Справа № 333/709/14-а (6-а/333/46/14)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2014 рокусправа № 333/709/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя

на ухвалу Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 14 лютого 2014 року

у справі № 333/709/14-а

за поданням головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар Марії Василівни про
зміну способу і порядку виконання
рішення

у справі за позовом ОСОБА_2

до управління Пенсійного фонду України
в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар Марія Василівна
звернулася у Хортицький районний суд м.
Запоріжжя з поданням про зміну способу
і порядку виконання рішення.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 14 лютого 2014 року
подання задоволено.

Не погодившись з ухвалою суду,
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати оскаржувану
ухвалу та постановити нову, якою
відмовити у задоволенні подання.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду -
скасуванню з наступних підстав.

Постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 30 грудня 2010 року
по справі № 2а-5164/2010, зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Олександрії та Олександрійському
районі Кіровоградської області
здійснити перерахунок та виплату
позивачу основної та додаткової
пенсій відповідно до статей 49, 50,
частини 4

статті 54, частини 3 статті 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» за період з
01 вересня 2009 року по 31 жовтня 2010 року, з
урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 жовтня 2011 року, постанова
скасована в частині зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії з 01 вересня 2009 року по 08 травня
2010 року, в цій частині позовні вимоги
залишено без розгляду, в іншій частині
постанова залишена без змін.

На підставі виконавчого листа,
виданого 17 травня 2012 року, головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар Марією
Василівною винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від
19 вересня 2013 року.

09 грудня 2013 року до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області надійшло повідомлення від
боржника - управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі м.
Запоріжжя про часткове виконання
рішення суду, проведено нарахування
підвищення пенсії у розмірі 23182,77 грн.,
проте не виплачується з підстав
відсутності видатків Державного
бюджету України.

Суд першої інстанції, задовольняючи
подання державного виконавця, виходив
з того, що виконання постанови суду є
неможливим без зміни способу її
виконання, шляхом стягнення
нарахованої суми.

Разом з тим, відповідно до статті 14
Кодексу адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (пункт 2
частина 2 статті 162 КАС України).

З вищенаведених норм вбачається, що
зобов'язання вчинити певні дії,
покладені на відповідача судовим
рішенням, є обраним судом способом
захисту порушеного права позивача.

За таких обставин, державний
виконавець просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті, шляхом вирішення
додаткової позовної вимоги про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративним судом під час
прийняття постанови в
адміністративній справі.

Частиною першою статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, тому відсутні
підстави для зміни способу виконання
рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
помилковість висновків суду першої
інстанції, у зв'язку з чим апеляційну
скаргу слід задовольнити, рішення суду
першої інстанції - скасувати та
прийняти нову ухвалу.

Керуючись статтями 197, 199, 202, 205, 206, 212, 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя -
задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 14 лютого 2014 року -
скасувати.

Відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Запорізькій області про зміну способу
і порядку виконання судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим