Справа № 807/633/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 р.
Справа № 876/8944/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Мукачівської об"єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.04.2013
р. по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Мукачівської об"єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

встановив:

11.03.2013 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача - Мукачівської об"єднаної
державної податкової інспекції
Закарпатської області Державної
податкової служби, в якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 20.11.2012 р. та № від 20.11.2012
р.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем проведено позапланову
документальну виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства, валютного
законодавства, іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби за період з 01.01.2009 р.
по 31.12.2011 р., про що складено акт від
19.10.2012 р. №3720/17-09/НОМЕР_3.

За наслідками перевірки прийнято
податкові повідомлення-рішення,
зокрема, № , яким визначено до
сплати 71713 грн. податку на доходи
фізичних осіб та 17011 грн. штрафної
санкції, а також №, яким визначено
до сплати 82710 грн. податку на додану
вартість та 10261 грн. штрафних санкцій.

На думку податкового органу, позивач у
2010 році перевищив 500000 грн. обсяг
виручки від реалізації продукції,
встановлений ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», і з
01.01.2011 року повинен був перейти на
загальну систему оподаткування, обліку
та звітності, а також зареєструватися
платником податку на додану вартість.

Разом з тим, за твердженням позивача,
відповідач помилково додавши до
виручки 2010 р. суми 11796 грн. та 11689 грн., що
фактично отримані у 2009 році, двічі
врахувавши суму надходжень за 05.02.2010 р.
(19080 грн.), за 28.10.2010 р. (21303,14 грн.) та за
16.11.2010 р. (10857,13 грн.), штучно збільшив
обсяг виручки позивача за 2010 р. на 74725,27
грн. до загальної суми 532613,00 грн.

Оскільки фактично позивач не допустив
порушення ст.1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» у 2010 році в частині
гранично допустимого обсягу виручки,
він правомірно перебував на спрощеній
системі оподаткування у 2011 році, тому
не був платником ПДВ та податку з
доходів фізичних осіб, а відтак
визначення відповідачем податкових
зобов'язань з цих платежів є
протиправним.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.04.2013 р.
адміністративний позов Кайнц Йосипа
Йосиповича до Мукачівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Закарпатської області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень -
задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення рішення Мукачівської
об"єднаної державної податкової
інспекції № та № від 20
листопада 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що в
книзі обліку доходів та витрат за 06.02.2010
р. відображена сума доходу 19080 грн., яка
фактично надійшла на рахунок 05.02.2010 р.,
за 29.10.2010 року вписана сума доходу 21303,14
грн., яка фактично надійшла на рахунок
28.10.2010 р, а також за 17.11.2010 р. вписана сума
доходу 10857,13 грн., яка фактично надійшла
на рахунок 16.11.2010 року.

З огляду на повну відповідність
вказаних сум, отриманих на банківський
рахунок та на наступний день
відображених у книзі обліку доходів та
витрат, а також враховуючи ту
обставину, що факт отримання позивачем
виручки у такій самій сумі на наступний
день не підтверджений жодними
платіжними чи іншими первинними
документами, які б мали юридичну силу і
доказовість, суд зазначив, що не
викликає сумніву той факт, що позивачем
у книзі обліку доходів та витрат
відображено саме ту виручку, яка
попереднього дня надійшла на його
банківський рахунок, а відповідач в
ході перевірки необґрунтовано вказану
суму подвоїв, не встановивши реальний
обсяг виручки позивача.

Та обставина, що виручка, яка надійшла
на рахунок позивача, була відображена
ним у книзі обліку доходів та витрат не
в день надходження, а на наступний день,
може бути підставою для притягнення
відповідача до юридичної
відповідальності за неналежне ведення
обліку доходів та витрат, однак вона не
може мати наслідком безпідставного
збільшення обсягу виручки позивача та
не дає підстав для висновку про
порушення ним вимог ст. 1 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва".

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зокрема зазначає, що
обсяг одержаної виручки в 2010 році,
зазначений фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 у звіті
суб'єкта малого підприємництва
фізичної особи - платника єдиною
податку за IV квартал 2010 р., не співпадає
з визначеним перевіркою (акт перевірки
від 10.10.2012р. №3720/17-02/НОМЕР_3) обсягом
виручки: від реалізації товарів
(надання послуг); вказаною перевіркою
на підставі книги обліку доходів та
витрат фізичної особи- підприємця
ОСОБА_1, банківських документів -
виписок про рух коштів на
розрахунковому рахунку НОМЕР_4 в КБ
«Приватбанк», відомостей з центральної
бази даних Державного реєстру фізичних
осіб ДПА України про суми виплачених
доходів встановлено, що в 2010 році обсяг
одержаної виручки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 від реалізації
товарів (надання послуг) склав 532613грн.

