Справа № 809/1363/13-а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа №
876/9907/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

представника позивача -
Самокіш С.С.,

представника відповідача -
Сухарського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Фокстрот Прикарпаття" на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2013 року у справі за позовом
Дочірнього підприємства "Фокстрот
Прикарпаття" до Державної податкової
інспекції в м.Івано-Франківську
(правонаступник - Державна податкова
інспекція в м.Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області) про
визнання протиправним та скасування
рішення № від 21 серпня 2009 року, -

в с т а н о в и
в :

26 квітня 2013 року позивач - Дочірнє
підприємство «Фокстрот-Прикарпаття»
звернулося в суд з позовом до
відповідача - Державної податкової
інспекції у м.Івано-Франківську, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати рішення № від 21 серпня
2009 року.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій винесене
на підставі помилкових висновків
податкового органу, без належного
застосування норм чинного
законодавства та без врахування всіх
фактичних обставин справи, оскільки
позивачем оприбуткована вся виручка
згідно з прибутковими касовими
ордерами, фактичне оприбуткування
торгівельної виручки відображено у
касовій книзі, роздрукований та
підклеєний до КОРО фіскальний звітний
чек, вся торгова виручка того ж дня - 12
серпня 2009 року інкасована в банк, а
відсутність запису про рух готівки у
розділі 2 КОРО не впливає на
достовірність обліку готівкових
коштів при проведенні розрахунків та
застосуванні реєстратора
розрахункових операцій, відтак не може
підтверджувати факту не
оприбуткування позивачем готівки в
повній сумі її надходження. Таким
чином, оскаржуване рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій є протиправним. Крім того,
апелянт зазначає, що податковим
органом порушено порядок проведення
вказаної перевірки, який визначений
Законом України «Про державну
податкову службу в Україні» (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин), а тому така перевірка є
несанкціонованою. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача - Самокіш С.С. у
судовому засіданні підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, вважає
висновки суду першої інстанції
неправильними та необгрунтованими,
просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Представник відповідача - Сухарський
С.С. у судовому засіданні не погодився з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що вони не спростовують висновків суду
першої інстанції, який ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
13 серпня 2009 року проведено перевірку
господарської одиниці ДП "Фокстрот
Прикарпаття" - магазину «Фокстрот», що
знаходиться за адресою: вул.Міцкевича,8,
м.Івано-Франківськ, з питань дотримання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, якою встановлено,
що о 20 год. 02 хв. 37 сек., 12 серпня 2009 року
позивачем роздрукований, і того ж дня
підклеєний до книги КОРО фіскальний
звітний чек - «Z-звіт» на суму 33565,40 грн.
(а.с.11,47), вся готівка в сумі 33800,00 грн.
була оприбуткована, на підставі
прибутково-касових ордерів дані
внесені в касову книгу, виручка
інкасована до банківської установи, що
підтверджується довідками банку від 26
березня 2010 року вих. №06/45-05/67-114,
№06/45-05/67-114/1, явочною карткою №13 на
серпень 2009 року (маршрутний лист
інкасації та перевезення) та
меморіальним ордером № авт/62/авт. від 13
серпня 2009 року (а.с.22-25).

Крім того, судом встановлено, що на
підставі фіскального звітного чека
№01368 від 12 серпня 2009 року на суму 33565,40
грн. не здійснено облік зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичного надходження у книзі обліку
розрахункових операцій та не виконані
щоденні записи про рух готівки та суми
розрахунків, про що на сторінці книги
КОРО №26 зроблено відмітки
перевіряючими (а.с.48).

За результатами перевірки складено Акт
№090311 від 13 серпня 2009 року,
реєстраційний №311/09/19/23/32077729 (а.с.43,44,62,63).

На підставі вказаного акту
відповідачем винесено рішення форми
«С» № від 21 серпня 2009 року про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій за порушення норм
регулювання обігу готівки в розмірі
167827,00 грн. (а.с.7,8).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що податковим органом належним
чином встановлено і зафіксовано факт
порушення позивачем вимог Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні, а тому
рішення про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення норм регулювання обігу
готівки прийнято правомірно.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" книга обліку розрахункових
операцій - це прошнурована і належним
чином зареєстрована в органах
державної податкової служби України
книга, що містить щоденні звіти, які
складаються на підставі відповідних
розрахункових документів щодо руху
готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення міститься в п.1.2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637, та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за №40/10320.

П.2.2 вказаного Положення передбачено,
що підприємства (підприємці)
здійснюють облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку.

Згідно з п.2.6 Положення уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог гл.4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК). Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Згідно з абз.3 ст.1 Указу Президента
України "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки до юридичних осіб всіх форм
власності, фізичних осіб - громадян
України, іноземних громадян та осіб без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійних представництв нерезидентів,
через які повністю або частково
здійснюється підприємницька
діяльність застосовуються штрафні
санкції у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи, колегія суддів дійшла
висновку, що у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням
розрахункової книги оприбуткуванням
готівки є сукупність таких дій:
фіксація повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних розрахункової
книги) та відображення на їх підставі
готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з
цих дій є порушенням порядку
оприбуткування готівки, за яке
встановлена вищенаведена
відповідальність.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постановах Верховного Суду України
від 12 листопада 2013 року (справа №21-285а13),
від 11 грудня 2012 року (справа №21-400а12) та
26 лютого 2013 року (справи №№21-7а13, 21-35а13),
а відповідно до ст. 244-2 КАС України суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішеннями
Верховного Суду України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що рішення
форми «С» № від 21 серпня 2009 року
про застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 167827,00
грн. за порушення норм регулювання
обігу готівки винесено правомірно, а
доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Покликання апелянта на порушення
податковим органом порядку проведення
перевірки, за результатами якої
винесено оскаржуване рішення є
безпідставними, оскільки відповідно до
приписів ст.11-1 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) перевірки в межах
повноважень податкових органів,
визначених законами України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" вважаються позаплановими
перевірками. Таким чином вимоги,
передбачені абз. 4 ст.11-1 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» щодо необхідності
повідомлення платника податків не
пізніше ніж за десять днів до дня
проведення зазначеної перевірки
стосуються виключно порядку
проведення планової виїзної перевірки
та не розповсюджуються на спірні
правовідносини.

Ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

ДПІ в м.Івано-Франківську доведено
правомірність прийняття оскаржуваного
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Фокстрот Прикарпаття"
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2013
року у справі № 809/1363/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р.Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 13.06.2014
року.