Справа № 2а-2271/12/1470
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

03 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-2271/12/1470

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Мельник О.М.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Вознесенську та
Вознесенському районі Миколаївської
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 23
січня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вознесенську та Вознесенському районі
Миколаївської області до Комунальної
установи "Вознесенська центральна
районна лікарня" про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2012 року УПФ України в м.
Вознесенську та Вознесенському районі
Миколаївської області звернулося до
суду з позовом до Комунальної установи
(далі КУ) "Вознесенська центральна
районна лікарня" про стягнення
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, в сумі 48 795,87 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилався на те, що пенсійним фондом
виплачується пільгова пенсія
колишньому працівнику КУ "Вознесенська
центральна районна лікарня", однак
відповідач, в порушення приписів п.2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", витрати на
виплату та доставку пенсії за період з
30 червня 2004 року по 30 листопада 2011 року
не відшкодував.

Відповідач позов не визнав, зазначивши,
що позивач не направляв розрахунків
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій ОСОБА_2, та
крім того, позов поданий позивачем не в
межах строку звернення до
адміністративного позову.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в м.
Вознесенську та Вознесенському районі
Миколаївської області ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги УПФ України в м.
Вознесенську та Вознесенському районі
Миколаївської області, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

КУ "Вознесенська центральна районна
лікарня" зареєстрована в якості
юридичної особи та в УПФ України в м.
Вознесенську та Вознесенському районі
Миколаївської області як платник
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. Пенсія
за віком на пільгових умовах ОСОБА_2
була призначена відповідно до п.3 ч.2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та ст. 100 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню за період з 2004
року у зв'язку з пропуском позивачем
строку звернення до суду та
відсутністю доказів, які б
підтверджували що відповідач має
заборгованість перед пенсійним фондом.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

В апеляційній скарзі УПФ України
в м. Вознесенську та Вознесенському
районі Миколаївської області
вказується, що рішення суду першої
інстанції є неправильним, підлягає
скасуванню з задоволенням позовних
вимог, оскільки відповідачем, в
порушення п.2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", витрати на виплату та
доставку пенсії за період з 30 червня 2004
року по 30 листопада 2011 року не
відшкодовано.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійне забезпечення
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці за списком №1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах,
що дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах
або за вислугу років, здійснюється
згідно з окремим законодавчим актом
через професійні та корпоративні
фонди.

Згідно ст. 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" право на
пільгову пенсію мають право особи, які
на день введення в дію цього закону
мають повний стаж на зазначених
роботах, що дає на пенсію на пільгових
умовах.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та пунктом 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування" передбачено, що
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду України плату, що
покриває фактичні витрати на виплату
та доставку пенсій призначених
колишнім працівникам, на пільгових
умовах, до досягнення ними пенсійного
віку.

Відповідно пп.6.4 п.6 Інструкції "Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України" від 19 жовтня
2003 року №21-1 розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону, які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій.

Згідно пп.6.8 п.6 вказаної Інструкції
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. У разі
зміни розміру пенсії або настання
обставин, які впливають на суму
відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було направлено на адресу КУ
"Вознесенська центральна районна
лікарня" розрахунок фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій на ОСОБА_2
з грудня 2011 року в сумі 1 266,58 грн. (а.с.30).
Вказана сума сплачена відповідачем 28
грудня 2011 року, що підтверджується
платіжним дорученням №2275.

Слід зазначити, що пенсійним фондом
було проведено звірку сум фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня
2011 року по КУ "Вознесенська центральна
районна лікарня", на підставі якої було
складено акт, з якого вбачається, що
сальдо на 01 січня 2012 року складає 0,00
грн. (а.с.44), тобто заборгованість у
відповідача відсутня.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду
суб'єкта владних повноважень за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, якщо не встановлене інше,
обчислюється з дня, коли виникнення
підстав, що дають суб'єкту владних
повноважень право на пред'явлення
передбачених законом вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
пенсійний фонд звернувся до суду з
позовом про стягнення фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій за період
з 30 липня 2004 року лише 25 квітня 2012 року,
тобто з пропуском строку звернення до
суду.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи все вищевказане, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо відмови у
задоволенні позовних вимог, оскільки
позивачем пропущено строк звернення до
суду з позовом, а також не надано суду
доказів, які б підтверджували, що
відповідач має заборгованість перед
позивачем.

Таким чином, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують,
відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вознесенську та Вознесенському районі
Миколаївської області залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв