Справа № 2а-8931/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Григорович П.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грос-АРТ»
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 жовтня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грос-АРТ»
до Київської регіональної митниці про
визнання дії протиправними,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Грос-АРТ»
звернулися в суд з адміністративним
позовом до Київської регіональної
митниці про визнання протиправним та
скасування рішення про визначення
митної вартості товарів, зобов'язати
відповідача вчинити дії щодо перегляду
митної вартості товарів, які були
імпортовані позивачем.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 жовтня 2012 року в задоволенні вимог
позивача відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про задоволення вимог
позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач в порушення норм
Конституції України, Митного кодексу
України, Методичних рекомендацій із
застосування окремих положень Митного
кодексу України, що стосуються питань
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються на митну територію
України, затверджених наказом ДМСУ від
31 січня 2007 року № 74, та ряду інших
нормативно-правових актів, не
обґрунтовано було використано метод №6
(резервний) для визначення митної
вартості товарів, які переміщувались
позивачем через митний кордон України,
що призвело до того, що митна вартість
товару була збільшена.

Вирішуючи правомірність спірного
рішення відповідача про визначення
митної вартості товарів, колегія
суддів зважає на наступні обставини
справи.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
на виконання умов
зовнішньоекономічного договору від
02.04.2011 року №01-04/11 та додаткової угоди
№1 від 14.12.2011 року укладених між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ГРОС-АРТ» та
компанією «CHIN HUEI PLASTIC INDUSTRIAL JOINT STOCK COMPANY
(DA HANG BRANCH)» (В'єтнам), до митного
оформлення 03.04.2012 року представником
позивача була заявлена вантажна митна
декларація №100190000/2012/371754 у якій товар
було задекларовано у митний режим
«імпорт-40», за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

Відповідно до змісту ст. 265 Митного
кодексу України митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу.

Згідно п.3 ст. 3 Порядку роботи посадових
осіб митного органу при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, затвердженого Наказом
Державної митної служби України від
24.06.2009 № 602, під час здійснення контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів та прийнятті Рішень
використовуються такі джерела
інформації, як спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої системи
Державної митної служби України.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 11 постанови
Кабінету Міністрів України від 20.12.2006
року № 1766 «Про затвердження Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи. Посадова
особа митного органу у графі "Для
відміток митниці" декларації митної
вартості робить запис про необхідність
подання додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Митного кодексу
України заявлена декларантом митна
вартість і дані, що стосуються її
визначення, мають ґрунтуватися на
достовірній і документально
підтвердженій інформації

Частиною 2 статті 264 Митного кодексу
України визначено, що у разі потреби у
підтвердженні заявленої декларантом
митної вартості товарів декларант
зобов'язаний на вимогу митного органу
надати йому необхідні для цього
відомості.

За результатами аналізу інформації, що
містилась у товаросупровідних
документах, наданих до митного
оформлення, цінову інформацію ЄАІС
ДМСУ на товари, що ввозились на митну
територію України у період заявлення
товару до митного оформлення, митним
органом встановлено, що митна вартість
товарів значною мірою відрізнялась від
вартості товарів, що була визначена
митницею під час митного оформлення
ідентичних чи подібних товарів,
ввезених на територію України за
іншими угодами.

Відповідно до вимог пункту 11 Постанови
КМУ № 1766 на зворотній стороні
декларації митної вартості ДМВ-1
№100190000/2012/371754 посадовою особою митного
органу було зроблено запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів.

З наявної в матеріалах справи належним
чином завіреної копії ДМВ-1
№100190000/2012/371754 вбачається, що особа
уповноважена на декларування товару
Левенець О.В. відмовився від подання
додаткових документів, про що ним 03.04.2012
року на декларації митної вартості
вчинено запис: «надати документи немає
можливості» з проставленням дати та
власного підпису.

Відповідно до п. 14 Постанови КМУ № 1766
якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Позивачем не було надано жодного з
витребуваних митним органом
документів, що могли б підтвердити
заявлену митну вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюються за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Згідно з ч. 4 ст. 266 Митного кодексу
України кожний наступний метод і
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Апелянтом у встановленому порядку не
підтверджено заявлену митну вартість
товару, та не надано додаткові
документ, а тому митний орган був
позбавлений можливості застосувати
перший метод визначення митної
вартості, у зв'язку з чим визначення
митної вартості правомірно
здійснювалось відповідно до вимог
статті 266 Митного кодексу України
шляхом послідовного використання
методів визначення митної вартості.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта, що відповідач при визначенні
митної вартості необґрунтовано не взяв
до уваги рішення митного органу №
100000006/2011/703602/2 від 28.10.2011 року за яким був
розмитнений ідентичний товар з тієї ж
країни і від того ж виробника за ціною
договору з розрахунку 2,1960 $ за 1
кілограм ваги, оскільки з врахуванням
вимог ст. 268 Митного кодексу України,
митна вартість ідентичних товарів може
бути використана лише у випадку, якщо
час експорту такого товару збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до вимог статті 266 Митного
кодексу України, митним органом
здійснено послідовний перехід від
першого до останнього методу
визначення митної вартості заявленого
товару і застосований 6-й (резервний)
метод, у зв'язку з чим в дії відповідача
є законним та відповідають нормам
чинного законодавства України,
прийняте рішення про визначення митної
вартості є обґрунтованим та
правомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Грос-АРТ» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 жовтня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
22.05.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.