Справа № 817/110/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/800/22827/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Міністерства
охорони здоров'я України про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 -
представника ОСОБА_4 на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року,

встановив:

10 січня 2013 року ОСОБА_4 пред'явила позов
про визнання протиправною
бездіяльності Міністерства охорони
здоров'я України, зобов'язання провести
перевірку звернення, відшкодування
моральної шкоди.

Позов обґрунтувала тим, що 8 листопада
2012 року її представник ОСОБА_5
звернулася із письмовим зверненням до
Міністерства охорони здоров'я України
в порядку, визначеному статтями 1 та 18
Закону України «Про звернення
громадян». Проте, відповідач
проігнорував вказане звернення, не
надавши жодної відповіді та не
провівши перевірку за ним.

Просила визнати протиправною
бездіяльність Міністерства охорони
здоров'я України, зобов'язати його
провести всебічну перевірку звернення
ОСОБА_5 від 8 листопада 2012 року,
забезпечивши право ОСОБА_4 та ОСОБА_5
брати участь у перевірці поданого
звернення відповідно до статті 18
Закону України «Про звернення
громадян», стягнути моральну шкоду в
сумі 1600 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року позов задоволено: визнано
протиправною бездіяльність
Міністерства охорони здоров'я України
щодо розгляду звернення представника
ОСОБА_4 від 8 листопада 2012 року.
Зобов'язано Міністерство охорони
здоров'я України провести всебічну
перевірку звернення представника
ОСОБА_4 від 8 листопада 2012 року,
забезпечивши її право брати участь у
перевірці поданого звернення
відповідно до статті 18 Закону України
«Про звернення громадян». Стягнуто з
Міністерства охорони здоров'я України
на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у
розмірі 1600 гривень.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року скасовано постанову суду
першої інстанції, а в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача просить скасувати судове
рішення апеляційного суду та залишити
в силі постанову суду першої інстанції.
Зазначає, що відповіді на звернення від
8 листопада 2012 не отримував, а суд
апеляційної інстанції дійшов
безпідставного висновку про
обґрунтованість дій відповідача.

Сторони у судове засідання не
з'явились. Про дату, час і місце
судового засідання повідомлені
належним чином. З огляду на це, суд
розглядає подану касаційну скаргу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 8 листопада 2012 року
ОСОБА_5 - представником ОСОБА_4 та інших
осіб в порядку статей 1, 18 Закону
України «Про звернення громадян» на
адресу відповідача направлено
звернення щодо негайного проведення
перевірки фактів, наведених в ньому,
вжиття заходів реагування по усуненню
порушень законодавства, виявлених під
час видачі та реалізації наказу
Управління охорони здоров'я
Рівненської обласної державної
адміністрації від 27 січня 2011 року № 18,
яким передбачено, зокрема,
реорганізацію Централізованої
цитологічної лабораторії Рівненської
обласної клінічної лікарні, де
працювала ОСОБА_4 та інші
особи-ініціатори звернення.

Рекомендований лист зі зверненням
вручений відповідачу 12 листопада 2012
року, що підтверджується довідкою
начальника відділення поштового
зв'язку Рівне-3 від 25 січня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не надано доказів, які б
свідчили про надання заявнику
інформації за його зверненням.

Апеляційний же суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи в
задоволенні позову, вважав, що
Міністерство охорони здоров'я України
листом від 5 грудня 2012 року №
11.01-29/1205/В-3028/6592-зв надало обґрунтовану
відповідь на звернення, що
підтверджується реєстраційною
карткою.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про
звернення громадян» громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 15 даного Закону,
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки.

Статтею 20 Закону встановлено, зокрема,
що звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які
не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

На запит Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року про надання доказів
направлення листа від 5 грудня 2013 року
ОСОБА_4 чи її представнику ОСОБА_5,
зокрема, книги вихідної
кореспонденції, повідомлення про
вручення поштового відправлення, або
інших даних з реєстру поштових
відправлень, відповідач подав копію
реєстраційної картки, яку цей суд
розцінив як підтвердження факту
опрацювання звернення і надання
відповіді на нього.

Однак, апеляційний суд не навів мотивів
того, які реквізити реєстраційної
картки свідчать про розгляд
колективного звернення і надання на
нього відповіді та не з'ясував, чому
міністерство не надало відповідні
докази суду першої інстанції згідно з
його ухвалою від 11 січня 2013 року (а.с. 37).

Щодо суті звернення, то апеляційний суд
зазначив про відсутність у суду першої
інстанції підстав для зобов'язання
відповідача проводити перевірку
фактів, зазначених у зверненні ОСОБА_5,
оскільки спір про законність наказу
від 27 січня 2011 року № 18 вже вирішується
у судовому порядку.

Зазначений висновок не ґрунтується на
вимогах чинного законодавства,
оскільки стаття 8 Закону України «Про
звернення громадян» містить вичерпний
перелік звернень, які не підлягають
розгляду та вирішенню. Зокрема, не
підлягає розгляду письмове звернення
без зазначення місця проживання, не
підписане автором (авторами), а також
таке, з якого неможливо встановити
авторство та повторні звернення одним
і тим же органом від одного і того ж
громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті, а також ті
звернення, терміни розгляду яких
передбачено статтею 17 цього Закону, та
звернення осіб, визнаних судом
недієздатними.

Факт оскарження у судовому порядку
наказу Управління охорони здоров'я
Рівненської обласної державної
адміністрації від 27 січня 2011 року № 18
не звільняє орган державної влади від
реагування на нього в спосіб,
передбачений Законом України «Про
звернення громадян».

Частиною першою статті 220 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Оскільки оскаржене судове рішення не
можна визнати законним і
обґрунтованим, то воно підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - представника
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.