Справа № 435/11951/12
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 травня 2014 року суддя Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області Попов В.В.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті ради м. Кривого Рогу
про поновлення строку звернення з
позовною заявою, про виплату грошової
допомоги, відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
зазначеним адміністративним позовом, в
якому просить визнати дії відповідача
щодо відмови виплати грошової допомоги
протиправними, зобов'язати відповідача
виплатити їй грошову допомогу в сумі 9600
грн. та стягнути на її користь 5000 грн. в
рахунок відшкодування маральної шкоди.
Свої вимоги вмотивувала тим, що вона з
30.09.1991 року по 21.09.2011 року перебувала на
державній службі. Останнім місцем її
роботи є посада головного спеціаліста
відділу розвитку підприємництва
Виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті ради. 12.09.2011 року вона
була звільнена з цієї посади згідно з
розпорядженням №284-к від 21.09.2011 року на
підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку
з виявленою невідповідністю займаній
посаді внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи.
Стаж роботи на державній службі
становить 19 років 11 місяців 21 день.
Однак, в останній рік роботи вона
хворіла та на підставі висновку ЛКК від
21.09.2011 року №4790 «Міської клінічної
лікарні №2» їй за станом здоров'я
рекомендовано надати труд, що не
пов'язаний з постійним психоемоційним
навантаженням. Вказаний висновок ЛКК
вона надала до відділу виконкому з
питань служби в органах
самоврядування. 23.09.2011 року їй були
надані довідки, які необхідні для
пред'явлення до Пенсійного фонду для
призначення пенсії, а також трудова
книжка, однак їй не було виплачено
грошову допомогу, як посадовій особі
органу місцевого самоврядування, яка
відпрацювала не менше 10 років. 11.10.2011
року вона отримала в Управлінні
пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м. Кривого Рогу
довідку про призначення пенсії, яку
надала відповідачу для отримання
вказаної вище грошової допомоги. На
письмову заяву від 27.10.2011 року про
виплату грошової допомоги вона
отримала 02.12.2011 року відповідь за
№19/39-3903 про те, що її звільнення
здійснено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України, а тому вона не має права на
одержання грошової допомоги, яка
надається при виході на пенсію. Однак,
24.02.2012 року вона отримала лист № 64/13/155-12
від Міністерства соціальної політики
України в якому зазначено, що вона не
може бути позбавлена права на
отримання грошової допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів у разі
виходу на пенсію. На підставі
викладених обставин та порушення права
на отримання матеріальної допомоги
позивач вимушена була звернутисб до
суду з вказаним позовом. Крім цього, у
зв'язку з діями відповідача їй
спричинено моральну шкоду, що
виразилась в емоційній нестійкості,
стражданні, переживанні, у постійному
головному болі, загальній слабкості,
порушенні сну, в результаті чого у неї
погіршився стан здоров'я та вона була
вимушена звернутися до лікаря, так як
не змогла самостійно усунути наслідки
нервового стресу, а тому просить
стягнути з відповідача моральну шкоду
в сумі 5000 грн. Разом з тим, позивач
просить стягнути з відповідача судові
витрати по справі.

Відповідач надав до суду заперечення
проти позову, в яких вказав, що оскільки
позивача звільнено на підставі п. 2 с. 40
КЗпП України, яка не є виходом
працівника на пенсію, а є
невідповідністю займаній посаді або
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню
роботи у виконкомі Саксаганської
районної у місті ради, а тому не має
підстав для виплати позивачу грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів у зв'язку з виходом
позивача на пенсію. Крім того, розмір
грошової допомоги, яку просить
стягнути позивач, не є обставиною, що
має істотне значення для доведення
вини відповідача у завданні моральної
шкоди позивачу.

Суд за результатами розгляду справи
приходить до наступного висновку.

Так, згідно трудової книжки на ім'я
позивача, остання 30.09.1991 року була
прийнята на посаду інспектора по
обліку та розподілу житла виконавчого
комітету Саксаганської районної ради
народних депутатів м. Кривого Рогу, а з
12.12.1996 року звільнена з цієї посади і
прийнята по переводу на посаду
спеціаліста 1 категорії відділу для
надання населенню субсидій. 01.12.1999 року
позивач була переведена на посаду
провідного спеціаліста цього ж
відділу, де пропрацювала до 28.04.2000 року.
29.04.2000 року позивач була прийнята на
посаду провідного спеціаліста відділу
субсидій Саксаганської районної ради,
17.02.2001 року її було переведено на посаду
головного спеціаліста цього ж відділу.
20.02.2003 року її було переведено на посаду
головного спеціаліста підвідділу
призначення субсидій та допомоги
відділу праці та соціального захисту
населення. 10.08.2005 року позивача було
переведено на посаду провідного
спеціаліста відділу розвитку
підприємництва, а 10.03.2006 року
переведено на посаду головного
спеціаліста цього ж відділу (а.с.7-12).

Розпорядженням №284-к від 21.09.2011 року
позивач була звільнена з посади
головного спеціаліста відділу
розвитку підприємництва виконкому
районної у місті ради, у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи
на підставі її заяви, висновку ЛКК КЗ
«Міська клінічна лікарня» від 21.09.2011
року №4790 та згоди профспілкового
комітету виконкому Саксаганської
районної у місті ради (протокол №28 від
21.09.2011 року) (а.с.13).

Зі змісту довідки від 23.09.2011 року
виданої виконавчим комітетом
Саксаганської районної у місті ради
стаж роботи на державній службі
позивача становить 19 років 11 місяців,
посадовий оклад складає 960 грн. (а.с.14).

Згідно довідки №808343 від 11.10.2011 року,
виданої Управлінням пенсійного фонду
України в Саксаганському районі м.
Кривого Рогу позивач отримує пенсію за
віком, як державний службовець в
органах місцевого самоврядування,
звільнена за станом здоров'я з 23.09.2011
року (а.с.17).

На письмову заяву про виплату грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів, позивачем 02.12.2011
року була отримана відповідь за №19/39-3903
від Саксаганської районної у місті
ради про те, що її звільнення здійснено
на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що не
є виходом на пенсію, а тому грошова
допомога у розмірі 10 місячних окладів,
передбачена ст. 37 Закону України «Про
державну службу» не виплачується.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» та Законом
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні».

У відповідності до змісту ст. 21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні», у редакції, яка діяла на час
звільнення позивача, особам, трудовий
договір з якими розірвано за півтора
року до досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», або
віку, що дає право на призначення
пенсії відповідно до законів України
«Про державну службу» (за наявності
відповідних умов), з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу у зв'язку виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію
за півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбачений
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно п. 11 ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування». у редакції, яка діяла
на час звільнення позивача, у разі
звільнення з роботи в органах
місцевого самоврядування у зв'язку з
виходом на пенсію посадовим особам
місцевого самоврядування виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
10 місячних посадових окладів за
наявності не менше 10 років стажу на
посадах в органах місцевого
самоврядування чи на посадах,
віднесених до відповідних категорій
посад державних службовців.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у редакції, яка діяла на
час звільнення позивача, особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення чоловіками 60 років,
жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Згідно змісту ст. 37 Закону України «Про
державну службу», у редакції, яка діяла
на час звільнення позивача, на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на
час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців.

Таким чином, враховуючи вимоги норм
вказаних вище Законів, суд приходить до
висновку, що розірвання з ініціативи
відповідача, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України, трудового договору з
позивачем, яка має 19 років 11 місяців
стажу на посадах в органах місцевого
самоврядування та яка скористалась
правом дострокового виходу на пенсію,
не позбавляє останньої права на
отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів у зв'язку з виходом
на пенсію.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

На підставі вищевикладеного та
роз'яснень Постанови №4 Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», суд, приходить до висновку, що
позивачу, в результаті бездіяльності
відповідача, було завдану моральну
шкоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи характер та обсяг душевних
страждань позивача, що вплинули на її
стан здоров'я, у зв'язку з чим позивач
вимушена була звернутись до лікаря, суд
уважає, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди підлягають
частковому задоволенню і визначаються
судом у розмірі 500 грн.

Разом з тим, згідно з вимогами ст. 94 КАС
України слід стягнути з відповідача за
користь позивача судові витрати у
розмірі 32 грн. 19 коп.

Керуючись ст. 21 Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування», ст. 21 Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні», ст. 37
Закону України «Про державну службу»,
ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ч. 3 ст. 23, ст. 1167 ЦК України
ст. ст. 99, 100, 159-163, 167, 1832 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті ради м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області про виплату
ОСОБА_2 грошової допомоги у розмірі 10
місячних посадових окладів у зв'язку з
виходом її на пенсію.

Зобов'язати виконавчий комітет
Саксаганської районної у місті ради м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області виплатити ОСОБА_2 одноразову
грошову допомогу у розмірі 9600 (дев'ять
тисяч шістсот) грн. у зв'язку з виходом
її на пенсію.

Стягнути з виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті ради м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області на користь ОСОБА_2 500 грн. в
рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути з місцевого бюджету на
користь ОСОБА_2 понесені нею судові
витрати у розмірі 32 грн. 19 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України.

Суддя
В.В. Попов.