
перед вкладником в повному обсязі, в
подальшому будь-які вимоги до Фонду
щодо відшкодування невідшкодованої
частини недоступного вкладу не можуть
бути визнані обґрунтованими, і будь-які
наступні збільшення відшкодувань за
вкладами на позивача не
розповсюджуються.

Щодо застосування до спірних
правовідносин Закону України «Про
першочергові заходи щодо запобігання
негативним наслідкам фінансової кризи
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», колегія
суддів зазначає наступне:

Зазначений Закон, який набрав чинності
05 листопада 2008 року (після початку
ліквідації банку), передбачає
збільшення розміру гарантованої суми
до 150000 грн., однак в даному Законі прямо
не передбачена його зворотна дія, отже,
він не поширюється на правовідносини,
що виникли і завершилися до його
прийняття.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень
вищенаведеного Закону він діє до
прийняття Верховною Радою України у
зв'язку із стабілізацією
фінансово-економічної ситуації в
Україні рішення щодо втрати чинності
розділом I цього Закону та щодо
редакції відповідних положень законів
України, зміни до яких передбачені
розділом II цього Закону, але не пізніше
ніж до 1 січня 2011 року.

Оскаржуване рішення адміністративної
ради Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб від 23 січня 2012 року №2
«Про питання щодо збільшення розміру
відшкодування коштів за вкладами для
вкладників ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень» прийнято
після втрати чинності цим Законом, тому
вказаний Закон до правовідносин сторін
застосуванню не підлягає.

Оспорюваним рішенням адміністративної
ради було оформлено розгляд звернення
вкладників ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень» від 19 січня 2012
року, в якому було викладено прохання
збільшити розмір відшкодування для
таких вкладників до 150000 грн. В рішенні
зазначено лише про відмову в
задоволенні звернення в зв'язку з
відсутністю правових підстав, при
цьому в рішенні не міститься положень
про скасування механізмів збільшення
розміру відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що рішення адміністративної
ради Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб від 23 січня 2012 року №2,
яким було відмовлено в задоволенні
звернення вкладників ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень» щодо збільшення розміру
гарантованої суми для вкладників
даного банку до 150000 грн. відповідає
чинному законодавству, оскільки
рішення адміністративної ради від 17
листопада 2010 №2 «Про розмір
відшкодування коштів за вкладами»,
яким було встановлено розмір
відшкодування за вкладами в сумі 150000
грн., не має зворотної дії в часі і не
може поширюватися на вкладників даного
банку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на
Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08 червня 2012 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08 червня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 05.06.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.