Справа № 824/2096/14-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/2096/14-а

12:55

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

за участю секретаря судового
засідання -Антонюка О.В.;

з участю:

представника позивача -ОСОБА_1;

представника відповідача -Албулесу
Ю.М.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Державної міграційної служби України в
Чернівецькій області, про скасування
рішення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 (далі-позивач), звернувся з
адміністративним позовом до
Управління Державної міграційної
служби України в Чернівецькій області
(далі-відповідач) в якому з урахуванням
клопотання про уточнення позовних
вимог просив суд: визнати протиправним
та скасувати рішення відділу
паспортної роботи, громадянства,
реєстрації фізичних осіб ГІРФО УМВС
України у Чернівецькій області
(оформлено висновком від 19.07.2011 року) в
частині визнання недійсним паспорта
громадянина України ОСОБА_3 та його
вилучення і знищення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 19 липня 2011 року
начальником сектору паспортної роботи
та громадянства ВГІРФО УМВС України в
Чернівецькій області складено
висновок службової перевірки в якому
зазначено, що у відповідності до вимог
на той час діючої "Інструкції щодо
правил та порядку оформлення і видачі
паспорта громадянина України" та
Закону України "Про громадянство
України", паспорт громадянина України
серії НОМЕР_1 виданий громадянину
ОСОБА_3 з порушенням вимог
законодавства, підлягає вилученню та
знищенню. Підставою для винесення
зазначеного висновку є відсутність на
час перевірки оригіналу картки ф.16.
Позивач вважає, що відповідач
неправомірно прийняв рішення про
визнання недійсним паспорта
громадянина України та про його
вилучення і знищення.

Відповідач заперечення на
позовну заяву не надав.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі, пояснивши при цьому, що в період
з 1989 року по 1992 рік позивач працював на
ГЕС в м.Новодністровськ, був
зареєстрований (прописаний) АДРЕСА_1. В
2005 році позивач звернувся із заявою за
формою №1 про оформлення паспорта
громадянина України у зв'язку з
паспортизацією. До вищезазначеної
заяви позивачем було надано всі
документи, в тому числі і карточку за
формою №16, квитанції, фотокартки, талон
реєстрації за місцем проживання та
паспорт громадянина колишнього СРСР,
який виданий Ланчхутським РВВС
Республіки Грузія 07.03.1989 року. Будучи
документованим паспортом громадянина
України позивач в 2010 році виїхав до
Російської федерації, а після
повернення 07 квітня 2014 року до України,
у останнього було вилучено зазначений
паспорт на підставі висновку
відповідача складеного 19.07.2011 року,
який складено по надуманих обставинах.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, мотивуючи
це тим, що висновок є правомірним,
оскільки паспорт громадянина України
на ім'я ОСОБА_3 був оформлений та
виданий з порушенням вимог
законодавства України, та без
відповідних документів. На думку
представника відповідача, позивач не
міг бути зареєстрованим за адресою
АДРЕСА_1, і відповідно на останнього не
могла оформлятись картка форми №16.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
розглянувши матеріали справи й
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги слід
задовольнити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

06 квітня 2005 року Кельменецьким РВ УМВС
України в Чернівецькій області ОСОБА_3
був документований паспорт
громадянина України серія НОМЕР_1 (а.с.
15-16).

19 липня 2011 року начальником сектору
паспортної роботи та громадянства
ВГІРФО УМВС України в Чернівецькій
області складено висновок службової
перевірки. За результатами перевірки
працівник ВГІРФО (окрім іншого) вважав,
що:

-у відповідності до вимог на той час
діючої "Інструкції щодо правил та
порядку оформлення і видачі паспорта
громадянина України" та Закону України
"Про громадянство України", паспорт
громадянина України серії НОМЕР_1
виданий громадянину ОСОБА_3 з
порушенням вимог законодавства,
підлягає вилученню та знищенню (а.с.17-21).

07 квітня 2014 року працівником ВІДІПС ВПС
"Бориспіль-1" складено протокол
вилучення (затримання) документа,
згідно якого у ОСОБА_3 був вилучений
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон (а.с.29).

