Справа № 2а-81/11/1970
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 р.
Справа № 24042/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року у справі за позовом Лановецького
районного центру зайнятості до ОСОБА_1,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача державний реєстратор
Лановецької районної державної
адміністрації про повернення коштів,
виплачених як допомога по безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

13.12.2010 року Лановецький районний центр
зайнятості звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з
відповідача на користь позивача кошти,
отримані як допомога по безробіттю в
сумі 1 458, 59 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року адміністративний позов
задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на
користь Лановецького районного центру
зайнятості кошти в сумі 1 458, 59 грн.
отримані як допомога по безробіттю.

Постанова мотивована тим, що
відповідач при зверненні до
Лановецького районного центру
зайнятості 06.11.2009 року з заявою про
надання йому статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа, однак у самій заяві вказав
неправдиві дані щодо даної обставини.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною і
необґрунтованою, оскільки суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи.

За відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач незаконно отримував
допомогу по безробіттю оскільки був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про зайнятість населення» № 803-ХІІ від
01 березня 1991 року ( у редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно підпункту «б» пункту 3 статті 1
Закону України «Про зайнятість
населення» (у редакції, яка була чинною
на момент виникнення спірних
правовідносин), до зайнятого населення
і відповідно такого, що не можуть бути
визнані безробітними, належать
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Особи, визнані у встановленому порядку
безробітними, мають право на одержання
допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Частиною 2 статті 36 вказаного Закону
закріплено, що застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг, а відповідно до пункту 3 цієї
статті Закону сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Крім того, відповідно до пункту 6.14
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року № 307, якщо під
час одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин.

Як встановлено судом першої інстанції
06.11.2009 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до
Лановецького районного центру
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні(а.с.3).

Згідно наказу № НТ091113 від 13.11.2009 року
ОСОБА_1 отримав статус безробітного з
13.11.2009 року та відповідно до довідки
Лановецького районного центру
зайнятості № 191210222 від 29.09.2010 року за
період з 13.11.2009 року по 15.03.2010 року
відповідно до ст. 22, 23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ та
п. 2.1 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності отримав
допомоги по безробіттю на загальну
суму 1458,59 грн.(а.с.11).

Позивачем проведено розслідування
страхових випадків та обгрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідача, за результатами якого
складено акт № 84 від 18.08.2010 року(а.с.7) та
встановлено, що відповідач з 01.03.2007 року
по даний час був зареєстрована як
фізична особа-суб'єкт підприємницької
діяльності.

13.12.2010 в Єдиному державному реєстрі
юридичних та фізичних осіб -
підприємців зроблено запис про
припинення підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (а.с.40)

В зв'язку з перебуванням відповідача в
переліку зареєстрованих суб'єктів
підприємницької діяльності з 01.03.2007
року по 13.12.2010 року, в силу пункту 2 та
пункту 3 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» ОСОБА_1 було направлено
лист від 20.08.2010 року № 06-1040, у якому
відповідача просили повернути у
добровільному порядку незаконно
отриману ним допомогу по безробіттю в
розмірі 1 458, 59 грн.

Однак кошти повернути в добровільному
порядку відповідач відмовляється.

Згідно до пп. 8 п. 1 ст. 31 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» для
внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення фізичної
особи - підприємця щодо припинення нею
підприємницької діяльності фізична
особа - підприємець або уповноважена
нею особа повинні подати державному
реєстратору (надіслати рекомендованим
листом з описом вкладення) такі
документи: заяву про припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем; документ, що
підтверджує внесення плати за
публікацію повідомлення про
прийняття фізичною особою -
підприємцем рішення щодо припинення
підприємницької діяльності.

Документи, які подаються для
внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення фізичної
особи - підприємця щодо припинення нею
підприємницької діяльності,
приймаються за описом, копія якого в
день надходження документів
видається (надсилається
рекомендованим листом) заявнику з
відміткою про дату надходження
документів.

Дата надходження документів для
внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення фізичної
особи - підприємця щодо припинення нею
підприємницької діяльності
вноситься до журналу обліку
реєстраційних дій.

Для проведення державної
реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням
фізична особа - підприємець або
уповноважена нею особа не раніше двох
місяців з дати публікації
повідомлення у спеціалізованому
друкованому засобі масової
інформації подає державному
реєстратору особисто (надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення) або через уповноважену
особу такі документи: заповнену
реєстраційну картку на проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням;
свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця; довідку
відповідного органу державної
податкової служби про відсутність
заборгованості по податках, зборах
(обов'язкових платежах); довідку
відповідного органу Пенсійного фонду
України про відсутність
заборгованості.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що державна реєстрація припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням
внесене державним реєстратором до
єдиного реєстру 13.12.2010 року (а.с.40), а
заява про надання статусу безробітного
з виплатою допомоги по безробіттю
подана до Лановецького районного
центру зайнятості значно раніше, а саме
06.11.2009 року.

Отже, відповідач під час перебування на
обліку в центрі зайнятості в якості
безробітного був зареєстрований
фізичною особою-підприємцем, а тому не
мав права на отримання допомоги по
безробіттю, оскільки в розумінні
пункту "б" частини 3 статті 1 Закону №
803-ХІІ належав до зайнятого населення.

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
допомога по безробіттю у зазначений
період отримана відповідачем
незаконно, тому на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» правомірно
зобов'язав стягнути таку на користь
позивача.

Враховуючи вищенаведене суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року у справі № 2-а-81/11/1970 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М.
Гінда

В.В. Ніколін