Справа № 826/17659/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Голосіївськаої районної у
м. Києві державної адміністрації на
Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Голосіївськаої районної у м.
Києві державної адміністрації про
скасування розпорядження №898 від
14.12.2012, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулась
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Голосіївськаої районної у м. Києві
державної адміністрації, в якому
просили суд скасувати розпорядження
№898 від 14.12.2012 Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року зазначений
адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції було неповно досліджено
обставини справи, що призвело до
порушення норм матеріального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є дитиною-сиротою: у 1994 році
померла її мати а у ІНФОРМАЦІЯ_2 році -
помер батько. Рішенням Виконавчого
комітету Глухівської міської ради
Сумської області від 18.09.1998 року №220
ОСОБА_5 (дружину батька) призначено її
опікуном. У 2000 році вона з опікуном
повернулися в м.Київ, де проживали в
однокімнатній квартирі ОСОБА_5 разом з
її сином від першого шлюбу, невісткою
та онуком. З 23.05.2006 року вона перебуває
на квартирному обліку, як особа, яка
повернулася з дитячого будинку, з
позачерговим забезпеченням житла на
підставі реєстрації в квартирі опікуна
за адресою: АДРЕСА_1. З того часу по
сьогоднішній день житло їй не
надавалось та не пропонувалось. У
ІНФОРМАЦІЯ_3 році померла її опікун
ОСОБА_5 На даний час проживає в квартирі
сина опікуна разом з його родиною.
Однак оскаржуваним Розпорядженням її
було знято з квартирного обліку. Про
винесення зазначеного Розпорядження
їй стало відомо з листа від 12.06.2013 року,
який отримала 09.07.2013 року, а тому з
поважних підстав пропустила строк
звернення до суду.

Оскаржуваною постановою
адміністративний позов задоволено. З
такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням Виконавчого комітету
Глухівської міської ради Сумської
області від 18.09.1998 року №220 «Про
встановлення опіки», розглянувши заяву
ОСОБА_5 з проханням призначити її
опікуном неповнолітньої ОСОБА_4 у
зв'язку зі смертю її батьків,
встановлено опіку над неповнолітньою
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначивши
опікуном її мачуху ОСОБА_5. Взято до
уваги, що дитина ОСОБА_4 має майно та їй
призначена пенсія, але житлом в
м.Глухові не забезпечена.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
охорону дитинства» від 26.04.2001 з
наступними змінами і доповненнями,
діти, які внаслідок смерті батьків,
позбавлення батьків батьківських прав,
хвороби батьків чи з інших причин
залишилися без батьківського
піклування, мають право на особливий
захист і допомогу з боку держави.

Діти-сироти та діти, позбавлені
батьківського піклування, які до
передачі під опіку чи піклування,
влаштування в дитячі будинки сімейного
типу, прийомні сім'ї, заклади для
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, не мали
впорядкованого житла або вселення яких
у приміщення, що зберігалося за ними,
неможливе внаслідок його знищення чи
пошкодження або з інших поважних
причин, що унеможливлюють проживання
там цих дітей, забезпечуються
позачергово впорядкованим житлом за
місцем їх походження або проживання до
влаштування в сім'ї громадян,
відповідні заклади в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

На квартирний облік у Голосіївській
районній державній адміністрації
м.Києва позивач була взята з 23.05.2006 року,
що підтвердужється витягом з облікової
справи станом на 29.08.2008 року.

Аналізуючи наведені доводи, колегія
суддів зважає на таке.

Згідно ст. 46 Житлового Кодексу поза
чергою жиле приміщення надається:
дітям-сиротам та дітям, позбавленим
батьківського піклування, після
завершення терміну перебування у сім'ї
опікуна чи піклувальника, прийомній
сім'ї, дитячому будинку сімейного типу,
закладах для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування,
а також особам з їх числа у разі
відсутності житла або неможливості
повернення займаного раніше жилого
приміщення в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Положенням п. 7 ст. 11 Закону України «Про
житловий фонд соціального
призначення» від 12.01.2006 з наступними
змінами і доповненнями право
позачергового отримання квартир або
садибних (одноквартирних) жилих
будинків із житлового фонду
соціального призначення, за наявності
в них права на отримання такого житла,
мають: діти-сироти та діти, позбавлені
батьківського піклування, після
завершення перебування у відповідних
закладах для таких дітей, дитячому
будинку сімейного типу, прийомній сім'ї
або завершення терміну піклування над
такими дітьми та в разі відсутності в
таких дітей права на житло.

Положеннями п. 26 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР,
затверджених Постановою Ради
Міністрів УРСР |Українська
республіканська рада професійних
спілок від 11.12.1984, № 470 з наступними
змінами і доповненнями, чинними на час
розгляду справи, громадяни перебувають
на квартирному обліку до одержання
жилого приміщення, за винятком
випадків, передбачених у цьому пункті.

Громадяни знімаються з квартирного
обліку у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок
якого відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення;

2) виїзду на постійне місце проживання
до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з
підприємством, установою, організацією
особи, яка перебуває на обліку за
місцем роботи, крім випадків,
передбачених законодавством Союзу РСР,
Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих
Правил та іншими актами законодавства
Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на
строк понад шість місяців, заслання або
вислання;

5) подання відомостей, що не
відповідають дійсності, які стали
підставою для взяття на облік, або
неправомірних дій службових осіб при
вирішенні питання про взяття на облік.

Громадяни виключаються із списків
осіб, які користуються правом
першочергового одержання жилих
приміщень, якщо вони були
необгрунтовано включені до цих списків
або втратили вказане право.

Як вбачається з листа відповідача від
12.06.2013 року №06-І/ОП-186 підставою
винесення оспорюваного Розпорядження
стало встановлення факту зарахування
на квартирний облік району з
порушенням норм законодавства. Однак
відповідачем не зазначено, які саме
норми законодавства були порушено.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації на Постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 27 грудня 2013 року - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.