Справа № 490/14128/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 490/14128/13-а

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Гуденко О.А. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Кравченко К.В. та Градовського
Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Центрального районного центру
зайнятості м.Миколаєва на постанову
Центрального районного суду
м.Миколаєва від 24 січня 2014 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Центрального районного
центру зайнятості м.Миколаєва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Центрального районного центру
зайнятості м.Миколаєва (далі
Центральний РЦЗ) про визнання
неправомірними дії Центрального РЦЗ
щодо нарахування йому допомоги по
безробіттю в період з 01 квітня 2013 року
по 12 червня 2013 року, виходячи з
мінімального розміру допомоги по
безробіттю для застрахованих осіб за
місяць, а не 70% від розміру його
середнього заробітку за попереднім
місцем роботи, а також з вимогою
зобов'язати Центральний РЦЗ здійснити
перерахунок та виплату йому допомоги
по безробіттю, враховуючи його
середній заробіток згідно довідки про
середню заробітну плату №7002 від 18
березня 2013 року, виданої ТДВ
"Миколаївський Діпроміст".

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що оскільки страховий
стаж позивача складає понад 10 років, то
відповідно до ст.23 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" розмір допомоги по
безробіттю повинен призначатися з
розміру 70% від його середньої
заробітної плати.

Постановою Центрального районного
суду м.Миколаєва від 24 січня 2014 року
позовні вимоги задоволено. Суд визнав
протиправними дії Центрального РЦЗ по
нарахуванню позивачу допомоги по
безробіттю в період з 01 квітня 2013 року
по 12 червня 2013 року, виходячи з
мінімального розміру допомоги по
безробіттю для застрахованих осіб за
місяць. Також, суд зобов'язав
відповідача здійснити перерахунок та
виплату допомоги по безробіттю
позивачу за період з 01 квітня 2013 року по
12 червня 2013 року враховуючи його
середній заробіток згідно довідки про
середню заробітну плату (для
розрахунку виплат на випадок
безробіття) №7002 від 18 березня 2013 року,
виданої ТДВ "Миколаївський Діпроміст".

Не погоджуючись з постановою суду,
Центральний районний центр зайнятості
м.Миколаєва подав апеляційну скаргу, в
якій зазначається, що вказана
постанова ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач був звільнений з підприємства
ТДВ "Миколаївський Діпроміст" за п.1 ст.36
КЗпП України 15 березня 2013 року.

В період з 01 квітня по 11 червня 2013 року
позивач перебував на обліку в
Центральному РЦЗ як безробітний та
отримував відповідну допомогу з 08
квітня 2013 року.

З метою отримання виплат по безробіттю
позивачем надано відповідачу довідку
встановленого зразка №7002 від 18 березня
2013 року про середню заробітну плату
(для розрахунку виплат на випадок
безробіття) з зазначенням місяців
розрахункового періоду з вересня 2012
року по лютий 2013 року, а також з
зазначенням в графі 6 розміру
щомісячних страхових внесків,
сплачених застрахованою особою до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття.

Згідно довідки відповідача, виданої
позивачу 27 червня 2013 року, останньому
була нарахована допомога по безробіттю
у розмірі 544,00 грн. за повний
календарний місяць, за вирахуванням не
сплати ТДВ "Миколаївський Діпроміст"
єдиного внеску з 01 лютого 2013 року по 15
березня 2013 року.

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи вимоги, суд першої
інстанції виходив з того, що страхові
внески є складовою умовою існування
солідарної системи і підлягають
обов'язковій сплаті. Однак,
застраховані особи без сприяння
державних органів позбавлені
можливості безпосередньо і оперативно
впливати на повноту і своєчасність
такої сплати, що, фактично, у випадку
неповної сплати, означатиме порушення
рівності їх прав на призначення
(перерахунок) пенсії при інших рівних
умовах. Крім того, судом зазначено, що в
даному випадку неповна сплата
страхових внесків призвела до
порушення принципу рівності особи
перед законом, а тому відмова
відповідача у перерахунку допомоги по
безробіттю є протиправною.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" (далі Закон) право на
допомогу по безробіттю залежно від
страхового стажу мають застраховані
особи, визнані в установленому порядку
безробітними, страховий стаж яких
протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної,
становить не менше ніж шість місяців за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно до ч.1 ст.23 Закону застрахованим
особам, зазначеним у частині першій
статті 22 цього Закону, розмір допомоги
по безробіттю визначається у відсотках
до їх середньої заробітної плати
(доходу), визначеної відповідно до
порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, залежно від страхового стажу:
до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років -
55 відсотків; від 6 до 10 років - 60
відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
страховий стаж позивача, що передував
реєстрації його як безробітного,
становив більше 6 місяців, загальний
страховий стаж понад 10 років, що
надавало йому підстави відповідно до
положень Закону отримувати розмір
допомоги по безробіттю, визначеного у
відсотках до його середньої заробітної
плати, а саме - 70% від середньої
зарплати, визначеної відповідно до
порядку обчислення середньої
заробітної плати для розрахунку виплат
за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням.

Отже, враховуючи, що страховий стаж, в
тому числі і загальний, відповідає
критеріям, встановленим ст.23 Закону для
призначення допомоги по безробіттю у
розмірі 70% від середньої заробітної
плати (доходу), колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, зокрема, про
зобов'язання Центрального РЦЗ
здійснити перерахунок та виплату йому
допомоги по безробіттю, враховуючи
його середній заробіток згідно довідки
про середню заробітну плату №7002 від 18
березня 2013 року, виданої ТДВ
"Миколаївський Діпроміст", є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що оскільки дані про сплату
єдиного внеску за лютий та березень 2013
року у відповідача відсутні, то
правових підстав для визначення
розміру допомоги по безробіттю
позивачу на підставі довідки про
середню заробітну плату без
підтвердження Пенсійним фондом
України сплати роботодавцем (ТДВ
"Миколаївський Діпроміст") єдиного
внеску за період шість місяців, що
передують даті звільнення особи немає,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки сам факт не сплати
роботодавцем єдиного внеску не може
слугувати підставою для застосування
несприятливих наслідків до працівника,
а також для обмеження конституційного
права останнього на соціальну
допомогу.

Отже, постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству.

Також, колегія суддів не може
погодитися з посиланням апелянта на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
тому що всі процесуальні норми,
передбачені адміністративним
судочинством були виконані без
порушень прав кожної сторони при
розгляді справи.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Центрального
районного центру зайнятості
м.Миколаєва - залишити без задоволення,
а постанову Центрального районного
суду м.Миколаєва від 24 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: Ю.М. Градовський К.В. Кравченко