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення
законодавства.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України від 15 червня 2011 р. N 658 «Про
утворення територіальних органів
Державної міграційної служби»,
ліквідовано органи та підрозділи
Державного департаменту у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб - урядового органу, який
діяв у системі Міністерства внутрішніх
справ, та утворено як юридичні особи
публічного права територіальні органи
Державної міграційної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Правовий зміст громадянства України,
підстави і порядок його набуття та
припинення, повноваження органів
державної влади, що беруть участь у
вирішенні питань громадянства України,
порядок оскарження рішень з питань
громадянства, дій чи бездіяльності
органів державної влади, їх посадових і
службових осіб визначається Законом
України «Про громадянство України» від
18 січня 2001 року №2235-ІІІ (далі-Закон №2235)
(з наступними змінами та доповненнями).

Як вбачається з матеріалів справи, що 31
березня 2005 року громадянин ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Местія
Республіки Грузія, який на той час був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
звернувся до групи паспортної роботи
та громадянства міського відділення
міліції м. Новодністровська
Сокирянського РВ УМВС із заявою за
формою №1 про оформлення паспорта
громадянина України у зв'язку з
паспортизацією.

06 квітня 2005 року громадянин ОСОБА_3, у
зв'язку з наведеним та обміном паспорта
колишнього СРСР зразка 1974 року, отримав
паспорт громадянина України серії
НОМЕР_1.

Факт видачі зазначеного паспорта
підтверджується записом у журналі
видачі паспортів (форма №2) від 10.09.2002
року за №530 на сторінці 22 від 06.04.2005 року
м. Новодністровськ.

Паспорт колишнього СРСР зразка 1974 року
НОМЕР_2, виданий 07.03.1989 року
Ланчхутським РВВС Грузинської РСР, був
вилучений та знищений (шляхом
спалення), що передбачено пунктом 37
чинної на той час "Інструкції щодо
правил та порядку оформлення і видачі
паспорта громадянина України", яка була
затверджена наказом МВС України від
17.08.1994 року №316 (далі - Інструкція №316).

Вказані вище обставини також і не
заперечувались в ході судового
розгляду справи сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Як вбачається зі спірного висновку,
ВГІРФО УМВС України в Чернівецькій
області було розглянуто матеріали
оформлення і видачі паспорта
громадянина України, в ході чого було
встановлено, що у відповідності до
вимог Інструкції №316, до зазначеної
вище заяви форми №1 позивачем при
зверненні до групи паспортної роботи
та громадянства було надано: карточку
прописки за формою №16 (штамп прописки
від 27.12.1989 року), квитанції, фотокартки,
талон реєстрації за місцем проживання
та паспорт громадянина колишнього СРСР
зразка 1974 року НОМЕР_2, який виданий
Ланчхутським РВВС Республіки Грузія
07.03.1989 року.

На підставі поданих документів старшим
інспектором групи паспортної роботи та
громадянства було прийнято рішення
щодо оформлення паспорта громадянина
України громадянину ОСОБА_3

Статтею 3 Закону №2235 (в редакції, яка
діяла на час видачі (обміну) паспорта
громадянина України позивачу) було
визначено, що громадянами України є:

усі громадяни колишнього СРСР, які на
момент проголошення незалежності
України (24 серпня 1991 року) постійно
проживали на території України (Пункт
1);

особи, незалежно від раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мовних чи
інших ознак, які на момент набрання
чинності Законом України "Про
громадянство України" (13 листопада 1991
року) проживали в Україні і не були
громадянами інших держав (Пункт 2);

Статтею 1 Закону №2235 визначено, що
проживання на території України на
законних підставах це - проживання в
Україні іноземця чи особи без
громадянства, які мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про постійну чи
тимчасову прописку на території
України, або зареєстрували на
території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на постійне
чи тимчасове проживання на території
України, або їм надано статус біженця
чи притулок в Україні.

Діючою на час видачі (обміну) паспорта
позивачу Інструкцією №316 було
визначено наступне.

При обміні паспортів громадянами
подаються паспорти, що підлягають
обміну, а при обміні паспортів у
випадках зміни прізвища, імені та по
батькові або встановлення
розбіжностей у запису (невідповідність
занесених у паспорт відомостей і
відміток) - також свідоцтва органів
реєстрації актів громадянського стану
чи інші документи, що підтверджують ці
обставини (Пункт 7).

Громадянами для одержання й обміну
паспортів, крім документів,
передбачених пунктами 6 та 7 цієї
Інструкції, подаються також заява
форми N 1 (додаток N 1) і дві фотокартки
розміром 35 х 45 мм. (Пункт 8).

Приймання документів для одержання й
обміну паспортів від громадян, що
проживають у будинках місцевих Рад
народних депутатів, державних,
кооперативних і громадських
організацій, житлово-будівельних
кооперативів і в гуртожитках,
проводиться особами, відповідальними
за додержання паспортних правил, або
особами, уповноваженими для ведення
паспортної роботи, які у триденний
строк подають документи і фотокартки
до органів внутрішніх справ і
повідомляють громадянам час одержання
паспортів (Пункт 9).

Як вбачається зі спірного рішення, під
час перевірки було встановлено, що
підставою оформлення (обміну) паспорта
позивачу стала форма №16, в якій внесені
дані про реєстрацію останнього 27.12.1989
року, за адресою АДРЕСА_1.

При цьому, представник відповідача
(окрім іншого), провівши службову
перевірку виклав свої висновки у
вказаному документі про те, що форма №16
заповнювалась в часи незалежності
України або під час оформлення
паспорта громадянина України,
оскільки: «Бланк надрукований та
заповнений на українській мові, що
викликає сумнів в його оригінальності
станом на 1989 рік, оскільки головною
мовою на той час була російська та всі
бланки по лінії паспортної роботи в
основному друкувались на російській
мові» (а.с.19-20).

В ході судового розгляду справи не
представилось можливим оглянути
оригінали документів службової
перевірки, в тому числі і форми №16,
оскільки такі документи згідно
спірного висновку цієї ж службової
перевірки були направлені на запит від
12.07.2010 року до служби внутрішньої
безпеки УМВС України в Чернівецькій
області на виконання вказівки СВБ УБОЗ
МВС України від 09.07.2010 року №18/5 Ца 2843.

Згідно інформації наданої ДМС України
в Чернівецькій області листом від 28
травня 2014 року: «Матеріали перевірки,
що стали підставою для прийняття
вказаного рішення, разом з висновком
підготовленим ВГІРФО, були передані до
УМВС України в Чернівецькій області, і
до УДМС України в Чернівецькій області
не передавались» (а.с.12).

Згідно інформації наданої УМВС України
в Чернівецькій області листом від 19
травня 2014 року: «Перевіркою архіву УМВС
було встановлено наявність висновку
службової перевірки УМВС України в
Чернівецькій області від 19.07.2011 року
щодо законності оформлення та видачі
паспорта громадянина України
громадянину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Інші
документи в УМВС України в
Чернівецькій області відсутні (а.с.14).

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості

Суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

З урахуванням викладених вище
обставин, суд позбавлений можливості
витребувати матеріали службової
перевірки, окрім наявних в матеріалах
адміністративної справи, та з'ясувати
будь-які інші обставини справи, в тому
числі і спростувати факт прописки
(реєстрації) позивача в АДРЕСА_1,
відомості про що перенесені до
паспорта громадянина України (а.с.16 на
звороті).

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не довів
належним чином правомірність
прийнятого ним рішення, оскільки
висновки останнього у спірному рішенні
побудовані виключно на припущеннях, а
обґрунтування у вказаному документі
жодним чином не доводять порушення
процедури документування позивача
паспортом громадянина України, або ж
проживання (реєстрації) останнього на
території України на час проголошення
незалежності України (24 серпня 1991 року).

Слід також зазначити, що здійснюючи
владні управлінські функції
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, приймаючи двічі рішення
про знищення паспорта колишнього СРСР
зразка 1974 року НОМЕР_2 виданого 07.03.1989
року Ланчхутським РВВС Грузинської РСР
та паспорта громадянина України серії
НОМЕР_1, фактично порушив один із
основних принципів ст.2 Закону №2235,
допустивши виникнення випадку
безгромадянства особи позивача.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що спірне
рішення прийняте всупереч вимог ч. 3 ст.
2 КАС України, а саме не обґрунтовано,
тобто без урахування усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
упереджено; не розсудливо; та без
урахування права особи на участь у
процесі прийняття рішення, а тому суд
вважає за доведені ті обставини, на які
посилається позивач, а
адміністративний позов як
обґрунтований підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Тому слід
стягнути на користь позивача понесені
ним судові витрати - судовий збір в сумі
68,82 грн. з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 8, 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС
України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення відділу паспортної роботи,
громадянства, реєстрації фізичних осіб
ГІРФО УМВС України у Чернівецькій
області (оформлено висновком від 19.07.2011
року) в частині визнання недійсним
паспорта громадянина України ОСОБА_3 та
його вилучення і знищення.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 судові
витрати - судовий збір в сумі 68,82 грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
О.В.
Боднарюк

Постанова у повному обсязі з
урахуванням вихідних і святкових днів,
а також відрядження судді складена 13
червня 2014 року.