Справа № 2а/1215/34/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/50196/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Лутугинському районі
Луганської області про визнання дій
неправомірними,

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Лутугинського районного
суду Луганської області від 24 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій з підстав
порушення цими судами норм
матеріального та процесуального права
і прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Лутугинському районі Луганської
області (далі - Управління) і з 2 червня
2011 року відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та з урахуванням
наданої ним довідки про заробіток № 1-6.2
від 18 листопада 2010 року за період
роботи з 4 січня1976 року по 22 січня 1981
року у відрядженні в Німецькій
Демократичній Республіці на
державному закритому уранодобувному
закордонпідприємстві Мінсредмаша СРСР
позивачу було призначено пенсію за
віком. У вказаній довідці заробітна
плата, яка виплачувалась в російських
рублях та німецьких марках, зазначена
однією сумою.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень і у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до заробітної плати
/доходу/ для обчислення пенсії
враховуються суми виплати /доходу/,
отриманих застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зазначено, що, до набрання
чинності цим Законом, а саме заробітна
плата /дохід/, що враховується при
перерахунку пенсії за період до
впровадження Закону в дію визначається
відповідно до ч.2 ст.40 цього Закону.

При перерахунку пенсії позивач виявив
бажання взяти для обчислення пенсії
період роботи за кордоном і заробіток,
що складається з виплат в російських
карбованцях та німецьких марках.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що до заробітку для
обчислення пенсій включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 72 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», при обчисленні
середньомісячного заробітку
працівникам за роботу за межами
України заробітна плата враховується
на загальних підставах за умови сплати
в цей період внесків до Пенсійного
фонду України.

Раніше діючим законодавством, зокрема,
п. 129 Положення про порядок призначення
та виплати державних пенсій,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 03.08.1972р.,
передбачалося, що при визначенні
середньомісячного заробітку
робітників і службовців, працюючим в
закладах СРСР за кордоном, а також в
міжнародних організаціях, пенсії
обчислювалися із розрахунку 200 %
максимального окладу з відповідної
посади (з встановленими надбавками) в
радянській валюті. При цьому частина
заробітної плати, яка виплачувалася в
іноземній валюті, не враховується. При
визначенні середньомісячного
заробітку інших робітників і
службовців, направлених з СРСР за
кордон на роботу або у відрядження і
отримуючих заробітну плату у
радянській валюті по місцю роботи,
пенсії обчислювалися із розрахунку 100 %
заробітної плати, яку вони отримували
до направлення за кордон.

Таким чином, оскільки особа працювала
за кордоном в установах колишнього
СРСР чи УРСР або за відрядженням цих
установ, то обчислення розміру пенсії
із заробітку з врахуванням частини
заробітної плати, отриманого в
іноземній валюті, Законом України «Про
пенсійне забезпечення» та іншим
законодавством, що діяло раніше, не
передбачено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
дійшли обгрунтованого висновку про те,
що при здійсненні розрахунку пенсії
відповідачем не було порушено права
позивача на перерахунок пенсії,
оскільки позивач працював за кордоном
в установах колишнього СРСР чи УРСР або
за відрядженням цих установ, а тому
обчислення розміру пенсії із заробітку
з врахуванням частини заробітної
плати, отриманого в іноземній валюті,
законодавством не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що суди
попередніх інстанцій правильно
врахували наведені обставини і
висновок про відсутність підстав для
прийняття рішення на користь позивача
ґрунтується на повно і всебічно
встановлених обставинах справи, які
підтверджені належним чином
перевіреними і наявними у справі
доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених
судами висновків не спростовують.

Керуючись статями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Лутугинського
районного суду Луганської області від
24 травня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер