Справа № 826/6264/14
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2014 року № 826/6264/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Маруліної Л.О., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 доДержавної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві провизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
ОСОБА_1 (далі також - позивач,) звернувся
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15.05.2014 року відкрито
провадження у справі та призначено
справу до судового розгляду.
В судове засідання 28.05.2014 р. представник
позивача прибув, відповідач не прибув,
заяв, клопотань не надав, причини суду
В судове засідання 12.06.2014 року прибув
представник позивача, відповідач не
прибув. З урахуванням вимог частини
шостої ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, у зв'язку з
неявкою відповідача та відсутністю
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні ухвалено
продовжити розгляд справи в письмовому
Позивач позов підтримує в повному
обсязі. Позовні вимоги вмотивовує тим,
що ним помилково було зазначено у
колонці 5 податкової декларації суми
податку, яка підлягає самостійній
сплаті платником податку у розмірі 42
940,31 грн., оскільки він не одержував
інших доходів, ніж заробітна плата за
вказаний період. За виявленим фактом
помилки позивачем одразу ж було подано
уточнюючу декларацію з виправленими
показниками. На переконання позивача, у
нього відсутній обов'язок утримувати
та сплачувати податок із суми своєї
заробітної плати, а при відсутності
зобов'язання відповідно відсутня й
відповідальність за невиконання
такого зобов'язання.
Відповідач в судове засідання
уповноваженого представника не
направив, про причини неявки суду не
повідомив, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, заперечень по суті
Дослідивши матеріали справи, Окружним
адміністративним судом міста Києва
встановлено, що позивач - ОСОБА_1 з 26.03.2010
року працював радником ліквідатора ВАТ
КБ "ІПОБАНК" та йому було нараховано
заробітну плату у розмірі 234 359,49 грн., з
яких до складу внесків та інших
постійних утримань було включено 42 940,31
грн., що підтверджується довідкою банку
від 11.06.2014 року.
24.04.2012 року позивач подав до
відповідача податкову декларацію вх.
№305577 та зазначив у колонці №4 кодового
рядка 01.01. «Заробітна плата» розділу II
Податкової декларації суму податку,
утриману податковим агентом у розмірі
колонці №5 цього ж кодового рядка
позивач вказав суму доходів, з яких
позивач має самостійно сплатити
За фактом виявленої помилки, позивач
07.08.2012 року подав уточнюючу податкову
декларацію вх. №308420, в якій було
виключено у колонці №5 суму доходів,
яка підлягає самостійному
Державною податковою інспекцією в
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві було проведено камеральну
перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з
питання додержання граничних строків
сплати узгодженого податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб та складено акт №
29/111/26-54-17-03-23/НОМЕР_1 від 22.11.2013 року.
Перевіркою було встановлено, що
позивач несвоєчасно сплатив
самостійно визначену суму податкового
визначену в декларації від 07.08.2012 року
№308420, чим порушив п. 179.7 ст.179
Податкового кодексу України.
На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 03.12.2013 року №
коп., застосованого за порушення
граничного строку сплати грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, визначеного
Податковим кодексом України та на
підставі ст. 126 глави 11 розділу II
Податкового кодексу України за
затримку на 7 календарних днів сплати
суми грошового зобов'язання в розмірі
Не погоджуючись з вищевказаним
податковим повідомленням-рішенням,
позивач подав первинну скаргу на
податкове повідомлення-рішення до
Головного управління Міндоходів у м.
Рішенням від 13.02.2014 року №327/Ш/26-15-10-09-25
про результати розгляду первинної
скарги Головного управління
Міндоходів у м. Києві первинну скаргу
позивача залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням від 13.02.2014
року №327/Ш/26-15-10-09-25 Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
податковим повідомленням-рішенням від
03.12.2013 року № позивач 24.02.2014 року
подав до Міністерства доходів і зборів
України повторну скаргу.

Рішенням від 07.04.2014 року №2091/Ш/99-99-10-01-02-15
про результати розгляду повторної
скарги Міністерство доходів і зборів
України залишило без змін оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
відповідача та рішення Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
прийняте за результатами розгляду
первинної скарги.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду за їх
захистом.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Пунктом 54.1. Податкового кодексу
України встановлено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до п. 50.1. Податкового
кодексу України у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Згідно п. 126.1. Податкового кодексу
України у разі якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання та/або авансових внесків з
податку на прибуток підприємств
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці більше
30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Згідно п. 14.1.180 Податкового кодексу
України податковий агент щодо податку
на доходи фізичних осіб це юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Пунктами 168.1.1. та 168.1.2. Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом.

Як вбачається з наданих позивачем
доказів, які відповідачем не
спростовані, протягом 2011 року
позивачем не отримувався дохід, з якого
позивач мав би утримати та сплатити
самостійно податок з доходів фізичних
осіб. У той же час отримана позивачем
заробітна плата від ВАТ КБ "ІПОБАНК" у
розмірі 234 359,49 грн. була оподаткована
банком як податковим агентом, в
результаті чого в колонці №4
декларації позивачем вказано суму
податку, утриманого податковим агентом
з заробітної плати у розмірі 42 940,31 грн.

Виявлені помилки в податковій
декларації за 2011 рік були усунуті
позивачем самостійно шляхом подання
уточнюючої податкової декларації
07.08.2012 року. Згідно виправлених
показників податкової декларації за 2011
рік, сума податку з доходів, яка
підлягає сплаті позивачем самостійно -
дорівнює нулю, а тому застосування
штрафів, визначених ст. 126 Податкового
кодексу України є безпідставним.

З огляду на наведене, враховуючи
відсутність інших доказів на
спростування вказаних обставин, суд
приходить до висновку, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від
03.12.2013 року № є протиправним та
підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,112, 121, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 03.12.2013 року
№ - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 03.12.2013 року
№, винесене Державною податковою
інспекцію у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 182 гривні 70
коп.

Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Л.О. Маруліна