Справа № 728/1278/14
Суддя: Пархоменко П. І.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 728/1278/14
Номер провадження 2-а/728/42/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 червня 2014 року 08 годин 20 хвилин
місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської
області у складі головуючого судді
Пархоменко П.І., за участю секретаря
судового засідання Горбач Н.Д.
розглянувши в місті Бахмачі
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до

відповідача Бахмацької міської ради
Чернігівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_3

предмет адміністративного позову: про
визнання незаконним рішення
Бахмацької міської ради Чернігівської
області 54 сесії 6 скликання від 30 квітня
2014 року та зобов'язання вчинити певні
дії, -

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача Тищенко Є.В.
(довіреність від 08 січня 2014 року №
03-22/08),

від третьої особи ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2014 року ОСОБА_1 (далі позивач)
звернувся з адміністративним позовом
до Бахмацької міської ради
Чернігівської області (далі
відповідач) з вимогою про визнання
незаконним рішення Бахмацької міської
ради Чернігівської області 54 сесії 6
скликання від 30 квітня 2014 року та
зобов'язання вчинити певні дії. Позов
обґрунтував тим, що він у квітні 2014 року
звернувся до Бахмацької міської ради
Чернігівської області із заявою на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі та
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку,
однак оскаржуваним рішенням
відповідача було відмовлено у надані
такого дозволу. Відмова відповідача
мотивована тим, що чинним
законодавством передбачено можливість
передачі у власність земельних ділянок
співвласникам жилого будинку лише в
спільну сумісну власність. Позивач
вважає таку відмову безпідставною
оскільки наявність державного акту на
право приватної власності на землю на
ім'я ОСОБА_5, як одному із співвласників,
викорегованої із загальної земельної
ділянки, стверджує про виділ її частки
в натурі, а тому позивач, як інший
співвласник має право на приватизацію
залишеної іншої частини землі.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з мотивів викладених
в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову оскільки позивач є
співвласником будинку, який обслуговує
земельна ділянка, а тому вона може бути
передана лише у спільну сумісну
власність. Крім того, суд не має
повноважень зобов'язати відповідача
надати дозвіл на виготовлення
технічної документації, оскільки це не
належить до його компетенції, що є
підставою для відмови в задоволенні
адміністративного позову.

Третя особа у вирішені спору послалась
на розсуд суду.

Судом встановлені такі обставини та
визначені відповідно них
правовідносини.

Позивач є власником ? частини житлового
будинку з надвірними будівлями, що
знаходиться в м. Бахмач, Чернігівської
області, АДРЕСА_1 та підтверджується
договором дарування жилого будинку від
15 лютого 2003 року (а.с.7), витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.8).

Листом Бахмацької міської ради
Чернігівської області від 24 жовтня 2013
року № 03-20/2202 (а.с.13) підтверджується, що
житловому будинку з господарськими
будівлями ОСОБА_1 та земельній ділянці
присвоєно поштову та юридичну адресу м.
Бахмач, Чернігівської області,
АДРЕСА_1-А.

Рішенням Бахмацької міської ради
Чернігівської області 54 сесії 6
скликання від 30 квітня 2014 року (а.с.12)
було відмовлено в надані дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі та
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку
ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, орієнтовною площею
0,0600 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).

Громадянці ОСОБА_5 на підставі рішення
виконавчого комітету Бахмацької
міської ради Чернігівської області від
30 листопада 1995 року № 264 для
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,05 га, що підтверджується копією
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЧН БЧ № 004629
(а.с.9).

За повідомленням Бахмацької районної
державної нотаріальної контори (а.с.29)
спадкова справа до майна померлої
ОСОБА_5 відкрита за заявою ОСОБА_3

З встановленого випливають наступні
висновки.

Між сторонами виник спір з приводу
реалізації Бахмацькою міською радою
Чернігівської області, як органом
місцевого самоврядування, відповідно
до закону виключної компетенції з
питань регулювання земельних відносин
(владних управлінських функцій). В
даних відносинах сторони (позивач і
відповідач) не характеризуються
ознаками рівності і знаходяться у
владному підпорядкуванні однієї
сторони другій, що є підставою для
розгляду спору в порядку
адміністративного судочинства.

Виходячи із змісту статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

А, частиною першою статті 9 КАС України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
який втілено в частині другій статті 19
Конституції України, згідно із якою
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі частини третьої статті 24
Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21 травня
1997 року № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР)
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією України і
законами України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 34 статті 26 Закону №
280/97-ВР до виключної компетенції
міських рад відноситься вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Частиною десятою статті 59 Закону №
280/97-ВР передбачено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Зокрема, підставами для визнання акта
органу місцевого самоврядування
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до пунктів „а", „в" статті 12
Земельного кодексу України (далі ЗК
України) до повноважень міських рад
відноситься розпорядження землями
територіальних громад, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності.

