Справа № 805/5017/14
Суддя: Ткаченко Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 р.
Справа № 805/5017/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Ткаченко Т.С., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання незаконною та
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 31.01.2014 року № Ф-391-25, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом до Шахтарської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
незаконною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) від 31.01.2014 року
№ Ф-391-25.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
позивач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності та в той же
час є пенсіонером за віком. Як зазначає
позивач, останнім було отримано вимогу
Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області № Ф-391-25 від 31.01.2014 р. про сплату
недоїмки на суму 1194,03 грн., проте, на
думку позивача, дана вимога про сплату
недоїмки прийнята відповідачем
безпідставно, оскільки його звільнено
від сплати єдиного внеску згідно із
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», а
тому просить позов задовольнити у
повному обсязі.

Крім того, у позовній заяві зазначено,
що спірну вимогу ОСОБА_1 було оскаржено
до Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області. Згідно рішення Шахтарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від
26.03.2014 року вимога від 31.01.2014 року №
Ф-391-25 залишена без змін, а скарга - без
задоволення. Вказане рішення було
отримано позивачем 05.04.2014 року та 15.04.2014
року останній звернувся до суду із
даним позовом, а тому позивач вважає, що
він з дотриманням, передбаченого ст. 99
КАС України, строку звернувся до суду.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив про їх
задоволення з підстав викладених у
адміністративному позові.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився з невідомих суду
причин, при цьому, 19.05.2014 р. через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду відповідачем
було подано заяву про розгляд справи за
наявними матеріалами без участі їх
представника.

Приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів, та ч. 1 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з якою адміністративна
справа має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, але не
більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, а також ч. 6
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних в ній доказів.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги, та якими
доказами вони підтверджуються, а також
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, суд
встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання:
86200, АДРЕСА_1

Згідно пенсійного посвідчення №
НОМЕР_1, копія якого міститься в
матеріалах справи, ОСОБА_1 призначено
пенсію з 02.03.2011 року довічно.

Крім того, ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа - підприємець 07.06.2001 року
Виконавчим комітетом Шахтарської
міської ради Донецької області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, про що
свідчить копія свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
Серії НОМЕР_2, та є платником єдиного
податку (Свідоцтво платника єдиного
податку Серії НОМЕР_3).

Позивач до 01.01.2014 року перебував на
обліку Управління Пенсійного фонду
України в м. Шахтарську та Шахтарському
районі Донецької області як платник
єдиного внеску, а після вказаної дати
перебуває на обліку Шахтарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області.

Так, 31.01.2014 року Шахтарською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області винесена вимога №
Ф-391-25 про сплату СПД ОСОБА_1 недоїмки зі
сплати єдиного внеску в розмірі 1194,03
грн.

Позивач звертався до Шахтарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області зі
скаргою на вимогу від 31.01.2014 року №
Ф-391-25 про сплату боргу (недоїмки) зі
сплати єдиного внеску за ІІІ квартал 2013
року в сумі 1194,03 гривень.

Згідно рішення Шахтарської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області від 26.03.2014 року
вимога від 31.01.2014 року № Ф-391-25 залишена
без змін, а скарга - без задоволення.

Враховуючи те, що вказане рішення
позивачем було отримано 05.04.2014 року та
15.04.2014 року позивач звернувся до суду із
даним позовом, суд вважає, що позивачем
дотримано строк звернення до
адміністративного суду, передбачений
ст. 99 КАС України.

Наявність публічно-правового спору
обумовлена різним тлумаченням
сторонами поняття «пенсіонер за
віком», вжитого в ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в той час, коли
позивач виходить з буквального
тлумачення вказаного поняття,
відповідачі застосовують його звужене
тлумачення, приходячи до висновку, що
від сплати єдиного внеску звільняються
лише ті фізичні особи-підприємці, які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування і яким пенсія за віком
призначена на загальних, а не на
пільгових, умовах.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, є платниками єдиного
внеску.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 7
липня 2011 року № 3609-VI стаття 4 Закону №
2464 доповнена ч. 4 наступного змісту:
«Особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Вказані зміни набули чинності з 06.08.2011
року.

Таким чином, на час виникнення спірних
правовідносин ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 було
передбачено звільнення фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, від сплати
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком та отримують
відповідно до закону пенсію.

Судом встановлено, що постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 20.08.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 08.10.2013 року, задоволено позов
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області про скасування
вимоги від 22.04.2013 року № Ф-259/1 про сплату
недоїмки у розмірі 5766 грн. 45 коп. та
вимоги від 22.07.2013 року № 259/2 про сплату
недоїмки в розмірі 6960 грн. 48 коп.
Скасовано вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області від 22.04.2013 року №
Ф-259/1 про сплату суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 5766
грн. 45 коп. та вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області від 22.07.2013 року №
Ф-259/2 про сплату суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 6960
грн. 48 коп.

Так, судами першої та апеляційної
інстанції було встановлено, що на
позивача розповсюджується норма ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 та останній підлягає
звільненню від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Частиною 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що відповідачем
неправомірно сформовано вимогу № Ф-391-25
від 31.01.2014 року про сплату боргу
(недоїмки) у сумі 1194,03 гривень, та,
оскільки належним способом захисту
прав позивача є саме скасування
зазначеної вимоги, суд вважає за
необхідне її скасувати.

Отже, виходячи із змісту заявлених
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд вважає позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

За приписами ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, присудженню на користь
позивача з Державного бюджету підлягає
сума здійснених ним судових витрат у
розмірі 182,70 грн.

Керуючись ст. ст. 2-11, 69-71, 94, 98, 158-163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Шахтарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання незаконною та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки) від
31.01.2014 року № Ф-391-25 - задовольнити.

Скасувати вимогу Шахтарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № Ф-391-25
від 31.01.2014 р. про сплату боргу (недоїмки)
на суму 1194,03 гривень.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1) здійснені ним судові витрати у
розмірі 182 (сто вісімдесят два) грн. 70
грн.

Постанова прийнята, складена і
підписана у нарадчій кімнаті 19 травня
2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Ткаченко Т.С.