Справа № 872/17062/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 рокусправа № 208/6572/13

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська на
постанову Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 30 вересня
2013 року у справі № 208/6572/13 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Дніпродзержинська про визнання
протиправною бездіяльність та
спонукання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою про визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо
відмови у поновленні виплати пенсії за
віком. Зобов'язати відповідача
прийняти рішення про поновлення
виплати пенсії за віком позивачу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач звернувся до відповідача із
заявою про поновлення виплат пенсії ,
але у встановлений законом строк
поновлення виплати пенсії не
здійснено.

Постановою Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 30 вересня
2013 року позовні вимоги - задоволено
частково.

Визнано протиправними дії відповідача
щодо відмови позивачу нарахувати та
поновити виплату пенсії з 03 серпня 2013р.

Зобов'язано відповідача нарахувати та
поновити виплату пенсії позивачу з 03
серпня 2013 року.

Відповідач, не погодившись із
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову та ухвалити рішення, яким в
задовольнянні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

Сторони до суду не з'явилися. Про день,
місце та час розгляду справи сторони
повідомлені належним чином, про що в
матеріалах справи є належний доказ, що
дає судові підстави для застосування
положень частини 4 статті 196 КАС
України.

У зв'язку з неявкою сторін фіксування
судового засідання не здійснювалось,
відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
отримував пенсію за віком та
перебувала на обліку у відповідача.

Позивач мешкає в Державі Ізраїль, де
перебуває на консульському обліку, що
підтверджується закордонним паспортом
громадянина України.

Відповідно до статті 51 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне

страхування" позивачу припинено
виплату пенсії з 01.08.2013 у зв'язку з
виїздом за кордон та виплачено пенсію
за 6 місяців з 01.08.2013 по 31.01.2014.

02.08.2013 року року позивач звернувся до
відповідача із заявою про відновлення
виплати пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви
позивачу відмовлено, з тих підстав, що
позивачу відповідно до ст.51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
виплачено пенсію за шість місяців
наперед починаючи з 01.08.2013 по 31.01.2014
року а тому позивач має право на
поновлення виплати пенсії з 01 лютого 2014
року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду припиняється на весь
час проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Статтею 51 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що під час
перебування за кордоном пенсія
виплачується в тому разі, якщо це
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 07.10.2009 року № 25-рп-2009
визнано таким, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 2
частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-ІУ.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення,
визначено, звернути увагу ВРУ на
необхідність приведення у
відповідність до Конституції України
положень інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, а також
прийняття закону про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої фізичним або юридичним особам
актами і діями, що визнані
неконституційними.

Відповідно до Закону України „Про
Конституційний Суд України", а також
рішення Конституційного суду України
від 14.12.2000 року № 15-рп/2000 закони, правові
акти або окремі положення визнані за
цими рішеннями неконституційними, не
підлягають застосуванню, як такі, що
відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України втратили чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, положення пункту 2 частини першої
статті 49, другого речення статті 51
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" втратили чинність з 07
жовтня 2010 року. Таким чином, позивач
має право на поновлення виплати пенсії
з моменту звернення позивача до
відповідача.

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
щодо наявності у позивача права на
поновлення виплати пенсії за віком з
урахуванням виплаченої пенсії за шість
місяців на перед, оскільки вказаними
нормами законодавства не передбачено
припинення виплати пенсії таким
особам.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.
Дніпродзержинська - залишити без
задоволення.

Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 30 вересня 2013
року у справі № 208/6572/13 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Дніпродзержинська про визнання
протиправною бездіяльність та
спонукання до вчинення дій- залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник