Справа № 148/6850/13-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 148/6850/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 10 квітня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації, управління соціального
захисту населення Тульчинської
районної державної адміністрації про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
нарахувати та виплатити недоплачену
разову щорічну грошову допомогу як
інваліду війни за 2009-2011 роки.

Постановою суду першої інстанції від 10
квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову як таку, що
винесена з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Судом апеляційної інстанції в порядку
ст.52 КАС України залучено в якості
другого відповідача по справі
управління соціального захисту
населення Тульчинської районної
державної адміністрації.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Від представника Головного управління
праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації через відділ реєстрації
та інформації Вінницького
апеляційного адміністративного суду
надійшла заява про розгляд справи в
порядку письмьвого провадження, від
представника управління соціального
захисту населення Тульчинської
районної державної
адміністрації--клопотання про розгляд
справи без його участі.

клопотань від осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
не поступило а тому, колегія суддів, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційної скарги за матеріалами
справи, вважає що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2012
від 25.01.2012 року відповідно до якого
Кабінетом Міністрів регулюється
порядок та розмір соціальних виплат та
допомог, що фінансуються за рахуноку
коштів державного бюджету України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22.10.1993 року
№ 3551-ХІІ в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин,
інвалідам війни ІІ групи щорічна
разова грошова допомога до 5 травня
виплачується в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

Як встановлено судом першої інстанції
позивач являється інвалідом війни ІІ
групи, що підтверджується посвідченням
наявним в матеріалах справи, а тому він
має право на отримання щорічної
допомоги до 5 травня в розмірах
встановлених ч.5 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» (Закон № 3551-XII).

Згідно частинам 1 та 4 ст. 17-1 даного
Закону вказану виплату здійснюють
органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право
звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» внесено зміни до
деяких законодавчих актів України,
зокрема, до ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», обов'язок
визначення розміру щорічної разової
грошової допомоги покладено на Кабінет
Міністрів України у межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після 22.05.2008 року
застосуванню до спірних правовідносин
підлягали положення Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

У 2010 році Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не зупинявся та
не змінювався, тому позивач має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ч. 5 ст. 13 цього Закону.

Також, згідно з ч.3 статті 46 Конституції
України пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним
джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних
виплат, що є єдиним джерелом існування
не можуть бути нижче від прожиткового
мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
"Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р.
№966-14 для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком
застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що
прожитковий мінімум є основою для
розрахунку мінімальної заробітної
плати, мінімальної пенсії за віком,
інших соціальних виплат виходячи з
вимог Конституції України та законів
України, та ґрунтується, зокрема, на
частині 3 статті 46 Конституції, у
відповідності до якої пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги не
можуть бути нижчими ніж прожитковий
мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно якої мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення
частини 3 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2009-2011 роки для інвалідів
війни повинна становити вісім
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 № 20-рп/2011 щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
пункту 4 розділу "Прикінцеві положення"
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" підтверджено право
Кабінету Міністрів України, як
державного органу, що має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, на визначення механізму
реалізації законів України, в тому
числі встановлення порядку та розмір
соціальних виплат виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету.

Також, Конституційний Суд України у
своєму Рішенні від 25.01.2012 року №1-3рп/2012
встановив наступне.

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, звітує
перед Верховною Радою України про його
виконання (частина друга статті 96,
частина перша статті 97, частина перша
статті 113, пункт 6 статті 116 Основного
Закону України). Ефективне здійснення
Кабінетом Міністрів України цих
повноважень є основою для вжиття ним
заходів щодо забезпечення прав і
свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової та
податкової політики (пункти 2, 3 статті
116 Конституції України).

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції при
винесенні оскаржуваного рішення не
врахував тієї обставини, що позивач
звернувся в суд за захистом порушених
прав до винесення Конституційним Судом
України вищезазначених рішень і
предметом позову є право позивача на
отримання щорічної допомоги до 5 травня
за період до 26.12.2011 року. Той факт, що
даний позов розглянутий судом після
вступу Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року №1-3рп/2012 в
законну силу, не є підставаю для
застосування його положень до
правовідносин, які виникли раніше.

Крім того судом першої інстанції не
враховано, що Головне управління праці
та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації не є належним
відповідачем по даній справі, оскільки
виплата разової грошової допомоги
позивачу проводилась в 2009-2010 роках.

Судом апеляційної інстанції залучено в
якості співвідповідача по даній справі
управління соціального захисту
населення Тульчинської районної
державної адміністрації Вінницької
області , з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 18
лютого 2004 року № 177 «Про забезпечення
щорічної виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», Міністерство
фінансів і Державне казначейство
забезпечують щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та
соціальної політики для виплати
разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", у розмірах,
установлених законом про державний
бюджет на відповідний рік, і для
подальшого перерахування їх місцевим
органам праці та соціального захисту
населення.

Згідно частини першої статті 17 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12 - 16 цього
Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Отже, призначення та виплата
соціальної допомоги, компенсацій та
інших соціальних виплат, установлених
законодавством, здійснюються органами
праці та соціального захисту населення
за місцем проживання їх отримувача, які
діють відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 30 травня 2007 року
№ 790 "Про затвердження типових положень
про Головне управління праці та
соціального захисту населення
обласної, Київської міської,
управління праці та соціального
захисту населення Севастопольської
міської і про управління праці та
соціального захисту населення
районної, районної у м. Києві та
Севастополі державної адміністрації".

Згідно із зазначеними положеннями
Головне управління праці та
соціального захисту населення,
отримавши від Міністерства праці і
соціальної політики України кошти для
здійснення виплати одноразової
грошової допомоги до 5 травня,
перераховує їх на реєстраційні рахунки
управлінням праці та соціального
захисту населення
райдержадміністрацій для подальшої їх
виплати безпосередньо ветеранам війни
за місцем їх проживання.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів
України від 18 березня 2009 року № 211
передбачено, що Міністерство фінансів
та Державне казначейство забезпечують
перерахування зазначених коштів
Міністерству праці та соціальної
політики для подальшого їх
перерахування місцевим органам праці
та соціального захисту населення для
здійснення виплат разової грошової
допомоги.

З огляду на зазначене, саме місцеве
управління праці та соціального
захисту населення є належним
відповідачем у даній справі.

Крім цього, колегія суддів вважає за
необхідне вказати на те, що судом
першої інстанції не враховано
пропущений позивачем строк звернення
до адміністративного суду,
передбачений ст.99 КАС України.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про пропущення своїх прав,
свобод чи інтересів.

В силу приписів ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

При цьому, питання про поновлення чи
відмову в поновленні процесуального
строку вирішується в порядку,
передбаченому ст. 102 КАС України.

Враховуючи, що позивач не надав доказів
поважності причин пропуску звернення
до суду, на думку колегії суддів
позовні вимоги поза межами строку
звернення до суду слід залишити без
рогляду.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити
частково .

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 10 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного
управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації, управління
соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
стягнення з Головного управління
праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації та управління
соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2011 рік відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" за
2009-2010 роки- залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області щодо
ненарахування і невиплати ОСОБА_2
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2011 рік відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" у
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком, обчислених виходячи з вимог ч.1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Зобов'язати управління соціального
захисту населення Тульчинської
районної державної адміністрації
Вінницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 недоплачену разову
грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік
згідно ч. 5 ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком,
обчислених виходячи з вимог ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.