Справа № К/9991/52437/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/52437/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06 серпня 2010 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06 липня 2011 року

у справі № 2а-623/10/10/0170

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Електромашинобудівний
завод «Фірма «СЕЛМА»

до 1. Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

2. Державної податкової інспекції в
місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим

за участю Прокуратури міста
Сімферополя Автономної Республіки
Крим

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство
«Електромашинобудівний завод «Фірма
«СЕЛМА» (далі - позивач) звернулось до
суду з позовом до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
в місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим (далі - відповідач-1),
Державної податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим (далі - відповідач-2) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ДПІ в м.
Сімферополі АР Крим №/0 від 29
липня 2009 року, №/1 від 08 жовтня 2009
року, СДПІ по роботі з ВПП в м.
Сімферополі АР Крим №/2 від 10
грудня 2009 року, №/3 від 25 лютого 2010
року (в редакції заяви про збільшення
позовних вимог).

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06 серпня 2010 року
позов задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ в м.
Сімферополі АР Крим /0 від 29 липня
2009 року, №/1 від 08 жовтня 2009 року,
СДПІ по роботі з ВПП в м. Сімферополі АР
Крим №/2 від 10 грудня 2009 року,
№/3 від 25 лютого 2010 року. Стягнуто
на користь ВАТ «Електромашинобудівний
завод «Фірма «СЕЛМА» з Державного
бюджету України судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06 липня 2011 року постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06 серпня 2010 року
залишено без змін.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з
ВПП в м. Сімферополі АР Крим,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06 серпня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2011
року і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ВАТ «Електромашинобудівний завод
«Фірма «СЕЛМА» подало до податкового
органу податкову декларацію з податку
на додану вартість за квітень 2009 року, у
якій звітувало з такими показниками:
усього податкових зобов'язань - 134638,00
грн. (рядок 9), усього податкового
кредиту - 284134,00 грн. (рядок 17), різниця
між сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту склала від'ємне
значення - 149496,00 грн. (рядок 18.2), залишок
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду - 86107,00 грн. (рядок
23), сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника у
банку, - 86107,00 грн. (рядок 25.1).

ДПІ в м. Сімферополі АР Крим провела
виїзну позапланову перевірку ВАТ
«Електромашинобудівний завод «Фірма
«СЕЛМА» з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок за
квітень 2009 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення з податку на додану
вартість, що декларувалось в період з 01
березня 2009 року по 01 квітня 2009 року, за
результатами якої був складений акт №
6854/23-4/20732066 від 22 липня 2009 року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені вимоги підпункту 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», які
полягали у завищенні від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з податку на додану вартість, в
результаті чого за результатами
перевірки сума бюджетного
відшкодування за квітень 2009 року
складає 54013,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що ВАТ «Електромашинобудівний завод
«Фірма «СЕЛМА» неправомірно включило
до складу податкового кредиту березня
2009 року податок на додану вартість у
загальній сумі 32094,02 грн. за 16
податковими накладними, перелік та
реквізити яких наведені на 4 аркуші
акту перевірки, період виписки яких
припадає на попередні податкові
періоди.

29 липня 2009 року ДПІ в м. Сімферополі АР
Крим на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
згідно з підпунктами «б», «в» підпункту
4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
зменшила ВАТ «Електромашинобудівний
завод «Фірма «СЕЛМА» суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних податкових
періодів) за квітень 2009 року на 32094,02
грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржувалось
позивачем в адміністративному порядку,
за наслідками якого його скарги були
залишені без задоволення, а
податковими органами були прийняті
податкові повідомлення-рішення
№/1 від 08 жовтня 2009 року, №/2
від 10 грудня 2009 року, №/3 від 25
лютого 2010 року на аналогічні суми
зменшення бюджетного відшкодування.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що у випадку, коли право
платника на податковий кредит
підтверджується податковими
накладними, отриманими після
закінчення податкових періодів, в яких
відбулися оплата та отримання товарів
(робіт, послуг), суми податку, вказані в
таких податкових накладних, можуть
бути включені до складу податкового
кредиту в податковому періоді, в якому
такі податкові накладні отримані, але з
урахуванням граничного строку
давності визначення сум податкових
зобов'язань, встановленого статтею 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку на
додану вартість та, зокрема,
податкового кредиту, регулюються
статтею 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» (в редакції, яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин).

Абзацом 3 підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, абзацом 1 підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Отже, у випадку коли право платника на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких відбулися оплата та отримання
товарів (робіт, послуг), суми податку,
вказані в таких податкових накладних,
можуть бути включені до складу
податкового кредиту в податковому
періоді, в якому такі податкові
накладні отримані.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, отримання позивачем
податкових накладних саме у березні 2009
року підтверджується, зокрема,
реєстром отриманих та виданих
податкових закладних за вказаний
податковий період (т.1 арк. справи 79-90).

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вказує, що у разі, коли платник податку
отримує належним чином оформлену
податкову накладну із запізненням, то
він відповідно до зазначених
законодавчих норм, але з урахуванням
граничного строку давності визначення
сум податкових зобов'язань,
встановленого статтею 15 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин), а
саме: не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
звітного періоду, не позбавляється
права на включення вказаної в ній суми
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту у тому звітному
періоді, в якому вона була отримана.

Згідно з підпунктом 7.7.1. пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, яка діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7. статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Отже, виходячи зі змісту вказаного
підпункту статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
попереднім податковим періодом може
бути будь-який податковий період, який
передує звітному, тому визначення суми
податку на додану вартість, яка
підлягає бюджетному відшкодуванню,
може здійснюватися за будь-який
попередній податковий період, а не лише
за період, який передував звітному.

З огляду на викладене, колегія суддів
вказує, що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про те, що
позивач правомірно включив до
податкового кредиту березня 2009 року
податок на додану вартість у сумі 32094,02
грн. за податковими накладними,
виписаними у попередніх періодах,
проте отриманими позивачем у березні
2009 року.

Таким чином, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, дійшли
обґрунтованого висновку про
неправомірність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень та
наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга СДПІ по роботі з ВПП в м.
Сімферополі АР Крим підлягає залишенню
без задоволення, а постанова Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06 серпня 2010 року та
ухвала Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2011
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
в місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06 серпня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна