Справа № 2а-1887/12/1070
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаль М.І.

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Державної податкової
інспекції в Обухівському районі
Київській області на Постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіс-древ»-
Київського картонного-паперового
комбінату» до Державної податкової
інспекції в Обухівському районі
Київській області про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Сервіс-древ»- Київського
картонного-паперового комбінату»
звернулись до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Київській області, в якому
просили визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення від 09.04.2012 №
000078/15-02/920, за яким позивачу нараховано
штрафні (фінансові) санкції по податку
на додану вартість у розмірі 5627, 67 грн.
та від 09.04.2012 № 000077/15-02/920, за яким
позивачу нараховано штрафні
(фінансові) санкції по податку на
додану вартість у розмірі 597, 29 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року зазначений адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати в повному обсязі Постанову
Київського окружного
адміністративного суду та постановити
нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги відповідач
аргументує тим, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не було надано суду
доказів, які б спростовували вимоги
позивача та підтверджували факт того,
що позивачем не було вчасно виконано
обов'язку щодо сплати податку на додану
вартість.

З вказаними висновками Київського
окружного адміністративного суду
погоджується і суд апеляційної
інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
09.04.2012 посадовими особами Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Київській області проведено
камеральну перевірку податкової
звітності позивача з податку на додану
вартість.

У ході перевірки перевіряючими
встановлено порушення позивачем
положень вимог пункту 57.1 статті 57,
пункту 203.2 статті 203 Податкового
кодексу України. Під час перевірки
податковим органом зроблено висновок
про те, що позивачем порушено граничний
термін сплати податку на додану
вартість за липень 2010 року, а саме
податкове зобов'язання, самостійно
визначене позивачем у податковій
декларації за липень 2010 року (від 19.08.2010
№ ) у сумі 59268, 00 грн.,
повинно бути сплачено 30.08.2010, між тим, як
така сплата відбулася 28.10.2010 та 28.09.2010,
тобто із затримкою на 59 та 29 днів.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 09.04.2010
№ 715/15-02/341617796/97.

На підставі висновків Акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 09.04.2012 №
000078/15-02/920, за яким позивачу нараховано
штрафні (фінансові) санкції по податку
на додану вартість у розмірі 5627,67 грн.
та від 09.04.2012 №
000077/15-02/920, за яким позивачу нараховано
штрафні (фінансові) санкції по податку
на додану вартість у розмірі 597,29 грн.,
на підставі пункту 206.1 статті 206
Податкового кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що
19.08.2010 року позивачем до державної
податкової інспекції, засобами
електронного зв'язку, подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2010 року з
податковим зобов'язанням на суму 59268,00
грн. Вказана декларація прийнята
податковим органом, що підтверджується
відповідним повідомленням.

Платіжним дорученням від 27.08.2010 № 75
вказану суму коштів сплачено до
бюджету.

Вказане також підтверджується й копією
облікової картки платника податку на
додану вартість за 2010 рік.

Спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення є Закон № 2181-ІІІ.

Пунктом 1.2 ст. 1 цього Закону
встановлено, що податкове зобов'язання
- зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 ст. 5
Закону № 2181-ІІІ платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

У разі коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання протягом граничних
строків, визначених цим Законом, такий
платник податку зобов'язаний сплатити
штраф у таких розмірах: при затримці до
30 календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі десяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці від 31 до 90
календарних днів включно, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі двадцяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці, що є більшою 90
календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу (підпункт 17.1.7 пункт 17.1 ст. 17
Закону № 2181-ІІІ).

В судовому процесі встановлено факт
сплати позивачем поточних узгоджених
податкових зобов'язань що
підтверджується платіжними
дорученнями, а факт перерахування
коштів позивачем за вказаними
платіжними дорученнями у встановлені
законодавством строки визнається
відповідачем.

Отже, судом першої інстанції
встановлено, що в зазначених вище
платіжних дорученнях, а саме, в
реквізитах щодо призначення платежу,
позивачем було надано повну інформацію
про платіж та документи, на підставі
яких здійснювалось перерахування
коштів, тобто у позивача не виникало
податкового боргу зі сплати сум
податку на додану вартість нарахованих
згідно вказаних податкових декларацій.

Крім того, колегія суддів, погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
податковий орган не наділений правом
чи обов'язком змінювати призначення
платежу, визначене платником податків.

Відповідно до п. 7.7 статті 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетом та державними цільовими
фондами» визначено принцип рівності
бюджетних інтересів. З цією метою
встановлено, що податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) -у
рівних пропорціях.

Як визначено підпунктом 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 зазначеного Закону, джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або податкового боргу
платника податку є будь-які власні
кошти такого платника податку. Отже,
грошовий платіж є єдиною формою сплати
податкових зобов'язань і погашення
податкового боргу.

Відповідно до Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу серед яких немає
зміни призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Враховуючи вище наведене, суд
апеляційної інстанції не вбачає
порушень судом першої інстанції норм
матеріального права, на які
посилається у апеляційній скарзі
відповідач, та вважає, що суд повно
встановив обставини у справі, яким
надав правову оцінку на підставі
законодавства, яке врегульовує спірні
відносини.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі Київській області
- залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 05.06.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.