Справа № 2-а-9944/10/1570
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/34442/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Савранському районі Одеської області
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 квітня 2012 року по справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Савранському районі Одеської
області до Савранського районного
споживчого товариства про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 31.03.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19.04.2012 року, відмовлено у
задоволені позову УПФУ у Савранському
районі Одеської області до
Савранського районного споживчого
товариства про стягнення з
Савранського районного споживчого
товариства 1 749,85 грн. заборгованості зі
сплати страхових внесків, яка виникла у
Госпрозрахункового відособленого
підрозділу «Діско».

Вказуючи, на допущені судами, на
думку позивача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове, яким задовольнити
позов.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Відмовляючи у задоволені позову,
судом першої інстанції встановлено, що
суб'єкт владних повноважень не надав
будь-яких відомостей щодо правових
підстав нарахування ним штрафних
санкцій Госпрозрахунковому
відособленому підрозділу «Діско», факт
порушення зазначеним підрозділом
термінів сплати страхових внесків та
обґрунтованість визначеної суми
штрафу позивачем належними доказами не
доведений.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»(в
редакції, яка діяла на момент звернення
позивача до суду) у разі ліквідації
страхувальника або втрати ним з інших
причин юридичного статусу платника
страхових внесків недоїмка
сплачується за рахунок коштів та
іншого майна страхувальника. У цьому
разі особами, відповідальними за
погашення недоїмки є ліквідаційна
комісія - стосовно підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій - платників страхових внесків,
що ліквідуються; підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, профспілки, політичні
партії - відносно утворених ними
філій, представництв, осередків та
інших відокремлених підрозділів -
платників страхових внесків, що
ліквідуються.

У разі недостатності коштів та
іншого майна у страхувальника для
сплати недоїмки особами, які несуть
зобов'язання та відповідальність за
сплату недоїмки, є: засновники або
учасники підприємства, установи та
організації - платника страхових
внесків, що ліквідується, якщо згідно
із законом вони несуть повну чи
додаткову відповідальність за
їхніми зобов'язаннями;
підприємства, установи,
організації, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії -
стосовно утворених ними філій,
представництв, осередків, інших
відокремлених підрозділів - платників
страхових внесків, що ліквідуються.

Таким чином, Савранське районне
споживче товариство відповідає за
сплату недоїмки утвореного ним
відокремленого підрозділу, яке
ліквідується, лише у випадку
недостатності коштів та іншого майна у
страхувальника для сплати такої
недоїмки.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Частиною 3 цієї ж статті
встановлено, що територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Протягом десяти робочих
днів із дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій.

У разі якщо страхувальник, який
одержав вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки. У разі
звернення органу Пенсійного фонду з
позовом про стягнення недоїмки до
господарського суду передбачені
законодавством заходи досудового
врегулювання спорів не застосовуються.

Згідно з частинами 13, 14 ст. 106 Закону
про нарахування пені та накладення
штрафів, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті,
посадові особи виконавчих органів
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом
трьох робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику, банку чи
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, підлягають сплаті
страхувальником, банком чи
організацією, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, протягом десяти
робочих днів з дня одержання
відповідного рішення. При цьому в цей
же строк страхувальник, банк чи
організація, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, має право оскаржити
зазначене рішення до вищого органу
Пенсійного фонду або в судовому
порядку з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
відповідного виконавчого органу
Пенсійного фонду, яким прийнято це
рішення.

Суми пені та фінансових санкцій,
застосованих за порушення порядку та
строків обчислення, нарахування та
сплати страхових внесків стягуються в
тому ж порядку, що й недоїмка із сплати
страхових внесків.

Як вірно встановлено судами,
матеріали справи не містять
беззаперечних доказів, що позивачем, у
встановленому законом порядку,
приймалось рішення про накладення
штрафу на ГВП «Діско», коли саме
приймалось зазначене рішення (до чи
після ліквідації підрозділу), та щодо
направлення зазначеного рішення на
адресу підрозділу протягом трьох
робочих днів із дня його винесення.

Факт порушення ГВП «Діско»,
встановлених ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», термінів сплати ним
страхових внесків не підтверджується
жодним належним доказом. Позивачем не
доведено обґрунтованість розрахунку
суми недоїмки, а також те, що на момент
ліквідації у 2005 році у відособленому
підрозділі відповідача «Діско» було
недостатньо коштів та іншого майна для
сплати недоїмки, що позбавляє права
позивача вимагати стягнення суми
недоїмки з відповідача.

Таким чином, висновки суду є
правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Савранському районі Одеської області ,
- залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 квітня 2012 року по справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Савранському районі Одеської
області до Савранського районного
споживчого товариства про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников