Справа № 810/1196/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/1196/14
1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Мєзєнцева Є.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліс" до Міського
відділу державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції, третя особа
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області про
визнання протиправною та скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року адміністративний позов ТОВ
"Поліс" до Міського відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа Управління Пенсійного
фонду України у м. Біла Церква
Київської області про визнання
протиправною та скасування постанови -
задоволено, скасовано постанову
державного виконавця про арешт коштів
боржника.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою, третя особа звернулася до
суду з апеляційною скаргою в якій
просить її скасувати та ухвалити нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, постановою Київського
окружного адміністративного суду від 20
травня 2013 року в адміністративній
справі № 810/1833/13-а за позовом Управління
Пенсійного фонду України у місті Білій
Церкві Київської області до ТОВ "Поліс"
суд постановив стягнути з ТОВ "Поліс"
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за лютий 2013 року
в сумі 20550,63 грн.

19 червня 2013 року головний державний
виконавець міського Відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції за
заявою стягувача - Управління
Пенсійного фонду України у місті Білій
Церкві Київської області постановою
від 19 червня 2013 року ВП № 38546797 відкрив
виконавче провадження з примусового
виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою від 19 червня 2013 року,
державний виконавець зупинив
виконавче провадження з підстав,
передбачених пунктом 8 частини першої
статті 37 Закону України "Про виконавче
провадження", оскільки ухвалою
господарського суду Київської області
від 19 квітня 2013 року по справі № 911/1164/13
відносно ТОВ "Поліс" порушено
провадження у справі про банкрутство,
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Однак, 10 лютого 2014 року головний
державний виконавець міського Відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції прийняв постанову
ВП № 38546797, згідно з якою наклав арешт на
кошти ТВО "Поліс".

Вважаючи, що державний виконавець
протиправно прийняв постанову про
накладення арешту на кошти, позивач
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче
провадження".

Відповідно статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом, зокрема, виконавчих листів, що
видаються судами.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 37 цього Закону
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню, зокрема, у
разі порушення господарським судом
провадження у справі про банкрутство
боржника, якщо відповідно до закону на
вимогу стягувача поширюється дія
мораторію, запровадженого
господарським судом, крім випадків
перебування виконавчого провадження
на стадії розподілу стягнутих з
боржника грошових сум (у тому числі
одержаних від реалізації майна
боржника) та виконання рішень у
немайнових спорах.

Згідно ч.4 статті 39 Закону України
протягом строку, на який виконавче
провадження зупинено, виконавчі дії не
провадяться .

Відповідно до ч. 6 статті 15 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" з моменту
порушення провадження у справі про
банкрутство: пред'явлення конкурсними
та забезпеченими кредиторами вимог до
боржника та їх задоволення може
відбуватися лише у порядку,
передбаченому цим Законом, та в межах
провадження у справі про банкрутство;
пред'явлення поточними кредиторами
вимог до боржника та їх задоволення
може відбуватися у випадку та порядку,
передбачених цим Законом; арешт майна
боржника чи інші обмеження боржника
щодо розпорядження належним йому
майном можуть бути застосовані
виключно господарським судом у межах
провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч.1,3 статті 19 цього Закону
протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів: забороняється
стягнення на підставі виконавчих та
інших документів, що містять майнові
вимоги; забороняється виконання вимог,
на які поширюється мораторій. При
цьому, мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію.

З огляду на викладене та оскільки
постанова державного виконавця про
арешт коштів боржника прийнята після
відкриття провадження у справі про
банкрутство цього боржника, а вимоги
стягувача належать до вимог конкурсних
кредиторів, на які поширюється дія
мораторію, колегія суддів дійшла
висновку про незаконність такої
постанови та обґрунтованість позовних
вимог.

Тобто, вірним є висновок суду першої
інстанції про задоволення даного
адміністративного позову.

Отже при винесенні постанови судом
було дотримано всіх вимог
законодавства, а тому відсутні
підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква Київської області - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.