Справа № 2а-0770/1178/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 р.
Справа № 106410/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання
Андрушківа І.Я.,

представника відповідача
Аги В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Закарпатського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року у справі за позовом
Закарпатського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термал-Стар» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,-

В С Т А Н О В И В:

18.08.2008 року Закарпатське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інваліді звернулось до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термал-Стар», в
якому просило стягнути з відповідача в
користь позивача
адміністративно-господарські санкції
та пеню в сумі 13 186, 00 грн.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що відповідачем вжито
усіх залежних від нього заходів щодо
утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, на нього
не може бути покладена
відповідальність за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, а сам факт
відсутності працюючого інваліда, ще не
є підставою для застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Закарпатське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інваліді подало апеляційну скаргу в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову якою позов
задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що оскаржувана постанова є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд першої інстанції порушив
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову у
повному обсязі, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач здійснив
усі передбачені чинним на момент
виникнення спору законодавством
заходи, спрямовані на працевлаштування
інвалідів на своєму підприємстві, що
підтверджується відповідними
доказами, а тому на нього не може бути
покладена відповідальність,
передбачена ст. 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Колегія суддів погоджується з
обгрунтованістю такого висновку суду
першої інстанції з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
ТОВ «Термал-Стар» подало до
Закарпатського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звіт форми № 10-ПІ про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2007
рік(а.с.5). Відповідно до рядка 03 звіту
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України № 875-ХІІ
становить 3 особи. В той час, як згідно
рядка 02 звіту на підприємстві протягом
2007 року середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність, становила 2 особи. Тобто,
відповідачем не працевлаштовано,
відповідно до нормативу, інвалідів у
кількості 1 особи.

З наявного в матеріалах справи Реєстру
оперативних вакансій вбачається, що
ТОВ «Термал-Стар» подавало до
Ужгородського районного центру
зайнятості звіти про наявність
вакансій (форма 3-ПН) для
працевлаштування інвалідів у 2007 році, а
зокрема: 15 та 19 січня, 20 лютого, 06,13 та 18
квітня, 16 та 24 травня, 26 червня, 06 та 16
липня, 24 вересня, 30 жовтня, 07 листопада
та 20 грудня(а.с.146). Крім того, листами №
15 від 19.01.2007 року та № 31 від 28.02.2007 року
відповідач повідомляв центр
зайнятості про наявність вакансій для
інвалідів(а.с.56-57). Проте, протягом 2007
року на ТОВ «Термал-Стар» жодного
інваліда відповідним органом
направлено не було.

За змістом статті 19 Закону № 875-ХІІ для
підприємств, установ, організацій
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону №
875-ХІІ встановлено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
які використовують найману працю, за
кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України від 25 червня 1991 року №
1251-XII «Про систему оподаткування», а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом з тим, відповідно до частини
першої статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ
працевлаштування інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23 лютого 2006 року №
3483-IV «Про внесення змін до деяких
законів України щодо реалізації
інвалідами права на трудову
зайнятість» зазначену статтю було
викладено в іншій редакції, а Закон №
875-ХІІ доповнено статтею 18-1, за змістом
якої пошук підходящої роботи для
інваліда здійснює державна служба
зайнятості.

Таким чином обов'язок підприємства
зі створення робочих місць для
інвалідів не супроводжується його
обов'язком займатись пошуком інвалідів
для працевлаштування.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем вжито
усіх залежних від нього заходів щодо
утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, тому на
нього не може бути покладена
відповідальність за не направлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування.

Крім цього, така правова позиція
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 20 червня 2011 року у справі
№ 21-60а11.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року у справі № 2а-1970/2351/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін