Справа № 812/1057/14
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лагутін А.А.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року справа №812/1057/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.

секретар Корадо А.А.

за участі представника позивача
Залманова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу Луганської митниці Міндоходів
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16.04.2014 р. в
справі № 812/1057/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, повернення
надміру сплаченого податку на додану
вартість,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Алчевський коксохімічний завод» (далі
- ПАТ «Альчевськкокс») звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Луганської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області (далі - ГУ ДКС) про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості № 702020001/2013/000662/2 від 20.09.2013 р.,
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
702020001/2013/00141, повернення надміру
сплаченого податку на додану вартість,
в обґрунтування якого зазначило, що між
позивачем та компанією «Сибуглемет
Импекс Лимитед» (Кипр) 31.07.2013 р.
укладено зовнішньоекономічний
контракт № SІ-АК-01/2013, в межах якого
позивачем на митну територію України в
серпі 2013 р. на умовах DАР станція
Комунарськ згідно з Інкотермс 2010
ввезено товар - вугільний концентрат
марки «КС». Товар пред'явлений до
митного оформлення в режимі імпорту за
митною декларацією № 702020001/2013/009257, в
якій позивачем визначена митна
вартість товару за ціною договору - 127
доларів США за одну тону. До митної
декларації позивачем надано
декларацію митної вартості та
необхідний пакет документів,
передбачений Митним кодексом України.
20.09.2013 р. Луганською митницею
витребувано у позивача додаткові
документи, необхідні для митного
оформлення товару: рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); виписки
з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
виробника товару, інші додаткові
наявні документи; оригінал імпортної
ліцензії, рахунок, висновок ДЗІ,
товарно-транспортні накладні.

20.09.2013 р. Луганською митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 702020001/2013/000662/2
до митної декларації 702020001/2013/009257,
згідно з яким визначення митної
вартості товару за ціною угоди товарів,
які імпортуються, неможливо у зв'язку з
відмовою декларанта в наданні
додаткових документів; у зв'язку з
неможливістю застосування першого
методу відповідно до ст. 58 Митного
кодексу України митну вартість
оцінюваного товару визначено
відповідно до ст. 60 Митного кодексу
України за ціною договору щодо
подібних товарів у відповідності до
раніше проведеного митного оформлення
товару - вугілля кам'яне бітумінозне
коксівне марки «КС» на однакових
умовах поставки із розрахунку 136
доларів США/тн. (МД від 14.08.2013 р. №
702020001/2013/007935, контракт N U-2012.60.028.01 від
26.12.11, доповнення U-2012.60.028.01.17 від 22.03.2013
р.).

20.09.2013 р. Луганською митницею карткою
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 702020001/2013/00141
відмовлено позивачеві в митному
оформленні товару. Підставою для
відмови в митному оформленні зазначено
проведення митної оцінки (рішення про
визначення митної вартості №
702020001/2013/000662/2).

На підставі вказаних рішень позивачем
до Луганської митниці у вересні 2013 р.
подана нова вантажна митна декларація,
в якій митна вартість задекларована за
другим методом за ціною, визначеною
митним органом. - 136 доларів США за тону,
сплачено податок на додану вартість в
сумі 1041935,51 грн. замість 972983,89 грн. при
визначенні митної вартості за ціною
контракту (127 дол.США/тн), у зв'язку з чим
наявна надмірна сплата податку в
розмірі 68951,62 грн.

Позивач вважав дії та рішення
відповідача протиправними, просив
визнати протиправним та скасувати
рішення Луганської митниці про
коригування митної вартості товарів №
702020001/2013/000662/2 від 20.09.2013 р., скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
702020001/2013/00141, повернути на рахунок ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод»
надмірно сплачений податок на додану
вартість в розмірі 68 951,62 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 16.04.2014 р.
позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову через неправильне встановлення
обставин, які мають значення для
справи, неправильне дослідження та
оцінку доказів, порушення норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що товар ввезений
позивачем на митну територію України
за непрямим зовнішньоекономічним
контрактом. Згідно з митною
декларацією вугілля відвантажено
напряму із Російської Федерації від
виробника ВАТ «Междуречье» через
декларанта ВАТ «Сібуглемет» в Україну
через кіпрського посередника компанію
«Сібуглемет Імпекс Лімітед», при цьому
посередник не є ані виробником, ані
експортером вантажу. При розгляді
пакету документів, наданих до митного
оформлення, відповідно до ч. 3 ст. 53, ч. 5
ст. 54 Митного кодексу України,
враховуючи згенеровану системою АСАУР
митну формальність «105-2 - Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів» Можливе заниження
митної вартості. Здійснити перевірку
правильності митної вартості,
звернувши увагу на вартість ідентичних
або подібних товарів» встановлено, що
надані для підтвердження митної
вартості товарів документи містять
розбіжності, що унеможливлюють
підтвердження числових значень
складових митної вартості товарів, а
саме: відсутній розрахунок ціни з
урахуванням якості (сертифікат якості
вугілля № 001598 без доданих
товарно-транспортних документів та
розрахунку ціни з урахуванням якості є
недійсним, що зазначено у примітці);
якість товару, що був предметом
дослідження згідно з висновком ДП
«Укрзовнішекспертиза» від 12.09.2013 р. №
10/424, не відповідає якості товару,
заявленого до митного оформлення
згідно з митною декларацією №
702020001/2013/009257 (наявні розбіжності
якісних показників), тому цей висновок
не підтверджує заявлену митну
вартість. Відповідно до графи 4
товарно-транспортних накладних оплата
за транспортування російською
залізницею здійснюється за рахунок
ВАТ «Сібуглемет», відповідно до графи 11
вагони є власністю ВАТ «ФГК», тобто
окрім залізничного тарифу при
транспортуванні товару сплачується
вартість оренди вагонів, проте з
наданих позивачем документів
неможливо встановити, чи включені ці
витрати у вартість товару. Враховуючи
зазначені розбіжності, митним органом
запропоновано позивачу надати
документи на підтвердження заявленої
митної вартості, але листом від 19.09.2013
р. декларант відмовився від надання
запитаних документів, надано договір з
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку ввезеного товару, витяги з
«Метал-Експерт». Оскільки позивачем не
виконано в повному обсязі вимоги
митного органу, не спростовані сумніви
щодо дійсної вартості товару, тобто не
виконаний обов'язок, встановлений
Митним кодексом України, прийняття
рішення про коригування митної
вартості та відмова у митному
оформленні є обґрунтованими. Апелянт
зазначає про неврахування судом
правової позиції Верховного Суду
України, яка полягає у тому, що
наявність інформації про іншу митну
вартість ідентичних або подібних
товарів є підставою для витребування
додаткових документів. При цьому, якщо
декларант не надає підтверджуючи
документи, що є його обов'язком, митниця
правомірно має право застосувати інший
метод визначення митної вартості
товару, а ніж перший. Також вказує, що
висновок суду про те, що надаючи
ліцензію на імпорт, держава фактично
надає дозвіл на імпорт вугілля по ціні,
зазначеної у контракті, є помилковим,
оскілки така ліцензія підтверджує
право на імпорт, а ні складові митної
вартості. Щодо задоволення позовних
вимог в частині стягнення з бюджету
надміру сплачених митних платежів
вказує на неврахування правових
позицій Верховного Суду України щодо
того, що суд не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену суму податку на
додану вартість, фактично визначаючи
при цьому інший метод обчислення
митної вартості. Крім того, суми
податку на додану вартість за митною
декларацією № 702020001/2013/009317 від 20.09.2013 р.
в розмірі 1041935,51 грн. вплинула на розмір
суми бюджетного відшкодування (35584120
грн.), у зменшення грошового
зобов'язання з цього податку наступних
звітних (податкових) періодів,
заявлених у декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2013 р.

До судового засідання
представники відповідачів не
з'явились, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим колегія суддів визнала за можливе
здійснити апеляційний перегляд справи
за відсутності представників
відповідачів.

Представник позивача в судовому
засіданні просив в задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що між позивачем та
компанією «Сібуглемет Імпекс Лімітед»
(Кипр) 31.07.2013 р. укладено
зовнішньоекономічний контракт №
SІ-АК-01/2013, в межах якого позивачем на
митну територію України в серпі 2013 р. на
умовах DАР станція Комунарськ
(ІНКОТЕРМС 2010) ввезено вантаж:
вугільний концентрат марки «КС», який
надійшов для розмитнення на Луганську
митницю. На підставі вищезазначеного
контракту та додатків до нього
позивачем заявлено до митного
оформлення в режимі імпорту зазначений
товар за ВМД № 702020001/2013/009257 за ціною
договору, а саме 127 доларів США за одну
тону, та надано декларацію митної
вартості за формою ДМВ-1 і необхідний
пакет документів, передбачений Митним
кодексом України. 20.09.2013 р. Луганською
митницею для митного оформлення
вантажу пред'явлено позивачу вимогу
про надання: рахунків про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами визначеними
договором (угодою, контрактом); виписки
з бухгалтерської документації;
каталогів, специфікацій, прейскурантів
виробника, інших додаткових наявних
документів; оригіналу імпортної
ліцензії, рахунку, висновку ДЗІ, ТТН.

20.09.2013 р. Луганською митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 702020001/2013/000662/2 до
митної декларації 702020001/2013/009257, згідно з
яким визначення митної вартості товару
за ціною угоди товарів, які
імпортуються, неможливо у зв'язку з
відмовою декларанта в наданні
додаткових документів; у зв'язку з
неможливістю застосування першого
методу відповідно до ст. 58 Митного
кодексу України митну вартість
оцінюваного товару визначено
відповідно до ст. 60 Митного кодексу
України за ціною договору щодо
подібних товарів у відповідності до
раніше проведеного митного оформлення
товару - вугілля кам'яне бітумінозне
коксівне марки «КС» на однакових
умовах поставки із розрахунку 136
доларів США/тн. (МД від 14.08.2013 р. №
702020001/2013/007935, контракт N U-2012.60.028.01 від
26.12.11, доповнення U-2012.60.028.01.17 від 22.03.2013
р.).

20.09.2013 р. Луганською митницею карткою
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 702020001/2013/00141
відмовлено позивачеві в митному
оформленні товару. Підставою для
відмови в митному оформленні
зазначено: проведення митної оцінки
(рішення про визначення митної
вартості № 702020001/2013/000662/2).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Луганською митницею безпідставно та в
порушення приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України та положень ст. 53
Митного кодексу України зобов'язано
позивача надати додаткові документи,
оскільки затребувані документи жодним
чином не мають відношення для
підтвердження митної вартості товару,
визначеної за 1-м методом - за ціною
контракту, оскільки не можуть свідчити
про наявність та розмір додаткових
витрат імпортера, які мають включатися
до митної вартості імпортованого
товару згідно з ч. 10 ст. 58 Митного
кодексу України, а також з того, що
надані позивачем документи у повному
обсязі підтверджують ціну, що була (має
бути) сплачена позивачем продавцю
оцінюваного товару, а за умови
відсутності визначених законом
обмежень для застосування першого
методу визначення митної вартості
імпортованого товару, у відповідача
були відсутній підстави для
коригування митної вартості товару та
відмови у здійсненні митного
оформлення. При задоволенні позову про
стягнення надміру сплачених митних
платежів суд першої інстанції
зазначив, що правовим наслідком
скасування спірних рішень про
визначення митної вартості товару є
повернення позивачу різниці між сумою
податку на додану вартість, визначеною
декларантом, та сумою податку, яка
визначена митним органом у рішеннях,
обов'язок здійснення безспірного
списання надмірно сплаченої суми
податку за рішенням суду покладається
на органи державної казначейської
служби.

Колегія суддів вважає такий висновок
необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що між ПАТ «Алчевськкокс»
та компанією «Сібуглемет Імпекс
Лімітед» (Кипр) 31.07.2013 р. укладено
зовнішньоекономічний контракт №
SІ-АК-01/2013.

В серпні 2013 р. позивачем на умовах DАР
станція Комунарськ згідно з Інкотермс
2010 на митну територію України на
виконання умов вказаного контракту
ввезено товар - вугільний концентрат
марки «КС», який пред'явлений для
митного оформлення на Луганську
митницю за митною декларацією №
702020001/2013/009257. До митної декларації
позивачем доданий пакет документів,
необхідний для митного оформлення
товару, а саме додаток до контракту № 2
від 31.07.2013 р., в якому зазначено ціну
однієї метричної тони вугілля - 127
доларів США, кількість товару - 5000 тон, а
також хімічні властивості вугілля,
декларація митної вартості тощо. В
декларації митної вартості митна
вартість визначена за основним
методом - за ціною договору (контракту).

В декларації митної вартості митним
органом вказано, що у зв'язку з тим, що
надані для підтвердження митної
вартості документи містять
розбіжності, не містять всіх
відомостей (відповідно до сертифіката
якості товарі відсутній розрахунок
ціни із урахуванням якості), що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, на
підставі ч. 3 ст. 53, п. 1-2 ч. 5 ст. 54 Митного
кодексу України для підтвердження
заявленої митної вартості митний орган
просив надати: рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; виписки з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; інші додаткову наявні
документи за власним бажанням
відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу
України (транспорті (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення товару, якщо здійснювалось
страхування - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування, розрахунок
ціни із урахуванням якості товару);
оригінали імпортної ліцензії, рахунку,
висновку ДЗІ, ТТН.

Митним органом проведена консультація
щодо визначення митної вартості за
митною декларацією № 702020001/2013/009257 від
19.09.2013 р., в якій зазначено, що у зв'язку з
тим, що надані для підтвердження митної
вартості документи містять
розбіжності, не містять всіх
відомостей (відповідно до сертифіката
якості товарі відсутній розрахунок
ціни із урахуванням якості), що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, на
підставі ч. 3 ст. 53, п. 1-2 ч. 5 ст. 54 Митного
кодексу України для підтвердження
заявленої митної вартості митний орган
просив надати: рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; виписки з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; інші додаткову наявні
документи за власним бажанням
відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу
України (транспорті (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення товару, якщо здійснювалось
страхування - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування, розрахунок
ціни із урахуванням якості товару);
оригінали імпортної ліцензії, рахунку,
висновку ДЗІ, ТТН.

Декларантом відмовлено у наданні
додаткових документів, надано
оригінали імпортної ліцензії, рахунку,
висновку ДЗІ та ТТН, у зв'язку з чим
відповідно до положень Угоди про
застосування статті VII ГАТТ 1994 р., ч. 6 ст.
54, ч.2 ст. 58 Митного кодексу України
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, є
неможливим. За наслідками проведеною
консультації митну вартість товару
визначено відповідно до ст. 60 Митного
кодексу України (за ціною договору щодо
подібних товарів) на підставі рівня
митної вартості подібного товару
(митна декларація від 14.08.2013 р. №
702020001/2013/007935), а також з урахуванням
раніше визначеної декларантом
відповідно до положень ст. 59 Митного
кодексу України та визнаної митним
органом вартості ідентичного товару,
однакового за всіма ознаками та
ввезеного на тих самих комерційних
умовах, із розрахунку 136 доларів США/тн.

Митним органом повідомлено про
прийняте рішення декларанту, про що
зазначено у декларації митної
вартості.

20.09.2013 р. Луганською митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 702020001/2013/000662/2 до
митної декларації 702020001/2013/009257, згідно з
яким визначення митної вартості товару
за ціною угоди товарів, які
імпортуються, неможливо у зв'язку з
відмовою декларанта в наданні
додаткових документів; у зв'язку з
неможливістю застосування першого
методу відповідно до ст. 58 Митного
кодексу України митну вартість
оцінюваного товару визначено
відповідно до ст. 60 Митного кодексу
України за ціною договору щодо
подібних товарів у відповідності до
раніше проведеного митного оформлення
товару - вугілля кам'яне бітумінозне
коксівне марки «КС» на однакових
умовах поставки із розрахунку 136
доларів США/тн. (МД від 14.08.2013 р. №
702020001/2013/007935, контракт N U-2012.60.028.01 від
26.12.11, доповнення U-2012.60.028.01.17 від 22.03.2013
р.).

20.09.2013 р. Луганською митницею карткою
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 702020001/2013/00141
відмовлено позивачеві в митному
оформленні товару. Підставою для
відмови в митному оформленні
зазначено: проведення митної оцінки
(рішення про визначення митної
вартості № 702020001/2013/000662/2).

Позивачем здійснено митне оформлення
ввезеного товару за митною декларацією
№ 70202/0001/2013/009317 від 20.09.2013 р. за митною
вартістю, визначеною митним органом, зі
сплатою податку на додану вартість в
розмірі 1041935,51 грн.

Аналізуючи вказане, судом апеляційної
інстанції встановлено, що позивачем
товар, дійсно, ввезено на митну
територію України з Російської
Федерації за непрямими
зовнішньоекономічним контрактом. Так,
вугілля відвантажено напряму із
Російської Федерації від виробника ВАТ
«Междуречье» через декларанта ВАТ
«Сібуглемет» в Україну через
кіпрського посередника компанію
«Сібуглемет Імпекс Лімітед», при цьому
посередник не є ані виробником, ані
експортером вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено ст. 52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості
подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати,
зазначені у частині десятій статті 58
цього Кодексу, і якщо вони не
включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті за оцінювані
товари, виділено витрати, зазначені у
частині одинадцятій статті 58 цього
Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов'язані
між собою.

