Справа № К/9991/36867/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Київ К/9991/36867/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Ялта АР Крим

на постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2011 р.

у справі №2а-6357/10/16/0170

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м.
Ялта АР Крим

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Ялта АР Крим про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
10.09.2010 р. у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2011 р. рішення суду першої
інстанції скасовано, прийнято нову
постанову, якою позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 03.03.2008
р. №/0, у задоволенні іншої частини
позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим
рішенням, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
із касаційною скаргою, у якій з підстав
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права просить скасувати вказане судове
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Позивач надіслав на адресу суду
касаційної інстанції письмові
заперечення на касаційну скаргу
відповідача, за змістом яких проти
вимог останньої заперечує та просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Податковим органом у період з 11.02.2008 р.
по 19.02.2008 р. було проведено виїзну
позапланову перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з 01.01.2005
р. по 31.12.2007 р., результати якої
оформлено актом від 20.02.2008 р.
№27/17-1/НОМЕР_1.

У ході перевірки встановлені наступні
порушення: завищення валових витрат за
2005 рік на суму 7204 грн., неправомірне
застосування податкової соціальної
пільги в місяць припинення трудових
відносин, у звязку з чим занижено
податок з доходів фізичних осіб в сумі
82,75 грн.; неправильне визначення
податкового зобов'язання з податку на
землю, у зв'язку з чим занижено податок
на землю в сумі 271,86 грн.; порушення
вимог п.1 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» у частині незастосування в 2006
році при здійснення розрахункових
операцій при наданні послуг гральних
автоматів зареєстрованих у
встановленому законом порядку
розрахункових книжок; порушення вимог
п.1 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» у частині незастосування у 2007
році при здійсненні розрахункових
операцій при наданні послуг гральних
автоматів зареєстрованих у
встановленому порядку реєстраторів
розрахункових операцій. Загальна сума
виручки, яка отримана позивачем за 2007
рік без застосування РРО, склала 75 178,50
грн.

На підставі встановлених порушень
податковим було прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 03.03.2008 р. №/0, яким
відповідно до п.1,3 ст.17 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до позивача застосована
штрафна санкція у сумі 376 232,50 грн.;
податкове повідомлення-рішення від
03.03.2008 р. №/0, яким позивачу
визначена сума податкового
зобовязання з земельного податку у
сумі 271,86 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 03.03.2008 р.
№/0, яким позивачу визначена сума
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у сумі 248,25 грн., у
тому числі основний платіж - 82,75 грн.,
штрафна санкція - 165,5 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів
касаційної скарги спірним є рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 03.03.2008 р. №/0, яким до
позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 376 232,50 грн. за
встановлені перевіркою порушення п.1
ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій.

Згідно зі ст. 12 вказаного Закону на
території України дозволяється
реалізовувати та застосовувати лише ті
реєстратори розрахункових операцій
вітчизняного та іноземного
виробництва, які включені до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій та конструкція
і програмне забезпечення яких
відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 7 лютого 2001 року №121 «Про
переведення суб'єктів підприємницької
діяльності на облік розрахункових
операцій у готівковій та безготівковій
формі із застосуванням реєстраторів
розрахункових операцій» на
Міністерство промислової політики
було покладено обов'язок забезпечити
організацію розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть необхідним вимогам, а
також запам'ятовуючих пристроїв
(фіскальної пам'яті) для оснащення
автоматів, що вже діють.

Пунктом 1 частини 2 додатка до згаданої
постанови встановлено, що до 31 грудня
2006 року всі гральні автомати повинні
бути переведені в режим застосування
реєстраторів розрахункових операцій.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 1 липня 2008
року № 430 «Про затвердження Державного
реєстру реєстраторів розрахункових
операцій у новій редакції» до
Державного реєстру було включено
комп'ютерно-касову систему «Фіскал»,
яка призначена для фіскалізації
гральних автоматів, автоматизації
збору, обліку і контролю даних про
функціонування залів гральних
автоматів.

Таким чином, суб'єкти господарювання
зобов'язані використовувати
комп'ютерно-касову систему «Фіскал» з
моменту її включення до Державного
реєстру реєстраторів розрахункових
операцій.

За таких обставин до вказаної дати у
суб'єктів господарювання була відсутня
об'єктивна можливість дотримуватися
вимог Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» у частині
використання гральних автоматів, які
переведені у фіскальний режим роботи.

У справі, що розглядається, вбачається,
що перевірку було проведено до дати
реєстрації вказаної
комп'ютерно-касової системи, а отже
відсутні підстави вважати висновки
контролюючого органу про порушення
позивачем порядку використання
реєстраторів розрахункових операцій
обґрунтованими.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
правомірно дійшов висновку про
незаконність застосування штрафних
(фінансових) санкцій до позивача
спірним рішенням від 03.03.2008 р. №/0.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та зважаючи на
приписи ч. 3 ст. 220№ КАС України судова
колегія Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що
порушень або неправильного
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права не вбачається, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржуване судове рішення залишити -
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ялта АР Крим
залишити без задоволення.

2. Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2011 р. у справі №2а-6357/10/16/0170
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.