Справа № 821/2994/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2994/13-а

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Морська Г.М.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В.,
Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_1
та Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонської
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2013 року, у справі за позовом
ОСОБА_1 до Цюрупинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонської області про скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2013
року позов задоволено частково, а саме
частково скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 27.04.2012
року, на суму 6165,26 грн.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням сторонами у
справі подано апеляційні скарги, з яких
вбачається, що рішення у справі
прийнято в порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду та прийняти нову, якою позивач
просить позов задовольнити, а
відповідач просить в задоволені позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги позивача
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи та зроблено
необґрунтований висновок щодо
правомірності нарахованих сум
податкового зобов'язання, так як зміна
розміру земельного податку не є
підставою для його автоматичної сплати
орендарем, оскільки обов'язок
сплачувати земельний податок у новому
розмірі виникає тільки після внесення
відповідних змін до договору оренди.

Вимоги апеляційної скарги відповідача
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи та зроблено
необґрунтований висновок щодо
необхідності часткового скасування
оскаржуваного рішення податкового
органу, так як відповідач, при
винесення даного рішення, не знав про
наявність додаткової угоди між
позивачем та сільською радою щодо
припинення договору оренди.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню, апеляційна скарга
відповідача - задоволенню не підлягає,
а судове рішення підлягає скасуванню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 18.03.2010 року між
позивачем та Цюрупинською РДА укладено
договір оренди земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
загальною площею 55,02 га, із земель
запасу в адміністративних межах
Щасливської сільської ради.

Згідно з п. 9 договору оренди -
орендна плата на перші три роки
використання земельної ділянки
вноситься орендарем в розмірі 3 % від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, що у грошовій формі становить
16000,78 грн. на рік.

Позивачем у 2012 році проведено
розрахунок земельного податку,
виходячи із грошової оцінки земельної
ділянки, визначеної на підставі
договору оренди станом на 2010 рік, проте
податковим органом збільшено дане
податкове зобов'язання, на суму 27857,86
грн., про що прийняте оскаржуване
податкове повідомлення-рішення №
від 27.04.2012 року.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо необхідності
часткового скасування оскаржуваного
податкового рішення, з чим частково не
погоджується судова колегія, з огляду
на наступне.

Згідно із пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Відповідно ст. 288 ПК України -
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.
Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки, об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду, розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК
України - контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо,
зокрема, згідно з податковим та іншим
законодавством особою, відповідальною
за нарахування сум податкових
зобов'язань з окремого податку або
збору, застосування штрафних
(фінансових) санкцій та пені, у тому
числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Пунктом 286.5 ст. 286 ПК України
встановлено, що нарахування фізичним
особам сум земельного податку
проводиться органами державної
податкової служби, які видають
платникові до 1 липня поточного року
податкове повідомлення-рішення про
внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 статті 21 Закону
України «Про оренду землі», орендна
плата - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Підставою нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру, а орендної плати за земельну
ділянку, яка перебуває у державній або
комунальній власності, - договір оренди
такої земельної ділянки.

Статтею 30 цього ж закону
встановлено, що зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

При цьому статтею 654 Цивільного
кодексу України передбачено, що зміна
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється, якщо
інше не встановлено договором або
законом чи не випливає зі звичаїв
ділового обороту.

Судовою колегією встановлено, що
підставою для винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення є
сплата позивачем орендної плати за 2012
рік у розмірі меншому, ніж встановлено
чинним законодавством, у зв'язку із
зміною у 2012 році нормативної грошової
оцінки орендованої земельної ділянки.

У пункті 9 вищевказаного договору
оренди земельної ділянки зазначено, що
орендна плата за перші 3 роки
використання земельної ділянки (тобто
за 2010-2013 роки) складає 3% від її
нормативної грошової оцінки, що у
грошовій формі складає 16000,78 грн. (а.с.9).

При цьому умовами вказаного
договору прямо передбачено, що у разі
зміни складових, які визначають розмір
орендної плати, сторони повинні внести
відповідні зміни до договору оренди, в
порядку встановленому чинним
законодавством.

Протягом 2010-2012 років жодних змін до
договору оренди сторонами не внесено, а
тому у 2012 році позивачем сплачено
орендну плату, у попередньому розмірі,
що підтверджено відповідними
платіжними документами (а.с.8). Крім
того, з 11.10.2012 року вказаний договір
оренди припинено із дотриманням
відповідної процедури, шляхом
укладення додаткової угоди та її
реєстрації у відділі Держкомзему.

За результатом встановлених
обставин судова колегія приходить до
висновку, що оскільки договір оренди
землі є цивільно-правовим, тобто йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо, то суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору та фактично змінювати
розмір орендної плати.

Колегія суддів вважає, що зміна
розміру орендної плати, через
збільшення розміру нормативної
грошової оцінки землі, не тягне за
собою автоматичну зміну умов договору
щодо розміру орендної палати, а є лише
підставою для її перегляду шляхом
внесення відповідних змін до договору
його учасниками.

Оскільки вказаних змін до договору
оренди сторонами не внесено, позивачем
правомірно сплачено орендну плату у
попередньому розмірі, а тому податкове
повідомлення-рішення є
необґрунтованим та підлягає
скасуванню.

Такої правової позиції
додержується й Верховний Суд України у
своїй постанові від 11.06.2013 та Вищий
адміністративний суд України у своїй
постанові від 19.05.2014 року, по справі
№К/9991/15698/11.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні справи допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому судове
рішення підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонської області -
залишити без задоволення, а апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2013
року - скасувати та прийняти по справі
нову постанову, якою позовом ОСОБА_1 до
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонської
області про скасування рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонської
області № від 27 квітня 2012 року про
нарахування ОСОБА_1 орендної плати за
землю з фізичних осіб, на суму 27857,86
гривень.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через 5 днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В.
Яковлєв

Судді:
А.В.
Бойко

Т.М.Танасогло