Згідно з ч. ч. 8-9 цієї статті у
декларації митної вартості наводяться
відомості про метод визначення митної
вартості товарів, числове значення
митної вартості товарів та її
складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів, та надані документи,
що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій
цієї статті, є відомостями, необхідними
для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України
передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана;

3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що
декларуються:

у разі визнання органом доходів і
зборів заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю;

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

Згідно з ч. 6 цієї статті орган доходів і
зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

В даному випадку в сертифікаті якості
вугілля № 001598 відсутній розрахунок
ціни з урахуванням якості (сертифікат
якості вугілля № 001598 без доданих
товарно-транспортних документів та
розрахунку ціни з урахуванням якості є
недійсним, що зазначено у примітці);
якість товару, що був предметом
дослідження згідно з висновком ДП
«Укрзовнішекспертиза» від 12.09.2013 р. №
10/424, не відповідає якості товару,
заявленого до митного оформлення
згідно з митною декларацією №
702020001/2013/009257 через те, що наявні
розбіжності якісних показників, тому
цей висновок не може підтвердити
заявлену митну вартість.

Відповідно до графи 4
товарно-транспортних накладних оплата
за транспортування російською
залізницею здійснюється за рахунок
ВАТ «Сібуглемет», відповідно до графи 11
вагони є власністю ВАТ «ФГК», тобто
окрім залізничного тарифу при
транспортуванні товару сплачується
вартість оренди вагонів, проте з
наданих позивачем документів
неможливо встановити, чи включені ці
витрати у вартість товару.

Колегія суддів зазначає, що ВАТ
«Сібуглемет» вугільний концентрат
марки «КС» продається компанії
«Сібуглемет Імпекс Лімітед» за ціною 126
доларів США/тн, при цьому не
підтверджено жодними документами, чи
включено в цю ціну транспортні витрати,
витрати з оренди залізничних вагонів.

Як визначено ст. 55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
встановлено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон,
у якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів
або їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від
будь-якого подальшого перепродажу,
розпорядження або використання
товарів покупцем не надійде прямо чи
опосередковано продавцеві, якщо тільки
не буде зроблено відповідне
коригування з урахуванням положень
частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч. 2-5 цієї статті метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

В даному випадку декларантом не
виконано приписи п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України щодо обов'язку надання
митного органу достовірних відомостей
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню, та ч. 3 ст. 53
Митного кодексу в частині обов'язку
надання додаткових документів, не
спростовано сумніви відповідача щодо
дійсної вартості заявленого до митного
оформлення товару, з урахуванням у
митного органу відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товар,
митним органом обґрунтовано
відмовлено у застосуванні методу
визначення митної вартості за ціною
договору. При цьому митну вартість
оцінюваного товару визначено
відповідно до ст. 60 Митного кодексу
України за ціною договору щодо
подібних товарів у відповідності до
раніше проведеного митного оформлення
товару - вугілля кам'яне бітумінозне
коксівне марки «КС» на однакових
умовах поставки із розрахунку 136
доларів США/тн. (МД від 14.08.2013 р. №
702020001/2013/007935, контракт N U-2012.60.028.01 від
26.12.11, доповнення U-2012.60.028.01.17 від 22.03.2013
р.).

Колегія суддів зазначає, що висновок
суду першої інстанції про те, що
надаючи ліцензію на імпорт, держава
фактично надає дозвіл на імпорт
вугілля по ціні, зазначеної у
контракті, є помилковим, оскілки така
ліцензія підтверджує право на імпорт, а
ні складові митної вартості.

Таким чином, позовні вимоги в частині
скасування рішення про коригування
митної вартості, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення задоволенню
не підлягають.

Що стосується позовних вимог про
стягнення на користь позивача суми
надміру сплаченого податку на додану
вартість, суд апеляційної інстанції
вказує, що відмова у задоволенні позову
в частині скасування рішення про
коригування митної вартості, картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення обумовлює
відмову у задоволенні позову в цій
частині.

Сукупність зазначених обставин
свідчить про неправильний висновок
суду першої інстанції про задоволення
позову.

З урахуванням викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом першої
інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Луганської митниці
Міндоходів на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
16.04.2014 р. в справі № 812/1057/14
задовольнити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16.04.2014 р. в
справі № 812/1057/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, повернення
надміру сплаченого податку на додану
вартість скасувати.

Прийняти у справі № 812/1057/14 нову
постанову.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, повернення
надміру сплаченого податку на додану
вартість відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 12.06.2014
р.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.