Справа № 810/2742/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року місто Київ
№ 810/2742/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія Сіті-Трейд»доБроварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській
областіпровизнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія Сіті-Трейд», звернувся до суду
з адміністративним позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що податкове
повідомлення-рішення Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 07.02.2013 № , від 26.11.2013
№ , від 13.01.2014 № та від 13.01.2014
№ прийняті з порушенням
норм матеріального права, є такими, що
суперечать нормам чинного
законодавства України та підлягають
скасуванню.

В призначений день та час у судове
засідання з'явився представник
позивача, представник відповідача в
судове засідання не з'явився, належним
чином повідомлений про дату, час і
місце розгляду справи, надіслав суду
клопотання разом із запереченнями на
адміністративний позов про розгляд
справи без його участі.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому суд протокольною ухвалою
від 22.05.2014 вирішив подальший розгляд
справи проводити в порядку письмового
провадження.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував з
підстав, викладений у письмових
запереченнях на адміністративний
позов, у задоволення позовних вимог
просив відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, та
оцінивши їх у сукупності, судом
встановлено наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія Сіті-Трейд» є юридичною
особою, код за .

06.12.2012 Броварською ОДПІ (Акт перевірки
від 06.12.2012 № 917/15-209/35612529) (далі - Акт 1)
проведено камеральну перевірку
податкової звітності позивача, а саме
перевірено декларацію з ПДВ за жовтень
2012 року і встановлено наявність
залишку від'ємного значення, що
включається до складу податкового
кредиту, сформований платником за
придбаними товарами/послугами, які
після завершення строку позовної
давності (1095) днів є неоплаченим в сумі 1
758222 гривень. Перевіркою встановлено
порушення пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України в
результаті чого завищено залишок
від'ємного значення, відображений в
податковій декларації з ПДВ за жовтень
2012 року (рядки 21, 21.2, 22, 24), який підлягає
зменшенню на суму 1 758222 гривень.

За результатами перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від
07.02.2013 № щодо зменшення
від'ємного значення ПДВ на суму 1 758222
гривень (далі - рішення 1).

Броварською ОДПІ було проведено
камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з ПДВ за серпень 2013 року. За
результатами перевірки було складено
акт від 01.10.2013 № 72/10-06-22-04/35612529 (далі - Акт
2), в якому зазначено порушення пункту
198.3 статті 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
залишок від'ємного значення,
відображений в податковій декларації з
ПДВ за серпень 2013 року (рядки 21, 21.2, 22, 24),
який підлягає зменшенню в розмірі 1 758
222, 00 гривень.

В Акті 2 вказано, що позивачем не було
виправлено в декларації з ПДВ за
серпень 2013 року рядки 21, 21.2, 22, 24 за
результатами камеральної перевірки
декларації з ПДВ за жовтень 2012 року (Акт
1).

Перевіркою встановлено порушення
пункту 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України в результаті чого
завищено залишок від'ємного значення,
відображений в податковій декларації з
ПДВ за серпень 2013 року, який підлягає
зменшенню на суму 1 758222 гривень.

За результатами перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від
26.11.2013 № щодо зменшення
від'ємного значення ПДВ на суму 1 758 222
гривень (далі - рішення 2).

Як свідчать матеріали справи у жовтні
2013 року Броварською ОДПІ проведено
перевірку податкової звітності
позивача за вересень 2013 року (акт
перевірки від 30.10.2013 № 98/10-06-22-04/35612529)
(далі - Акт 3), якою встановлено наступне.

Перевірка показників податкової
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2013 року свідчить
про завищення залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (р.24) декларації з
ПДВ за вересень 2013.

Перевіркою встановлено порушення
пункту 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України в результаті чого
завищено залишок від'ємного значення,
відображений в податковій декларації з
ПДВ за вересень 2013 року, який підлягає
зменшенню на суму 1 758222 гривень.

За результатами перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від
13.01.2013 № щодо зменшення
від'ємного значення ПДВ на суму 1 758222
гривень (далі - рішення 3).

Як свідчать обставини справи (акт
перевірки від 02.12.2013 № 127/10-06-22-04/35612529)
(далі - Акт 4) Броварською ОДПІ проведено
камеральну перевірку податкової
звітності позивача з податку на додану
вартість за жовтень 2013 року.

За результатами камеральної перевірки
декларації з податку на додану
вартість за жовтень 2013 року від 18.11.2013 №
з додатками до неї встановлено,
що залишок від'ємного значення,
сформований платником за придбаними
товарами/послугами в розмірі 1 758 222
гривень, відображений позивачем у
рядку 21.2 декларації з ПДВ за жовтень 2013
року є неоплачений, то такі товари
вважаються безоплатно отриманими,
тобто факт їх придбання відсутній, як
це передбачено у пункті 198.3 статті 198
Податкового кодексу України, а тому
право на податковий кредит та
відповідно на бюджетне відшкодування
сум ПДВ за такими товарами/послугами у
платника відсутнє.

Дані камеральної перевірки свідчать
про завищення залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24)
декларації з податку на додану
вартість за жовтень 2013 року від 18.11.2013 №
в розмірі 1 758 222 гривень.

За результатами розгляду матеріалів
перевірки Броварською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від
13.01.2014 № щодо зменшення
від'ємного значення, яке після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
1 758 222, 00 гривень (далі - рішення 4).

Позивач, не погодившись з
вищевказаними податковими
повідомленнями-рішеннями, звернувся до
суду з даним позовом, в якому просив суд
визнати їх протиправними та скасувати.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступних положень законодавчих актів.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Порядок визначення та сплати податку
на додану вартість урегульовано
розділом V Податкового кодексу України.

Згідно пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3 цієї ж
статті).

Відповідно до підпункту «б» пункту 200.4
статті 200 Податкового кодексу України
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
кредиту.

В актах перевірки відповідач дійшов
висновку, що частина залишку від'ємного
значення, задекларованого та
відображеного позивачем у розмірі 1 758
222 сформована за рахунок придбаних, але
не оплачених товарів/послуг, тобто
безоплатно отриманих товарів/послуг, а
тому право на податковий кредит та
відповідно на бюджетне відшкодування
сум ПДВ за такими товарами/послугами у
платника відсутнє.

Судом встановлено, що залишок
від'ємного значення ПДВ виник у
позивача у зв'язку з укладенням
інвестиційного договору № 1-і від 10.04.2008
між позивачем (інвестор) та ВАТ
«Постійно-діючий будівельний поїзд №
2» (забудовник). Згідно умов зазначеного
договору, забудовник зобов'язується
забезпечити будівництво будівлі та її
введення в експлуатацію і передати
інвестору об'єкт інвестування, а
інвестор зобов'язується здійснити
фінансування будівництва об'єкта
інвестування та прийняти його у
забудовника в порядку та на умовах,
передбачених цим договором.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від
28.09.2010 до інвестиційного договору № 1-і
від 10.04.2008, сторони дійшли годи внести
зміни до пунктів 8.1 та 8.2 договору,
відповідно до яких внески сплачуються
інвестором у безготівковій формі
шляхом переказу грошових коштів на
рахунок забудовника тощо. Повну сплату
загальної суми фінансування інвестор
повинен здійснити до 20.12.2014.

Тобто позивач сформував податковий
кредит з ПДВ виключно щодо придбаних
товарів/послуг, з метою їх подальшого
використання у межах господарської
діяльності і у відповідності до пункту
198.3 статті 198 Податкового кодексу
України.

В Акті 1 (декларація з ПДВ за жовтень 2012
року) відповідач застосовує термін
«строк позовної давності» і зазначає,
що за результатами перевірки
встановлено наявність залишку
від'ємного значення, що включається до
складу податкового кредиту,
сформований платником за придбаними
товарами/послугами, які після
завершення строку позовної давності
(1095 днів) є неоплаченими у сумі 1 758 222
гривен.

Статтями 256 та 257 Цивільного кодексу
України передбачено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас, згідно з частиною другою
статті 1 Цивільного кодексу України до
майнових відносин, заснованих на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони другій
стороні, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, якщо
інше не встановлено законом.

Таким чином, відповідач неправомірно
застосовує термін «позовна давність» в
сфері декларування податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
ПДВ.

В актах перевірки відповідач
посилається на норми пункту 102.5 статті
102 Податкового кодексу України і
застосовує термін 1095 днів для
відображення податкового кредиту та
перенесення залишку від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування до складу сум, що
відносяться до податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Так, згідно з пунктом 200.5 статті 200
Податкового кодексу України не мають
права на отримання бюджетного
відшкодування особи, які: були
зареєстровані як платники цього
податку менш ніж за 12 календарних
місяців до місяця, за наслідками якого
подається заява на бюджетне
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів); мали
обсяги оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Відповідно до даних податкової
звітності, наданої позивачем, останній
не мав достатнього обсягу
оподатковуваних операцій, що надавав
би право на бюджетне відшкодування.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102
Податкового кодексу України
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання.

Відповідно до пункту 102.5 статті 102
Податкового кодексу України заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
випадках, передбачених цим Кодексом,
можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що
настає за днем здійснення такої
переплати або отримання права на таке
відшкодування.

Суд бере до уваги, що приписи пункту 102.5
статті 102 Податкового кодексу України
регулюють виключно питання повернення
надміру сплачених грошових зобов'язань
та відшкодування сум податку на додану
вартість і саме для вирішення цих
питань законодавець встановлює
1095-денний термін. Будь-яких обмежень
щодо строків відображення податкового
кредиту та перенесення залишку
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування до складу сум, що
відносяться до податкового кредиту
наступного податкового періоду,
Податковий кодекс України не містить.

Позивач не заявляв свого наміру на
відшкодування цього податку із
бюджету, відповідного рішення не
приймав та не звертався до відповідача
із необхідною заявою.

За таких підстав, відповідачем при
проведенні перевірок безпідставно
застосовані положення пункту 102.5
статті 102 Податкового кодексу України,
які визначають строки давності на
подання заяви про бюджетне
відшкодування, до показників рядка 26
(залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного періоду) декларації
з податку на додану вартість.

Пункт 4.6.7 розділу 5 Порядку заповнення
та подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України № 41
від 25.01.2011 (чинна на момент подання
декларацій з ПДВ за жовтень 2012, серпень,
вересень, жовтень 2013 року), про
порушення норм якого зазначено
відповідачем, регулює порядок
заповнення рядку 21.3 декларації по
податку на додану вартість в разі
збільшення або зменшення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24) за результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
органом державної податкової служби.

Судом встановлено, що позивачем був
заповнений рядок 24 цих декларацій, а
також відсутні методологічні помилки
при заповненні позивачем декларацій.

Платник податку, який не мав права на
бюджетне відшкодування через
відсутність оподатковуваних поставок,
має право в рядку 24 податкової
декларації з ПДВ відображати залишок
від'ємного значення податку, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду та з
дати виникнення якого минуло 1095 днів,
до повного його погашення.

Таким чином суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
відповідають нормам чинного
законодавства України та є підставами
для скасування податкових
повідомлень-рішень, а тому,
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

В силу пункту 1 частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не надав
суду жодних доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
довів правомірності своїх дій та
винесення відповідних рішень.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 07.02.2013 № , від 26.11.2013
№ , від 13.01.2014 № та від 13.01.2014
№ .

3. Стягнути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія Сіті-Трейд»
понесені ним судові витрати в розмірі
487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20
копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.