Справа № 803/967/14
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Справа № 803/967/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача Кащишиної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Нововолинського міського управління
юстиції Волинської області Кащишиної
Алли Василівни про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з
позовом до державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Нововолинського міського управління
юстиції Волинської області Кащишиної
Алли Василівни (далі - відповідач,
державний реєстратор), в якому просить
визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора від 14
травня 2014 року №13023647 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень та зобов'язати відповідача
провести державну реєстрацію права
власності на 2/3 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 за позивачем.

В обгрунтування позовних вимог позивач
вказує на те, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належав на праві спільної
сумісної власності йому, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_4 позивач
успадкував 1/3 частину зазначеного
будинку на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом.
Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 23.04.2014 року
в справі №165/955/14-ц встановлено, що
позивачу належить на праві спільної
часткової власності 2/3 частини
вказаного житлового будинку.

14.05.2014 року позивач звернувся в
реєстраційну службу із заявою про
державну реєстрацію права власності на
належні йому 2/3 частки житлового
будинку. Рішенням державного
реєстратора від 14 травня 2014 року №13023647
позивачу було відмовлено в державній
реєстрації права власності на вказане
нерухоме майно.

Позивач вважає таку відмову
протиправною, не обґрунтованою, в
зв'язку з чим просить скасувати
оскаржуване рішення відповідача та
зобов'язати провести державну
реєстрацію права власності на 2/3 частки
житлового будинку АДРЕСА_1 за
позивачем.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги з підстав, викладених в
адміністративному позові, та просив їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні та в
поданих запереченнях на
адміністративний позов позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнала, зазначивши, що 14.05.2014
року ОСОБА_1 звернувся в реєстраційну
службу із заявою про державну
реєстрацію права власності на будинок
за адресою: АДРЕСА_1. При розгляді заяви
ОСОБА_1 про державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно та доданих
до них документів було встановлено
відсутність правовстановлюючого
документу - свідоцтва про право
власності від 01.11.1999 року, яке за
словами позивача втрачене. Подане
ОСОБА_1 рішення Нововолинського
міського суду Волинської області від
23.04.2014 року в справі №165/955/14-ц про
визначення часток у спільній сумісній
власності не є правовстановлюючим
документом на нерухоме майно, тому
державним реєстратором правомірно
відмовлено у вчиненні реєстраційної
дії, з огляду на що просить у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що рішенням
державного реєстратора від 14 травня 2014
року №13023647 було відмовлено ОСОБА_1 у
державній реєстрації права власності
на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с.7). Обґрунтовуючи відмову у вчиненні
реєстраційної дії, державний
реєстратор зіслався на статтю 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», пункти 20, 28 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 року №868, та зазначив, що
документи, подані для проведення
державної реєстрації прав, не
відповідають вимогам або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме: рішення суду про
визначення часток у спільній сумісній
власності не є документом, що
підтверджує виникнення речових прав на
нерухоме майно.

Однак, суд вважає вищевказану відмову
державного реєстратора у вчиненні
реєстраційної дії протиправною з
врахуванням наступного.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно із частинами першою та другою
статті 15 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 року №868 затверджено Порядок
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
Порядок), який визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна (п.1 Порядку).

Пунктом 36 Порядку встановлено, що для
проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Водночас, перелік документів, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності на нерухоме
майно, наведений у пункті 37 Порядку та
включає в себе, зокрема, рішення суду,
що набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Згідно пункту 4 частини першої статті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
квартиру (будинок) від 01.11.1999 року (а.с.20)
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3. З
пояснень позивача вбачається, що
примірник даного свідоцтва ним
втрачений.

08.08.2013 року ОСОБА_1, як спадкоємцю за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4, видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, яка складається
з 1/3 частки одноквартирного будинку
АДРЕСА_1 (а.с.21).

Як свідчать матеріали справи,
позивачем 14.05.2014 року до заяви про
державну реєстрацію прав та обтяжень
було подано рішення Нововолинського
міського суду Волинської області від
23.04.2014 року в справі №165/955/14-ц, яким
встановлено, що позивачу належить на
праві спільної часткової власності 2/3
частини вказаного житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6). З штемпеля суду
вбачається, що судове рішення набрало
законної сили 06.05.2014 року.

Отже, позивачем до заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень було
подано рішення суду, яке набрало
законної сили та яким встановлено
право спільної часткової власності
позивача на 2/3 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 Волинської області.

З врахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивачем до
заяви про реєстрацію прав та їх
обтяжень були подані необхідні
документи, які відповідають вимогам
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та які дають
підстави для вчинення реєстраційних
дій по державній реєстрації права
власності на вищевказане нерухоме
майно.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача про те, що подане позивачем
рішення суду про визначення часток у
спільній сумісній власності не є
документом, що підтверджує виникнення
речових прав на нерухоме майно. На
думку суду, державний реєстратор
суб'єктивно протрактував суть рішення
суду та не врахував ту обставину, що
даним рішенням чітко встановлено право
спільної часткової власності ОСОБА_1 на
2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1
Волинської області. Тобто, рішенням
суду визначено право власності
позивача на 2/3 частки вищезгаданого
житлового будинку і таке право
власності згідно чинного
законодавства України підлягає
державній реєстрації у відповідності
до вимог Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Аналізуючи рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Нововолинського
міського управління юстиції
Волинської області від 14.05.2014 року
№13023647 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, суд
вважає, що воно прийняте без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для його прийняття, та є таким,
що порушує права та інтереси позивача
як власника нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку про підставність та
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1,
з огляду на що адміністративний позов
слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Нововолинського міського управління
юстиції Волинської області Кащишиної
Алли Василівни від 14 травня 2014 року
№13023647 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Нововолинського міського
управління юстиції Волинської області
Кащишину Аллу Василівну провести
державну реєстрацію права власності на
2/3 (дві третіх) частки житлового будинку
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 16 червня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій