Справа № 813/1122/14
Суддя: Сидорак Б. Г.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №813/1122/14
Провадження №2-а/443/20/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Жидачівський районний суд
Львівської області у складі:

головуючого-судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Щур Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Жидачеві
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного Фонду України
вЖидачівському районі Львівської
області до відділу державної
виконавчої служби Жидачівського
районного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження, -

встановив:

13.03.2014 року із Львівського окружного
адміністративного суду до
Жидачівського районного суду для
розгляду за підсудністю надійшла
вказана адміністративна справа, в якій
позивач просить скасувати, як
незаконну, постанову від 29.01.2014 року
державного виконавця ВДВС
Жидачівського РУЮ Львівської області
у виконавчому провадженні №41728264 про
відкриття виконавчого провадження
щодо примусового виконання
виконавчого листа №443/1676/13-а, який
видано 16.01.2014 року Жидачівським
районним судом Львівської області про
стягнення із позивача на користь
ОСОБА_1 нарахованого, але не
виплаченого підвищення до пенсії в
розмірі 1899,1 грн..

В обгрунтування позовних вимог
посилається на те, що виконавче
провадження відкрито з порушеннням
норм матеріального та процесуального
права, зокрема із порушенням вимог
ст.ст.3,17,18 Закону України "Про
виконавче провадження" та ст.3 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", так як
вказаний виконавчий лист не підлягає
виконанню органами ДВС, а підлягає
виконанню органами Казначейської
служби.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю Тимків О.М.,
посилаючись на обставини, викладені в
позові, вимоги адміністративного
позову підтримав.

Представник відповідача ВДВС
Жидачівського РУЮ Львівської області
за довіреністю Слобода В.П. проти
задоволення позовних вимог заперечив,
зазначивши, що останні є
безпідставними, оскільки органами
Казначейської служби не підлягають
виконанню судові рішення про
стягнення коштів із органів
Пенсійного фонду України, оскільки
останні мають бюджетну програму для
соціальних виплатах по рахунках,
відкритих в уповноважених банках, і не
мають відкритих рахнків в органах
Казначейської служби.

Вислухавши представників позивача
та відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, що
16.01.2014 року Жидачівським районним
судом Львівської області ОСОБА_1, як
стягувачу, видано виконавчий лист про
стягнення на його користь із
управління Пенсійного фонду України
у Жидачівському районі Львівської
області нараховане, але не виплачене
підвищення до пенсії в розмірі 1899,1
грн..

Вказаний виконавчий лист був
переданий для виконання у ВДВС
Жидачівського РУЮ Львівської області
та 29.01.2014 року заступником начальника
ВДВС Жидачівського РУЮ Львівської
області була винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження за
вказаним виконавчим документом, яка
цього ж дня була скерована на адресу
позивача.

06.02.2014 року позивачем- управлінням ПФУ
У Жидачівському районі Львівської
області було оскаржено вказану
постанову до Львівського окружного
адміністративного суду.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідачем при винесенні
оскаржуваної постанови не було
дотримано вимог ст.3 Закону України
"Про викочавче провадження" яка
визначає , що рішення про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами Державного
казначейства України в установленому
КМ України порядку, а також ст.3 Закону
України" Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень, який набрав
чинності із 01.01.2013 року та яким
встановлено, що виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за яким
є є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Також позивач вважає, що при
винесенні оскаржуваної постанови
державним виконавцем було порушено
вимоги Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМ України
від 03.08.2011року №845(зі змінами), який не
передбачає право державних виконавців
проводити будь-яке списання коштів за
виконавчими документами за якими
боржниками є державні органи, а такі
документи повинні подаватись
стягувачами безпосередньо до органів
Державної казначейської служби
України.

Однак із такими доводами позивача суд
не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
Іменем України і є обов"язковими до
виконання на всій території України.

Згідно до ч.2 ст.14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов»язковими до
виконання на всій території України.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

Крім цього, ч.2,3 ст.3 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
у випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються органами
доходів і зборів, банками та іншими
фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами. Рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язанні діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб»єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.
Згідно до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб»єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону
України " Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за яким є є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень- за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. При цьому, у абзаці 3
пункту 2 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
наводиться визначення боржника за
виконавчим документом, під яким
розуміється визначений у рішенні про
стягненя коштів розпорядник (бюджетна
установа) чи одержувач бюджетних
коштів, а також підприємство, установа,
організація, рахунки яких відкриті в
органах Казначейської служби.

Фінансування видатків на
утримання органів Пенсійного Фонду
України та пенсійних виплат
проводиться не через рахунки відкриті
в органах Казначейства, а через
рахунки, відкриті в банках (п.2 ст.76
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що "кошти
Пенсійного фонду заоаховуються на
єдиний рахкнок Пенсійного фонду і
зберігаються на окремих рахунках
територіальних органів Пенсійного
фонду в уповноваженому банку").

Законом України про Державний бюджет
України на відповідний рік Пенсійному
фонду Украни надаються відповідні
бюджетні призначення, відповідно до
яких останні проводять видатки з
державного бюджету, проте здійснюють
це рахунки відкриті в уповноважених
банках.

Чинним законодавством не передбачено
повноважень органів Державної
казначейської служби на здійснення
списання коштів з рахунків боржника,
відкритих в банківських установах, а
наявність відповідних призначень не
дає можливості виконання рішення суду
за рахунок коштів Державного бюджету
України, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішення суду.

В той же час, органи Державної
виконавчої служби відповідно до
положень Закону України "Про
виконавче провадження" мають право на
стягнення коштів із боржників,
відкритих в уповноважених банках.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутись до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 р. (з
наступними змінами і доповненнями)
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, це зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно із ст.19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувана або його
представника про примусове виконання
рішення, зазначеного в ст. 17 цього
Закону.

Статтею 25 Закону встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо:1) не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання; 2) він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом; 3)
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

З врахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що позов не
підляє задоволеню, оскільки
заступником начальника ВДВС
Жидачівського РУЮ Львівської області
Слободою В.П. постанова про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого листа №443/1676/13-а, який
видано Жидачівським районним судом
Львівської області про стягненя з
управління Пенсійного України в
Жидачівському районі Львівської
області на користь ОСОБА_1
нарахованого, але не виплаченого
підвищення до пенсії в розмірі 1899,1
грн. винесена із дотриманням вимог
чинного законодавства.

У зв'язку з тим, що позивач звільнений
від сплати судового збору відповідно
до ст.5 Закону України "Про судовий
збір", а тому згідно із вимогами ст.94
КАС України судовий збір не підлягає
відшкодуванню з відповідача.

Керуючись ст.ст.17-19,69-71,86,94,160-163,181 КАС
України, ст.cт.3,19,20,21,25 Закону України
"Про виконавче провадження" суд,-

постановив:

У задоволенні позову управління
Пенсійного Фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області до відділу державної
виконавчої служби Жидачівського
районного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського адміністративного
апеляційного суду через Жидачівький
районний суд Львівської області
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 31
березня 2014 року

Головуючий суддя
__________________________________________

31 березня 2014 року