Справа № 2а/2570/1631/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 червня 2014 року м. Київ
В/800/2280/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача - ОСОБА_1,

Суддів - Весельської Т.Ф., Ліпського
Д.В.,Мойсюка М.І.,Олендера І.Я.,

розглянувши заяву Головного
управління Міністерства доходів у
Чернігівській області, як
правонаступник ДПС у Чернігівській
області, про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року, ухваленої за
результатами касаційного розгляду
справи за позовом ОСОБА_2 до Державної
податкової служби у Чернігівській
області, Чернігівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Чернігівської області державної
податкової служби про зобов'язання
вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2014 року Головне управління
Міністерства доходів у Чернігівській
області, як правонаступник ДПС у
Чернігівській області звернулось до
суду із заявою про допуск до
провадження Верховного Суду України
зазначеної справи з підстав,
передбачених пунктом 1 частини
1 статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Перевіривши матеріали заяви колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що така не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно вимог статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту доданих до
заяви судових рішень, в обох випадках
спірні правовідносини виникли з
приводу виплати одноразової грошової
допомоги при звільненні зі служби.

При розгляді справ та вирішення
позовних вимог по суті, суди
застосували норми Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» від 9 грудня 1992 року N 7-92 та
постанови Кабінету Міністрів України
«Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» від 17
липня 1992 року № 393.

Колегія суддів зазначає, що зміст
правовідносин та обставини кожної
конкретної справи, про які зазначено в
заяві про перегляд судового рішення, є
різними, виходячи з наступного.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 17 квітня 2014 року, про
перегляд якої ставиться питання,
залишено без змін постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2013 року, якою скасовано
рішення суду першої інстанції та
прийнято нове, яким позов задоволено
частково.

Суд касаційної інстанції
погодився з висновком суду апеляційної
інстанції, що виплата одноразової
грошової допомоги в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення при звільненні зі служби,
відбувається за умовами звільнення зі
служби - через скорочення штатів при
відсутності можливості подальшого
використання на службі та наявності
вислуги 10 років і більше, що
передбачено частиною 1 статті 9 Закону N
7-92 та пунктом 10 постанови
Кабінету Міністрів України № 393.

В заяві про допуск заявник
посилається на інші рішення суду
касаційної інстанції, зокрема, ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 18 червня 2013 року (справа №
К/9991/27369/11), якою касаційний суд скасував
рішення судів та прийняв нове, яким
позов задовольнив частково та ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 15 листопада 2013 року (справа №
К-38677/10), якою касаційний суд скасував
рішення суду апеляційної інстанції, а
рішення суду першої інстанції змінив в
частині задоволення позову про
стягнення грошової допомоги при
звільненні та постановив в цій частині
нове рішення, яким відмовив у
задоволенні позову, посилаючись при
цьому на приписи частини 2 статті 9
Закону N 7-92 та пункту 10 постанови
Кабінету Міністрів України № 393, а саме,
що виплата одноразової грошової
допомоги при звільненні зі служби за
власним бажанням, через сімейні
обставини або інші поважні причини,
перелік яких визначається Кабінетом
Міністрів України, які мають вислугу 10
років і більше, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
25 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Колегія суддів приходить до
висновку, що надані заявником ухвали
Вищого адміністративного суду України
не дають підстав вважати, що касаційним
судом неоднаково застосовані одні і ті
ж самі норми матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, оскільки
правовідносини не є подібними.

Дослідивши матеріали заяви та зміст
наданих судових рішень, на
підтвердження неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
колегія суддів дійшла висновку, що
ухвала Вищого адміністративного суду
України від 17 квітня 2014 року, не може
свідчити про наявність підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України і перегляду
зазначеного судового рішення з
мотивів, визначених пунктом 1 частини 1
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Оскільки оскаржується рішення суду
касаційної інстанції, з якого не
вбачається неоднакове застосування
норм матеріального права, що призвело
до ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, і
виходячи з вимог статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України
для перегляду зазначеного судового
рішення.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити Головному управлінню
Міністерства доходів у Чернігівській
області, як правонаступнику ДПС у
Чернігівській області у допуску до
провадження Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової служби
у Чернігівській області, Чернігівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Чернігівської області
державної податкової служби про
зобов'язання вчинити дії, для перегляду
ухвали Вищого адміністративного суду
України від17 квітня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

Д.В.Ліпський

М.І.Мойсюк

І.Я.Олендер