Справа № 2а-1817/09
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2010-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 р. Справа № 72935/09

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді

Ліщинського А.М.

Суддів
Носа С.П.
Шавеля Р.М,

при секретарі судового засідання
Когутич
Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Новолинського
міськвиконкому на постанову
Нововолинського міського суду
Волинської області від 01 вересня 2009
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Нововолинського
міськвиконкому про визнання
незаконними дій управління праці та
соціального захисту населення
Нововолинського міськвиконкому в
частині виплати недоплачених сум
одноразової компенсації та щорічної
грошової допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 липня 2009 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за
2008 рік та одноразової компенсації за
шкоду заподіяну здоров'ю.

В позовній заяві покликається на те, що
має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та віднесений до 1 категорії, що
підтверджується посвідченням. Згідно з
заключенням Волинської обласної МСЕК
серії ВЛН №023438 від 23.03.2009 року йому було
встановлену ІІ групу інвалідності
захворювання, пов'язаного з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідач за 2008 рік виплатив допомогу
на оздоровлення значно меншою, як
передбачено Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»(далі -Закон
№796-ХІІ) та недоплатив одноразову
компенсацію за шкоду заподіяну
здоров'ю .

Постановою Нововолинського міського
суду Волинської області від 01 вересня
2009 року позов задоволено частково.
Визнано дії щодо відмови управління
праці та соціального захисту населення
Нововолинської міської ради щодо
перерахунку та виплати ОСОБА_1
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю відповідно до вимог
ст.. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»неправомірними.
Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Нововолинської міської ради провести
нарахування та виплату ОСОБА_1
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі сорока
п'яти мінімальних заробітних виплат
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В решті позовних вимог відмовити.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу з якої із-за порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що управління правомірно,
в межах наявних фінансових ресурсів
здійснювало виплати, передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Виплата одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС проводиться
на підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»(із змінами постанова КМУ
№649 від 20.04.2007 року).

У ході апеляційного розгляду позивача
вимоги апеляційної скарги не визнав,
надав пояснення та просить відмовити в
її задоволенні.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково, а
постанова суду першої інстанції
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд неповно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти дише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З матеріалів справи вбачається, що 03
березня 2009 року позивачу встановлено
ІІ групу інвалідності внаслідок
захворювання пов'язаного з наслідками
аварії на ЧАЕС.

Згідно ст.13 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» «держава бере на себе
відповідальність за завдану шкоду
громадянам та зобов'язується
відшкодувати її за пошкодження
здоров'я або втрату працездатності
громадянами та їх дітьми, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
«одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах:

інвалідам I групи -60 мінімальних
заробітних плат;

інвалідам II групи -45 мінімальних
заробітних плат;

інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат;

У разі встановлення інвалідності вищої
групи інвалідам виплачується різниця у
компенсаціях».

Як інваліду ІІ групи по захворюванню,
виниклому внаслідок ліквідації
Чорнобильської катастрофи, позивачу
повинна виплачуватися компенсація за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

13 травня 2009 року позивач отримав
компенсацію у розмірі 94,80 грн.

Відповідач нарахував йому різницю у
компенсаціях за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі Постанови КМУ №836
від 26.07.1996 року «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»у
розмірі 94,80 грн.

Положення цієї постанови суперечить
нормам Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», який має більшу юридичну
силу відносно вказаної Постанови.

Таким чином, позивачу при встановленні
вищої групи інвалідності повинна
виплачуватися компенсація у розмірі 45
мінімальних заробітних плат на
підставі Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Щодо позовних вимог про стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи, то судом
першої інстанції встановлено, що така
допомога виплачувалась позивачу у 2008
роках у розмірі, який є значно меншим
ніж встановлений ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»передбачено, що учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується щорічна
допомога на оздоровлення. Розмір такої
допомоги для інвалідів ІІ-ої групи
-п'ять мінімальних заробітних плат та
визначається на момент виплати.

Здійснюючи нарахування і виплату
зазначеної допомоги відповідач
керувався постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними
нормативно-правовими актами, колегія
суддів вважає, що застосуванню в даному
випадку підлягають норми законів
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та «Про Державний бюджет
України», яким встановлювався та
підвищувався на відповідні роки розмір
мінімальної заробітної плати.

Згідно п. 28 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»викладено у такій редакції:
«Одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміни,
внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу 2
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, позивач має право на
щорічну допомогу на оздоровлення за 2008
рік в розмірі, встановленому ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»в редакції, яка діяла до 28
грудня 2007 року.

За таких обставин, колегія суддів
вважає обґрунтованими позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь
заборгованість з виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про не правильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 195, 196, 198 ч. 1 п.
3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л
А:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Нововолинської міської ради
задовольнити частково, постанову
Новолинського міського суду
Волинської області від 01 вересня 2009
року по справі № 2а-1817/09 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Нововолинської міської ради по виплаті
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю та щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік, як
інваліду 2 групи, учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської
катастрофи»протиправними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Нововолинської міської ради
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
одноразову компенсацію за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 45
мінімальних заробітних плат, з
врахуванням виплачених сум та
одноразову допомогу на оздоровлення
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»п'ять
мінімальних заробітних плат за 2008 рік,
з врахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та згідно із
вимогами Закону України № 1691-VІ від
18.02.2010 року може бути оскаржена до
Верховного Суду України у порядку
цивільного судочинства протягом двох
місяців шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено
11.05.2010 року.

Головуючий суддя
Ліщинський
А.М.

Судді
Нос С.П.
Шавель Р.М.