Справа № 826/6053/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2014 року № 826/6053/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання недійсною та скасування
податкової консультації № 693/Б/26-15-17-01-10
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі
по тексту - відповідач) в якому просить
суд: визнати недійсною податкову
консультацію відповідача від 08 квітня
2014 року за № 693/Б/26-15-17-01-10; скасувати
податкову консультацію відповідача
від 08 квітня 2014 року за № 693/Б/26-15-17-01-10;
зобов'язати відповідача надати нову
податкову консультацію з урахуванням
висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що відповідачем не надано
відповіді на поставлені у заяві
питання. При цьому, на думку позивача,
наведені у спірній податковій
консультації висновки відповідача
суперечать нормам чинного
законодавства, зокрема, п. 170.2 ст. 170
Податкового кодексу, що визначають
особливості нарахування (виплати) та
оподаткування загального річного
оподатковуваного доходу платника
податку за операціями з інвестиційними
Представник відповідача у судовому
засіданні 20 травня 2014 року
адміністративний позов не визнав,
просив суд відмовити у його задоволені.
В обґрунтування заперечень зазначив,
що допомога контролюючого органу у
вигляді податкової консультації
конкретному платнику податків не може
бути визнана недійсною, кільки є лише
допомогою, яка не створює і не
спричиняє жодних прав чи обов'язків для
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
У березнів 2014 року позивач звернувся до
Міністерства доходів і зборів України
із проханням надати письмову податкову
консультацію стосовно застосування
вимог розділу IV Податкового кодексу
щодо рахування та сплати податку з
доходів фізичних осіб за наступними
- чи враховується при розрахунку
інвестиційного прибутку фізичної
особи в якості доходу, отриманого
платником податку від продажу (обміну)
інвестиційного активу, сума, що
становить різницю між загальною
номінальною вартістю акцій до
прийняття рішення про зменшення
номінальної вартості акцій Товариства
(як внесків до статутного капіталу,
зроблених ними в рахунок оплати акцій)
та загальною номінальною вартістю
акцій, що визначається за результатами
виконання рішення (за кожною акцією
різниця становить 17 грн.)?
- якщо так, то: за який звітний
період: а) період, в якому акціонерним
товариством був нарахований такий
дохід (17 грн. за акцію); б) період, в якому
було одержано фізичною особою -
акціонером (виплачено Товариством)
такий дохід повністю або частково; в)
період, в якому було продано фізичною
особою - акціонером акції нової
номінальної вартості (23 грн. за акцію);
- яка сума витрат має бути врахована при
такому розрахунку: а) повна сума витрат,
понесених на придбання акцій
попередньої номінальної вартості (40
грн. за акцію); б) частина витрат,
понесених на придбання акцій
попередньої номінальної вартості (40
грн. за акцію), визначена пропорційно
зменшенню номінальної вартості акцій
(за кожною акцією різниця становить 17
- якщо ні, то в якому порядку
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV
Податкового кодексу, за вказаними в п.1
надходженнями фізичної особи -
акціонера, та надавати податкову
Матеріали справи свідчать, що рішенням
від 18 березня 2014 року № 6256/7/99-99-17-02-03-17
Міністерством з доходів і зборів
України доручено Головному управлінню
Міндоходів у місті Києві надати
Листом Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 08 квітня
2014 року № 693/Б/26-15-17-01-10 позивачу надано
податкову консультацію з приводу
поставлених останнім питань.
Згідно з підпунктом 14.1.172 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податкова консультація - допомога
контролюючого органу конкретному
платнику податків стосовно
практичного використання конкретної
норми закону або нормативно-правового
акта з питань адміністрування податків
чи зборів, контроль за справлянням яких
покладено на такий контролюючий орган.
Відповідно до статті 52 Податкового
кодексу України за зверненням
платників податків контролюючі органи
надають безоплатно консультації з
питань практичного використання
окремих норм податкового
законодавства протягом 30 календарних
днів, що настають за днем отримання
такого звернення даним контролюючим
Податкова консультація має
індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
За вибором платника податків
консультація надається в усній,
письмовій або електронній формі.
Консультації надаються контролюючими
Контролюючі органи мають право
надавати консультації виключно з тих
питань, що належать до їх повноважень.
Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
проводить періодичне узагальнення
податкових консультацій, які
стосуються значної кількості
платників податків або значної суми
податкових зобов'язань, та затверджує
наказом узагальнюючі податкові
консультації, які підлягають
оприлюдненню, у тому числі за допомогою
Наслідком застосування податкової
консультації згідно пункту 53.1 статті 53
Податкового кодексу України є те, що
платника податку не може бути
притягнуто до відповідальності, якщо
він діяв відповідно до податкової
консультації, наданої йому у письмовій
або електронній формі, а також
узагальнюючої податкової
консультації, зокрема, на підставі
того, що у майбутньому така податкова
консультація або узагальнююча
податкова консультація була змінена
Відповідно до пункту 53.3 статті 53
Податкового кодексу України, платник
податків може оскаржити до суду як
правовий акт індивідуальної дії
податкову консультацію контролюючого
органу, викладену в письмовій або
електронній формі, яка, на думку такого
платника податків, суперечить нормам
або змісту відповідного податку чи
збору. Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.
