Справа № 826/4253/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4253/14
1-й інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
Міщука М.С. суддів:
Бєлової Л.В., Гром Л.М. при
секретарі
Коток А.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Прокуратури м. Києва про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із позовом до Прокуратури
міста Києва, у якому просила:

- визнати дії Прокуратури м. Києва щодо
перенаправлення скарги про закриття
кримінального провадження у
Святошинську районну прокуратуру м.
Києва, дії якої оскаржуються, такими, що
протирічать статті 12 ЗУ «Про
прокуратуру»;

- визнати бездіяльність співробітників
Прокуратури міста Києва, порушення
ними статей 12, 21, пункту 5 статті 23 ЗУ
«Про прокуратуру», статті 7 ЗУ «Про
звернення громадян», застосувати норми
відповідальності статтю 46-2 ЗУ «Про
прокуратуру», примусити розслідувати
факти, викладені у заявах та винести
відповідний Законом України вердикт;

- стягнути на користь позивача 7 000 грн.
за відшкодування шкоди, заподіяною
бездіяльністю Прокуратури м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 квітня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження в
адміністративній справі, у зв'язку із
тим, що позовну заяву не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі про скасування
ухвали ОСОБА_2 посилається на те, що суд
першої інстанції не прийняв до уваги,
що в позовній заяві оскаржуються дії і
бездіяльність посадових осіб органів
прокуратури м. Києва і невиконання ними
повноважень, покладених на них Законом
України «Про прокуратуру», Законом
України «Про звернення громадян», та
посилається на пункт 2 частини 4 статті
105 Кодексу адміністративного
судочинства України, який дозволяє їй
звернутися з відповідними позовними
вимогами до адміністративного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, які з'явились у
судове засідання та перевіривши за
матеріалами справи наведені у скарзі
доводи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження в
адміністративній справі суд першої
інстанції виходив з того, що даний спір
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, а
підлягає розгляду відповідно до вимог
та в порядку, встановленими
Кримінальним процесуальним кодексом
України, що належить до юрисдикції
місцевого загального суду.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач зверталася до відповідача зі
скаргою від № 1650-П від 11.04.2013 року, у
якій просила вжити заходів контролю та
провести перевірку щодо нерозгляду її
заяви про вчинення злочину.

Прокуратурою м. Києва скаргу позивача
перенаправлено до Святошинської
районної прокуратури м. Києва, дії якої
ОСОБА_2 оскаржує.

Зміст звернення позивача дає підстави
колегії суддів вважати, що скарга
торкається бездіяльності
Святошинської районної прокуратури м.
Києва а дії, які позивач просила
відповідача вчинити не передбачали
прийняття рішення за поданою заявою
про злочин відповідно до положень
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Фактично правовою підставою розгляду
скарги позивача до суду є Закон України
«Про звернення громадян» № 393/96-ВР від
02.10.1996 року (далі Закон № 393/96-ВР).

Згідно зі статтею 1 Закону № 393/96-ВР,
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР
під зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги. Скарга -
звернення з вимогою про поновлення
прав і захист законних інтересів
громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

Згідно статті 16 Закону № 393/96-ВР скарга
на дії чи рішення органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Статтею 19 Закону № 393/96-ВР передбачено,
що органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевірній заяви чи скарги; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про
порядок приймання, реєстрації та
розгляду в органах прокуратури України
заяв і повідомлень про злочини,
затвердженої Наказом Генерального
прокурора України № 66/13-ок від 24.06.2004
року, заяви і повідомлення про злочини
незалежно від місця і часу їх вчинення,
а також повноти повідомлених даних і
форми подання обов'язково приймаються
у прокуратурах усіх рівнів, у тому
числі і в справах, які не підлягають їх
віданню.

Згідно із пунктом 4.4 Наказу Генеральної
прокуратури України від 21.06.2011 р. за №
9гн направлення звернень прокурорам, що
не мають повноважень на їх розгляд або
які раніше приймали рішення з
оскаржуваних питань, а також
прокурорам, дії яких оскаржуються,
забороняється.

Як зазначає позивач, відповідач зі
свого боку не вжив засобів контролю за
скаргою, яку вона надіслала для
розгляду до підпорядкованої
прокуратури, дії якої позивач
оскаржувавала.

Враховуючи наведене судом першої
інстанції невірно застосовані норми
матеріального права КПК України до
правовідносин, які виникли між
сторонами, та не було застосовано
положення матеріального права, які
наведене вище, при прийнятті ухвали про
відмову в відкритті провадження по
справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, зроблені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку із чим колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 квітня 2014 року
скасувати, справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст ухвали складено
10.06.2014

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.