Оскільки обсяг виручки фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 від реалізації
товарів, надання послуг в 2010 році
перевищив 500000 грн., обсяг виручки від
реалізації продукції, встановлений ст.
1 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва", фізична особа-
підприємець ОСОБА_1 згідно ст. 5 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" з 01.01.2011р. повинен був
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку, звітності, а
також відповідно до п. 180.1 ст. 180. п. 181.1
ст. 181, п. 183.4 ст. 183 Податкового Кодексу
України зареєструватися платником
податку на додану вартість.

Враховуючи викладене та норми
законодавства, оскаржувані податкові
повідомлення - рішення Мукачівської
ОДПІ від 20.11.2012 року є правомірними та
такими, що прийняті відповідно до норм
чинного законодавства, а тому у
задоволення позову слід відмовити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, Мукачівською об"єднаною державною
податковою інспекцією Закарпатської
області Державної податкової служби
було проведено позапланову
документальну виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства, валютного
законодавства, іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби за період з 01.01.2009 р.
по 31.12.2011 р.. про що складено акт від
19.10.2012 р. №3720/17-09/НОМЕР_3 (а.с.9-41).

За розглядом акту перевірки від 19.10.2012
р. №3720/17-02/НОМЕР_3 відповідачем 20
листопада 2012 року були прийняті
податкові повідомлення - рішення:

1)№, яким на підставі ст.13 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р.
№13/92 «Про прибутковий податок з
громадян», п.123.1 ст.123. п.177.2, п.177.4 ст. 177
Податкового кодексу України визначено
до сплати 71713 грн. податку на доходи
фізичних осіб (в т.ч. за 2010 рік - 3669 грн.,
за 2011 рік 68044 грн.) та 17011 грн. штрафної
санкції;

2)№, яким на підставі п. 180.1 ст. 180. п.
187.1. ст.187, п.7 підрозділу 10 розділу IX
Податкового кодексу України визначено
до сплати 82710 грн. податку на додану
вартість (в т.ч. за 1 півріччя 2011 року 41670
грн.. за II півріччя 2011 року - 41040 грн.) та
10261 грн. штрафних санкцій (в г.ч. за 1
півріччя 2011 року 1 грн., за II півріччя 2011
року - 10260 грн.);

3)№, яким з посиланням та п. 120.1 ст.
120 Податкового кодексу України, пп.4.1.4
п.4.1 ст.4 Закону України від 21.12.2000 р.
№2181-ІІІ «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» застосовано 850 грн. штрафних
санкцій по збору за забруднення
навколишнього природного середовища;

4)№, яким з посиланням на пп.49.18.2
п.49.18 ст.49, п.120.1 ст.120, п.7 підрозділу 10
розділу XX Податкового кодексу України
застосовано 511 грн. штрафних санкцій за
неподання податкової звітності по
екологічному податку за розміщення
відходів у спеціально відведених для
цього місцях чи об'єктах за І,ІІ,ІІІ,ІV
квартали 2011 року.

Вказані повідомлення-рішення були
оскаржені в адміністративному порядку
до ДПС у Закарпатській області, і
рішенням про результати розгляд скарг
від 25.01.13 р. №19/К/10-247 (а.с.59-66) скарга
позивача була задоволена частково:
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 20 листопада
2012 року №, № та залишено без
змін податкові повідомлення-рішення
від 20 листопада 2012 року №, №.

Крім того, податкові
повідомлення-рішення від 20 листопада
2012 року №, № були оскаржені
позивачем до ДПС України, однак
рішенням про результати розгляду
повторної скарги від 25.02.2013 р. №1083/К/10-2315
скарга була залишена без задоволення
(а.с.67-71).

Обґрунтовуючи донарахування позивачу
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб та податку на додану
вартість, апелянт посилається на те, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у
звітах суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи - платника єдиного
податку за IV квартал 2009 року, за IV
квартал 2010 року, за IV квартал 2011 року
задекларував обсяг виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг) за IV
квартал 2009 року наростаючим підсумком
з початку терміну дії Свідоцтва в 2009
році в сумі 349683грн., за IV квартал 2010 року
наростаючим підсумком з початку
терміну дії Свідоцтва в 2010 році - в сумі
433137 грн., за IV квартал 2011 року
наростаючим підсумком з початку
терміну дії Свідоцтва в 2011 році - в сумі
416733грн.; обсяги одержаної виручки в 2009,
2010, 2011 роках, зазначені фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 у вказаних
звітах, не співпадають з визначеними
перевіркою (акт перевірки від 19.10.2012р.
№3720/17-02/НОМЕР_3) обсягами виручки від
реалізації товарів (надання послуг);
вказаною перевіркою на підставі книги
обліку доходів та витрат фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1. банківських
документів - виписок про рух коштів на
розрахунковому рахунку НОМЕР_4 в КБ
«Приватбанк», відомостей з центральної
бази даних Державного реєстру фізичних
осіб ДПА України про суми виплачених
доходів встановлено, що в 2009 році обсяг
одержаної виручки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 від реалізації
товарів (надання послуг) склав 380211 грн..
у 2010 році - 532613 грн., в 2011 році - 413548грн.;
перевіркою встановлено, що в порушення
Порядку ведення Книги обліку доходів і
витрат (затвердженого наказом ДПА
України від 29.10.1999р. №599 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.1999р. за №752/4045) та
Порядку ведення книги обліку доходів і
витрат (затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р.
№1269) у книзі обліку доходів і витрат є
виправлення (перекреслення) без
засвідчення підписом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та, що у книзі
обліку доходів і витрат не записано всю
виручку, отриману від реалізації
товарів (робіт, послуг).

Також, як слідує з листа Мукачівської
ОДПІ (лист від 12.12.2012р. №3352/8/17-02), по
записах в книзі обліку доходів і витрат
ФОП ОСОБА_1 отримав 20.01.2010 р. виручку в
сумі 11796,00 грн., 25.01.2010 р. - в сумі 11689,00
грн., яка не була включена фізичною
особою- підприємцем ОСОБА_1 при
підрахунку обсягу виручки від
реалізації товарів, надання послуг за
січень 2010 року; фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 у книзі
обліку доходів і витрат не зазначив
отримані фізичною-особою-підприємцем
ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок 19080
грн. оплати від ТОВ "ГБМ Кабель Корп" (по
платіжному дорученню від 05.02.2010р. №4080
за транспортні послуги), 21303,14 грн. та
10857.13 грн. оплати від ТОВ „Жефко
Україна" (по платіжних дорученнях від
28.10.2010р. №1199 від 16.11.2010 року №1299 за
транспортно-експедиційні послуги);
сторінки книги обліку доходів і витрат
ФОП ОСОБА_1 свідчать, що у книзі обліку
доходів і витрат відсутні записи за
дати 05.02.2010 р„ 28.10.2010 р„ 16.11.2010 р. про
отримання вищевказаних коштів 05.02.2010 р.,
28.10.2010 р., 16.11.2010 р.

Однак, колегія суддів вважає, що
вищевказані висновки відповідача, є
помилковими, оскільки як встановлено у
судовому засіданні, в книзі обліку
доходів та витрат за 06.02.2010 р.
відображена сума доходу 19080 грн., яка
фактично надійшла на рахунок 05.02.2010 р..
за 29.10.2010 року вписана сума доходу 21303.14
грн.. яка фактично надійшла на рахунок
28.10.2010 р, а також за 17.11.2010 р. вписана сума
доходу 10857.13 грн.. яка фактично надійшла
на рахунок 16.11.2010 року.

З огляду на повну відповідність
вказаних сум, отриманих на банківський
рахунок та на наступний день
відображених у книзі обліку доходів та
витрат, а також враховуючи ту
обставину, що факт отримання позивачем
виручки у такій самій сумі на наступний
день не підтверджений жодними
платіжними чи іншими первинними
документами, які б мали юридичну силу і
доказовість, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку, що
позивачем у книзі обліку доходів та
витрат відображено саме ту виручку, яка
попереднього дня надійшла на його
банківський рахунок, а відповідач в
ході перевірки необгрунтовано вказану
суму подвоїв, не встановивши реальний
обсяг виручки позивача.

