Справа № 162/1430/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа №
13057/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської обл. на постанову
Любешівського районного суду
Волинської обл. від 30.09.2013р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської обл. про визнання дій
протиправними, зобов'язання провести
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

13.09.2013р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до суду із адміністративним
позовом, у якому просив визнати
протиправними дії відповідача
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської обл.
(надалі - відповідач, пенсійний орган) в
перерахунку та виплаті пенсії із
врахуванням 1 відсотка заробітку за
кожен рік роботи понад мінімальний
стаж 15 років; зобов'язати пенсійний
орган провести йому перерахунок та
виплату пенсії в межах строку позовної
давності відповідно до вимог ч.2 ст.56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із збільшенням пенсії на
один відсоток заробітку за кожний рік
роботи понад встановлений мінімальний
стаж 15 років; допустити постанову суду
в межах суми платежу за один місяць до
негайного виконання.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської обл. від 30.09.2013р.
заявлений позов задоволено; визнано
протиправними дії відповідача щодо
відмови в проведенні перерахунку
пенсії позивачу із збільшенням її на
один відсоток заробітку за кожен рік
роботи понад мінімальний стаж 15 років
відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язано пенсійний орган, починаючи
з 13.03.2013р., провести перерахунок та
виплату пенсії позивачу відповідно до
ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із збільшенням пенсії на
один відсоток заробітку за кожний рік
роботи понад стаж 15 років, але не вище 75
відсотків заробітку; постанову суду у
межах суми стягнення за один місяць
звернуто до негайного виконання.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який покликаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить у поданій апеляційній скарзі
постанову суду першої інстанції
скасувати та у задоволенні заявленого
позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що на момент призначення позивачу
пенсії і до проведення її перерахунку
по заяві позивача пенсію було
призначено із врахуванням вимог ч.2 ст.56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а саме за кожен наступний
рік роботи понад встановлений
страховий стаж 15 років для жінок розмір
пенсії збільшувався на 1 відсоток
заробітку. У зв'язку із введенням в дію
з 01.01.2004р. норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» порядок здійснення
перерахунку змінився. Останнім 12.01.2005р.
встановлено доплату за
понаднормативний стаж шляхом
збільшення розміру пенсії на один
відсоток мінімальної пенсії за віком
за кожний повний рік страхового стажу
понад 15 років для жінок; також його
приписи поширюються на пенсіонерів,
яким пенсію призначено до набрання ним
чинності. За таких обставин підвищення
до пенсії позивача за понаднормовий
стаж повинно здійснюватися відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, позивач за період з 09.11.2010р.
по 09.01.2013р. отримував пенсію по
інвалідності відповідно до ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а з 26.04.1996р. по 08.11.2010р. та з 10.01.2013р. по
даний час - пенсію по віку, призначену
із врахуванням положень Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Первинно позивачу була призначена
пенсія по віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» із
зниженням пенсійного віку згідно ст.55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки він є потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи і
набув пенсійного віку, що
підтверджується відповідними
пенсійними посвідченнями.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства підтверджується право
позивача на перерахунок пенсії у
відповідності до вимог ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Окрім цього, судом під час вирішення
справи застосовано шестимісячний
строк звернення до суду і задоволені
позовні вимоги, починаючи з 13.03.2013р.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права і фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) призначення та
виплата пенсій потерпілим від
Чорнобильської катастрофи провадиться
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та цього
Закону.

Частиною 2 ст.56 наведеного Закону
визначено, що право на пенсію в повному
розмірі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи
не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком № 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» умови, норми та
порядок такого забезпечення громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених Законом
України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, цією нормою надано право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, які
встановлені загальним Законом України
«Про пенсійне забезпечення» або
спеціальним Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Обставини справи свідчать про те, що
позивач обрав умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, встановлені
спеціальним Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Аналіз ст.56 наведеного Закону свідчить
про те, що вона визначає особливі норми
та умови пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» не встановлений, що є
підставою для застосування судом при
розгляді цього публічно-правового
спору аналогії закону на підставі ч.7
ст.9 КАС України.

Ознакам, передбаченим вказаною
процесуальною нормою, відповідає абз.2
ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», зі змісту якого випливає,
що за кожний повний рік страхового
стажу понад установлений законом
мінімальний трудовий стаж, необхідний
для призначення пенсії за віком,
остання збільшується на 1 % визначеної
законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
ця розрахункова величина має пільговий
характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як сума заробітку за кожний рік роботи
понад установлений цим пунктом стаж
роботи. Згідно з цим Законом вона
дорівнює мінімальному розміру пенсії
за віком, який згідно з абз.1 ч.2 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлений у розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена
пенсія на підставі Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
перерахунок пенсії має здійснюватися
за кожний повний рік стажу роботи понад
установлений для них мінімальний
трудовий стаж для призначення пенсії (15
років - для жінок і 20 років - для
чоловіків) шляхом збільшення пенсії на
1 % заробітку за рік.

Оскільки позивач є потерпілим
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, тому пенсійним органом на
момент перерахунку пенсії
неправомірно визначено доплату до
пенсії за понаднормативний стаж 15
років, при цьому спірну доплату слід
було встановити за понаднормативний
стаж 15 років.

Із наведеного випливає, що суд першої
інстанцій вірно застосував норми
вищевказаних Законів, внаслідок чого
дійшов правильного висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Приймаючи до уваги дату звернення
позивача до суду із розглядуваним
позовом, колегія суддів приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції вірно визначений момент
часу, з якого належить здійснити
перерахунок та виплату спірної пенсії.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про те, що заявлений позов підлягає до
задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської обл.
на постанову Любешівського районного
суду Волинської обл. від 30.09.2013р. в
адміністративній справі № 162/1430/13-а
залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

С.М.Кузьмич