Отже, Податковий кодекс України в
якості підстав для визнання недійсною
податкової консультації чітко
визначає суперечність такої
консультації нормам або змісту
відповідного податку чи збору.
На думку позивача податкова
консультація не дає відповіді по суті
поставленого позивачем запитання, а
наведені у спірній податковій
консультації висновки відповідача
суперечать нормам чинного
законодавства, зокрема, п. 170.2 ст. 170
Податкового кодексу, що визначають
особливості нарахування (виплати) та
оподаткування загального річного
оподатковуваного доходу платника
податку за операціями з інвестиційними
Однак, суд не може погодитись із такими
доводами позивача, оскільки в
податковій консультації заявнику
роз'яснено порядок оподаткування
інвестиційного прибутку
регламентується підпунктом 170.2 статті
170 Податкового кодексу України, питання
оподаткування доходу, отриманого
внаслідок зменшення статутного
капіталу акціонерного товариства, та
повідомлено позивача, що лист не
містить достатньої інформації для
надання більш детальної відповіді по
На думку суду, Головним управлінням
Міндоходів у м. Києві надано вичерпну
відповідь на запитання позивача, з
посиланням на відповідні норми
Податкового кодексу України.
Крім того, суд зазначає, що статтею 53
Податкового кодексу України, не
передбачено визнання судом податкової
консультації недійсною, яка на думку
платника податків, не містить
конкретної відповіді на поставлене
питання. Дана норма передбачає
визнання судом податкової
консультації недійсною лише в тому
випадку, якщо податкова консультація
суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору, що
позивачем доведено не було.
Таким чином, суд вважає, що податкова
консультація Головного управління
Міндоходів у місті Києві містить
посилання на норми статті 152, 155, 157
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про акціонерні товариства»,
Порядку збільшення (зменшення)
статутного капіталу публічного або
приватного акціонерного товариства,
затвердженим рішенням Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку України від 14 травня 2013 року № 822,
Порядку здійснення консолідації та
дроблення акцій акціонерного
товариства, затвердженим рішенням
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку України від 06
березня 2012 року № 371, розділу IV
Податкового кодексу України, що
відповідає правовому регулюванню
питання оподаткування доходу,
отриманого внаслідок зменшення
статутного капіталу акціонерного
Слід зазначити, що закріплення
частиною 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
положення про можливість оскарження до
адміністративних судів будь-яких
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження, не
означає спростування висновку про
юридичне значення рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень як предмета судового
оскарження, так само як не означає і
нівелювання способу захисту
порушеного права, свобод чи законних
Необхідно враховувати, що правовий акт
- це акт волевиявлення (рішення)
уповноваження суб'єкта права, що
регулює суспільні відносини за
допомогою встановлення (зміни,
скасування, зміни сфери дії) правових
норм, а також визначення (зміни,
припинення) на основі цих норм прав і
обов'язків учасників конкретних
При цьому, правові акти індивідуальної
дії своїми приписами мають породжувати
права і обов'язки конкретних осіб, на
яких спрямована їх дія. У такому
випадку реалізується компетенція
видавця цього акту як суб'єкта владних
повноважень. уповноваженого управляти
поведінкою іншого суб'єкта і
відповідно інший суб'єкт зобов'язаний
виконувати його вимоги.
Тобто, особливою відмінністю правового
акту від інших управлінських актів є
наявність у ньому змісту управління
певної особи шляхом встановлення прав
і обов'язків для інших суб'єктів.
Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
Залежно від компетенції органу, який
прийняв такий документ, і характеру та
обсягу відносин, що врегульовано
ним, акти поділяються на нормативні
і такі, що не мають нормативного
характеру, тобто індивідуальні.
Нормативний акт - це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово. Що ж до актів
ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
Така позиція кореспондується з
позицією, викладеною в Ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
Податкова консультація не є рішеннями
суб'єкта владних повноважень в
розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки не є ні нормативним
актом, ні актом ненормативного
характеру (правовим актом
індивідуальної дії) і не породжують
прав чи обов'язків у позивача.
Консультація це фактично допомога
контролюючого органу конкретному
платнику податків стосовно
практичного використання конкретної
норми закону або нормативно-правового
акта з питань адміністрування податків
чи зборів, контроль за справлянням яких
покладено на такий контролюючий орган.
Оскаржувана консультація, складена
відповідачем, не породжує певних
правових наслідків для позивача, з
огляду на що, адміністративний позов в
частині визнання недійсною та
скасування податкової консультації не
підлягає задоволенню.
Аналогічна позиція викладена в ухвалах
Вищого адміністративного суду України
від 04 грудня 2013 року у справі №
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року у справі № 2а-8904/12/2670.
При цьому, враховуючи встановлену в
даному провадженні правомірність та
вмотивованість податкової
консультації, вимога про зобов'язання
надати нову податкову консультацію з
урахуванням висновків суду не підлягає
Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем
доведена правомірність та
обґрунтованість надання податкової
консультації з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити в повному
Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник