Справа № 820/6217/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 р.Справа № 820/6217/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Балаклійському районі
Харківської області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29.04.2014р. по
справі № 820/6217/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Балаклійському районі
Харківської області

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Балаклійському районі Харківської
області

про відшкодування визнання
незаконними дій, стягнення допомоги на
поховання,

ВСТАНОВИЛА:

08.04.2014 року позивач - Управління
Пенсійного фонду України в
Балаклійському районі Харківської
області - звернулось до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило визнати дії відповідача щодо
внесення змін до обліку осіб, яким
виплачена пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за жовтень місяць 2013 року
у кількості 63 осіб, на суму допомоги,
виплаченої на поховання ОСОБА_2 в
розмірі 185.68 грн, незаконними, стягнути
з відповідача на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Балаклійському районі Харківської
області суму допомоги на поховання,
виплаченої в жовтні 2013 року на
поховання ОСОБА_2, в розмірі 185.68 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29.04.2011 року
в задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Балаклійському районі
Харківської області відмовлено в
повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позов в повному
обсязі. Справу розглянути без участі
уповноваженого представника
управління.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу позивача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Балаклійському
районі Харківської області,
посилаючись на законність та
обгрунтованість постанови суду першої
інстанції, просило апеляційну с каргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не прибули, про дату,
час і місце судового засідання
повідомлені своєчасно та належним
чином.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 01 листопада 2013 року між
Управлінням та Фондом підписано Акт
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відповідно за жовтень 2013
року.

З акту убачається, що Управлінням
підготовлено списки осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за жовтень 2013 року у
кількості 63 особи, та сума виплачених
пенсій (основний розмір) складає - 7473.04
грн. Сума виплаченої щомісячної
цільової грошової допомоги на прожиття
складає 539.46 грн. Сума витрат з виплати і
доставки пенсій - 37.11 грн. Сума допомоги
на поховання, виплаченої сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, яка отримувала пенсію
по інвалідності внаслідок нещасною
випадку на виробництві або
професійного захворювання, в частині,
що підлягає відшкодування відповідно
до пункту 4 порядку - 184.22 грн. Загальна
сума витрат, що підлягає відшкодуванню
- 8233.83 грн.

Згідно списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку па
виробництві або професійного
захворювання, за жовтень 2013 року в
зазначеному періоді УПФУ в
Балаклійському районі Харківської
області виплачено допомогу на
поховання ОСОБА_2 в розмірі 184.22 грн.
Витрати на виплату та доставку
допомоги склали 1.46 грн. Загальна сума
витрат відповідно до п.4 Порядку № 5-4/4
від 04.03.2003 року становить 185,68 грн.

Зважаючи на те, що Відділенням
виконавчої дирекції Фонду не прийнято
до заліку суму допомоги на поховання
гр. ОСОБА_2 в розмірі 185,68 грн., що
підлягає відшкодуванню, Управління
Пенсійного фонду України в
Балаклійському районі Харківської
області звернулося до суду з вимогами
про стягнення з відповідача допомоги
на поховання в загальній сумі 185,68 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що Відділення виконавчої
дирекції Фонду діяло на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством, а
тому позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду України у
Балаклійському районі Харківської
області є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 14.01.1998 р.
№16/98-ВР визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 вищезазначеного
Закону, в Україні залежно від
страхового випадку, є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України.

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " від 23.09.1999 р. №1105-XIV
(далі Закон №1105-XIV) визначені соціальні
послуги та виплати, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі Фонд). Так, у
разі настання страхового випадку Фонд
у встановленому законом порядку
повинен, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Страховим випадком, відповідно до ч.2
ст. 13 Закону №1105-XIV, є нещасний випадок
на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг.

Перелік обставин, за яких настає
страховий випадок, та перелік
професійних захворювань визначається
Кабінетом Міністрів України за
поданням спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до ч.8 ст. 34 Закону №1105-XIV у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001 р. №826,
регулює питання відшкодування Фондом
таких витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку,
витрати на поховання провадяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 2 ч.9 ст. 34 Закону №1105-XIV у
разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

За змістом частини 2 статті 24 Закону
№1105-XIV, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому,
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону №1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до пункту 11 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.12.2009 р. №1317,
медико-соціальні експертні міські,
районні, міжрайонні комісії визначають
причини смерті інваліда або особи,
ступінь втрати працездатності якої
визначений комісією у відсотках на
підставі свідоцтва про смерть у разі,
коли законодавством передбачається
надання пільг членам сім'ї померлого.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
докази, які підтверджують причинний
зв'язок смерті ОСОБА_2 з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, професійним захворюванням,
позивачем не надані, тому відсутні
правові підстави для відшкодування
Відділенням виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у України в Балаклійському
районі Харківської області, понесених
Управлінням Пенсійного фонду України в
Балаклійському районі Харківської
області на поховання зазначеної особи.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 29.04.2014року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Балаклійському районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.04.2014р. по
справі № 820/6217/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.