Справа № 754/4827/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
754/4827/14-а Головуючий у 1-й
інстанції: Панченко О.М.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Деснянського районного
суду м.Києва від 18 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 18 квітня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано дії відповідача при
нарахуванні та виплаті позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення
неправомірними, зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити на
користь позивача щорічну допомогу на
оздоровлення за 2013 рік, виходячи з
розміру 5 мінімальних заробітних плат,
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». В решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції в
частині відмови позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
задоволенні вимоги адміністративного
позову в повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги, так як
позивач оскаржує судове рішення в
частині відмови в задоволенні позову
про зобов'язання виплатити одноразову
компенсацію за встановлення ІІ групи
інвалідності в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, то судове рішення
переглядається в цій частині.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м.Києві державної
адміністрації з 01.08.2000 року як учасник
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії, інвалід 2 групи.

З листа УПСЗН Деснянської районної у
м.Києві державної адміністрації від
16.10.2013 року № 37-2552 вбачається, що згідно
матеріалів діючої пенсійної справи
позивача, не вбачається документів,
згідно яких було здійснено виплату
компенсації за шкоду здоров'ю особам,
які стали інвалідами в 1996 році та на час
постановки на облік до відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивач із заявою про
призначення та виплату одноразової
компенсації, передбаченої ст.48 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» до відповідача не
звертався.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено виплату
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

Порядок виплати такої допомоги було
врегульовано постановою Кабінету
Міністрів України від 20.06.2000 N 987 «Про
затвердження Порядку використання
коштів Фонду для здійснення заходів
щодо ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення» (далі -
Порядок №987).

Пунктом 20 цього Порядку №987 до 2002 року
було передбачено, що виплата
компенсацій і допомоги, передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», провадиться:

працюючим громадянам (у тому числі
працюючим пенсіонерам за умови подання
ними довідки про неодержання допомоги
і компенсацій в органах, які виплачують
пенсію) - підприємствами, установами,
організаціями, військовими частинами,
в яких громадяни працюють, навчаються
або несуть службу;

непрацюючим пенсіонерам - органами, які
виплачують пенсію.

З 2002 року непрацюючим пенсіонерам
виплати компенсацій і допомоги почали
здійснювати органи праці та
соціального захисту населення.

Відповідно до постанови КМ України від
20.09.2005 року № 936 «Про затвердження
Порядку використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виплата одноразової компенсації
особам, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи
здійснюється центрами по нарахуванню
та виплаті соціальних допомог,
управліннями праці та соціального
захисту населення за місцем реєстрації
громадян.

Одноразова компенсація відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу у період з 1996 року
по 2002 рік в органах, які здійснювали
виплату пенсії, не виплачувалася.
Позивач не звертався з заявою за
призначенням вище зазначеного виду
допомоги.

В матеріалах справи також відсутні
докази звернення позивача і до
Управління праці та соціального
захисту населення із заявою про
призначення та виплату йому
одноразової компенсації.

Крім того, будь-яке рішення про відмову
у призначенні (або призначення)
компенсації позивачу відповідачами не
приймалось.

За таких підстав, відсутній факт
порушення діями Управління прав та
законних інтересів позивача, а тому
вимоги про зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
одноразової компенсації є
безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги позивача не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 18 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.