За змістом частини шостої статті 118 ЗК
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, зокрема, для
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Порядок вирішення заяв громадян,
бажаючих отримати земельну ділянку у
власність, врегульований статтею 118 ЗК
України, зокрема частиною сьомою цієї
статті визначено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Так, з листа відповідача від 05 травня 2014
року № 03-20/923 (а.с.16) та оскаржуваного
рішення (а.с.12) не вбачається, що по суті
розгляду заяви позивача Бахмацька
міська рада Чернігівської області
навела обґрунтування відмови та
підстави для цього зазначені в статті
118 ЗК України.

З огляду на вищенаведене, суд доходить
висновку, що відповідач, відмовляючи
позивачу в надані дозволу на
виготовлення технічної документації,
не мотивував в рішенні свою відмову,
чим порушив положення частини сьомої
статті 118 ЗК України, тому позовні
вимоги в частині визнання рішення
незаконним підлягають задоволенню.

Аналогічну позицію висловив Вищий
адміністративний суд України в
постанові від 13 лютого 2014 року (справа
№ 278/53/13-а).

Крім того, задовольняючи таку вимогу
суд виходить з того, що однією з вимог
принципу верховенства права є захист
від свавілля, і це означає, що втручання
у права людини повинно підлягати
ефективному контролю. Щонайменше це
має бути судовий контроль, який
найкращим чином забезпечує гарантії
незалежності, безсторонності та
належної правової процедури (п. 55
рішення Європейського Суду з прав
людини від 6 вересня 1978 року у справі
„Класс та інші проти Німеччини"). А,
складовою принципу верховенства права
є також вимога юридичної визначеності.
Відповідно до неї, зокрема, остаточне
рішення суду у вирішеній ним справі не
може піддаватися сумніву. Ця вимога
зобов'язує державу та будь-який орган
виконувати судові розпорядження чи
рішення, у тому числі й ухвалені проти
держави чи органу (п. 51, 52 рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі „Рябих проти Росії" від 24 липня
2003 року).

Наведена практика Європейського Суду з
прав людини відповідно до статті 17
Закону України „Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського Суду з прав людини" від 23
лютого 2006 року № 3477-IV застосовуються
при розгляді справ як джерело права.

Також, згідно частиною другою статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч зазначеним вимогам
відповідачем докази надані позивачем
спростовані не були, обґрунтованість
та правомірність оскаржуваного
рішення суду не наведена, будь-яких
доказів в підтвердження заперечення
суду надано не було.

Посилання представника відповідача на
статтю 89 ЗК України та доводи про те, що
чинним законодавством передбачено
можливість передачі у власність
земельних ділянок співвласникам
жилого будинку лише у спільну сумісну
власність не відповідають
правовідносинам, що виникли між
сторонами та є необґрунтованими.

Так, державним актом на право приватної
власності на землю серії ЧН БЧ № 004629
(а.с.9) підтверджується виділення
громадянці ОСОБА_5 земельної ділянки
для обслуговування житлового будинку і
господарських споруд площею 0,05 га, що є
доказом відсутності режиму спільної
сумісної власності на земельну
ділянку, яка обслуговує житловий
будинок позивача.

Виходячи з вищевикладеного, положень
статей 11, 162 КАС України, для
необхідності повного захисту прав,
свобод та інтересів позивача,
оскаржуване рішення відповідача
необхідно визнати протиправним і
скасувати, та зобов'язати відповідача
повторно розглянути на черговій сесії
заяву ОСОБА_6, а не зобов'язати
відповідача надати дозвіл на
виготовлення технічної документації,
оскільки такі дії вказаним суб'єктом
здійснюються самостійно, в межах
власної компетенції, а не за вказівкою
суду і не належать до компетенції суду,
у зв'язку із чим позов підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України
здійснені позивачем документально
підтверджені судові витрати
підлягають стягненню з відповідного
місцевого бюджету, оскільки іншою
стороною був орган місцевого
самоврядування.

Згідно із квитанцією 116.502.1 (а.с.1)
позивачем було сплачено судовий збір в
розмірі 73 грн. 08 коп., який підлягає
стягненню на його користь з місцевого
бюджету Бахмацької міської ради
Чернігівської області.

Керуючись статтями 3, 19, Конституції
України, статтями 2, 3, 9, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Законом України „Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21 травня
1997 року № 280/97-ВР, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Бахмацької міської ради Чернігівської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_3 про
визнання незаконним рішення
Бахмацької міської ради Чернігівської
області 54 сесії 6 скликання від 30 квітня
2014 року та зобов'язання вчинити певні
дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Бахмацької міської ради
Чернігівської області 54 сесії 6
скликання від 30 квітня 2014 року „Про
відмову в наданні дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі та
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку".

Зобов'язати Бахмацьку міську раду
Чернігівської області повторно
розглянути на черговій сесії заяву
ОСОБА_1 про надання йому дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі та
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, м. Бахмач,
Чернігівської області, цільове
призначення якої: будівництво і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Стягнути з місцевого бюджету
Бахмацької міської ради Чернігівської
області на користь ОСОБА_1 судовий збір
в розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Бахмацький районний суд Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області
П.І. Пархоменко