Оцінюючи фактичні обставини справи
судом враховано достовірний обсяг
виручки позивача, який фактично
отриманий ним у періоді, охопленому
перевіркою, виходячи із принципів
обґрунтованості, врахування всіх
фактичних обставин справи,
добросовісності та розсудливості, яким
повинно відповідати рішення суб'єкта
владних повноважень.

Судом вірно враховано, що та обставина,
що виручка, яка надійшла на рахунок
позивача, була відображена ним у книзі
обліку доходів та витрат не в день
надходження, а на наступний день, може
бути підставою для притягнення
відповідача до юридичної
відповідальності за неналежне ведення
обліку доходів та витрат, однак вона не
може мати наслідком безпідставного
збільшення обсягу виручки позивача та
не дає підстав для висновку про
порушення ним вимог ст. 1 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва".

Колегією суддів також встановлено, що
визначаючи обсяг виручки позивача за
2010 рік, податковим органом враховані
записи в книзі обліку доходів та витрат
за 20.01.2010 р. та 25.01.2010 р., які, як випливає
з пояснень позивача були помилково ним
вписані, а потім перекреслені суми
відповідно 11796 грн. та 11689 грн.

Встановлюючи обсяг виручки в ході
перевірки, відповідач не переконався у
достовірності зроблених записів у
відповідні дні, у наявності первинних
документів, які б достовірно
підтверджували фактичне надходження
позивачу вказаних коштів.

Позивач стверджує, що спірні суми не
можуть бути враховані в обсязі виручки
позивача за січень 2010 року, оскільки
вони фактично отримані у грудні 2009
року. Так, у матеріалах справи
містяться банківські виписки за 21.12.2009
р. та 25.12.2009 р., які підтверджують
надходження відповідних сум у грудні
2009 року. Слід зазначити, що відповідач
вказані доводи належними та
допустимими доказами не спростував.

Суд першої інстанції дійшов до вірного
переконання, що відповідач не мав
правових підстав враховувати
попередньо закреслені записи у книзі
обліку доходів та витрат, не
встановивши їх достовірність і
підтвердження первинними документами.
Та обставина, що позивачем не дотримано
порядок ведення обліку доходів та
витрат в частині внесення у книгу
виправлень, без їх засвідченні
відповідним підписом, знову ж таки може
тягнути для нього юридичну
відповідальність за порушення порядку
ведення обліку доходів та витрат, однак
не позбавляє відповідача обов'язку в
ході документальної перевірки
встановлювати факти виявлених
порушень вимог податкового
законодавства чітко, об'єктивно та
достовірно, з посиланням на первинні
документи.

Таким чином, помилково додавши до
виручки 2010 р. суми 11796 грн. та 11689 грн.. що
фактично отримані у 2009 році, двічі
врахувавши суму надходжень за 05.02.2010 р.
(19080 грн.), за 28.10.2010 р. (21303.14 грн.) та за
16.11.2010 р. (10857.13 грн.), відповідач
необгрунтовано визначив/обсяг виручки
позивача за 2010 р. у сумі 532613,00 грн.

Статтею 1 Указу Президента України від
03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції Указу Президента України від
28.06.1999р. №746/99) (надалі - Указ)
встановлено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень; виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

Згідно пп.2 . 180.1 ст.180 розділу V «Податок
на додану вартість» Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платником податку є
будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку.

Відповідно до п. 181.1 ст.181 Податкового
кодексу України, у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, нарахована (сплачена) такій
особі протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
податку.

Відповідно до ст. 6 Указу, фізична особа
суб'єкт підприємницької діяльності,
який сплачує єдиний податок, не є
платником податку на доходи фізичних
осіб та податку на додану вартість.

Як наслідок, колегія суддів вважає, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про те, що оскільки фактичний
обсяг виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) позивача за 2010
рік не перевищував встановлений п. 1
Указу граничний розмір, він не повинен
був починаючи з 01.01.2011 року перебувати
платником податку з доходів фізичних
осіб та реєструватися платником ПДВ, і
відповідно донарахування податкових
зобов'язань є неправомірним.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Мукачівської
об"єднаної державної податкової
інспекції Закарпатської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.04.2013 р. по
справі № 807/633/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
Р.Й. Коваль

В.Я.
Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 03.06.2014
року.