Справа № 2а-9239/10/0517
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ференчук О.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року справа №2а-9239/10/0517

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Гімона М.М., Старосуда М.І.,

розглянув в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області на постанову
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 9 грудня 2010 року у справі №
9239/10/0517 за позовом ОСОБА_2 до Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

26 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до Головного Управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області (далі за текстом - ГУ ПФУ в
Донецькій області), в якому просила
поновити пропущений строк для
звернення з адміністративним позовом
до суду; зобов'язати ГУ ПФУ в Донецькій
області нарахувати та виплатити їй
підвищення до пенсії, як дитині війни
за період 2006-2009 роки та з 1 січня 2010 року
довічно в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком (а. с. 2 - 4 ).

Постановою Єнакіївського міського
суду Донецької області від 9 грудня 2010
року вищезазначений позов задоволений
в повному обсязі: стягнуто з
Управління Пенсійного фонду України в
м.Єнакієве Донецької області на
користь ОСОБА_2 недоплачену суму
державної допомоги до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, як
дитині війни, з 09.07.2007 року до 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року до 31.12.2009 року та в
подальшому з 1 січня 2010 року довічно (а.
с. 12).

ГУ ПФУ в Донецькій області не
погодилося з судовим рішенням та
подало апеляційну скаргу, яку
обґрунтовує неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права і просить
постанову суду скасувати та
постановити нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. В обґрунтуванні вимог
апеляційної скарги, зокрема вказав, що
судом порушені вимоги ст.99 КАС Україні
щодо застосування наслідків
пропущення строку звернення до суду
(а.с. 31-33).

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2013 року
відмовлено у відкритті апеляційного
провадження за апеляційною скаргою ГУ
ПФУ в Донецькій області на постанову
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 9 грудня 2010 року у справі №
2а-9239/10/0517 ( а. с. 38).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07.05.2014 року скасовано
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2013 року,
справу направлено для продовження
розгляду до апеляційної інстанції (а.с.
86,
87).

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому
провадженні.

Колегія суддів, заслухала доповідь
судді-доповідача, перевірила матеріали
справи, обговорила доводи апеляційної
скарги, встановила порушення, допущені
судом першої інстанції при розгляді
справи та дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач віднесений до
соціальної групи "Дитина війни"
відповідно до вимог ст.1 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", що
підтверджено датою його народження у
паспорті (арк. справи 5), відміткою
органу соціального захисту населення у
пенсійному посвідченні (арк. справи 6).

У 2006-2007 роках позивач не отримував
підвищення до пенсії, як дитині війни, з
1 січня 2008 року позивач отримує
щомісячне підвищення до пенсії, як
дитина війни у розмірі 10% від
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб, що підтверджено
довідкою ГУ ПФУ в Донецькій області та
доводами апеляційної скарги ( а. с. 7, 31 -
33).

Спірним питанням у справі є
правомірність дій відповідача щодо
визначення розміру підвищення до
пенсії, як дитині війни за період.

Згідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" № 2195-ІV
від 18.11.2004р. в редакції, яка діяла до
01.01.2007 р., дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік" дія
даної норми була зупинена. Однак,
Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції
України, серед інших, положення статті
71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими була зупинена
дія статті 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" від
18.11.2004 року №2195-XII (далі Закон №2195).

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008р. та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесені
зміни до Закону №2195, а саме, текст ст. 6
викладений в такій редакції: «Дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп від 22.05.08р. визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення, зокрема
п. 41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008р. та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

Законами України „Про Державний
бюджет України на 2009 рік" та „Про
Державний бюджет України на 2010 рік", не
внесено змін та не зупинено дію ст. 6
Закону №2195.

Таким чином, стаття 6 Закону № 2195 з 1
січня 2009 року та з 1 січня 2010 року є
діючою в наступній редакції: «дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за
віком».

Оскільки на час розгляду цієї справи
судом, розмір мінімальної пенсії за
віком визначений лише ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування " і
згідно цієї норми мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму
встановленого для осіб, що втратили
працездатність, колегія суддів вважає
неспроможними доводи апелянта про
використання цього поняття тільки для
призначення пенсій в межах зазначеного
закону та неможливості використання
вказаного розміру у розрахунку
підвищення до пенсій особам з статусом
дитини війни.

Отже, суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги,
обґрунтовано виходив з того, що позивач
як дитина війни має право на підвищення
пенсії на 30 % мінімальної пенсії за
віком, розмір якої визначається згідно
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В той же час, вирішуючи спір, суд першої
інстанції задовольнив позовні вимоги
позивача за межами передбаченого ст. 99
КАС України шестимісячного строку
звернення до суду, в порушення
процесуального закону не вирішив
питання щодо поновлення строку
звернення до суду при відкритті
провадження у справі (п.5 ч.1 ст. 107 КАС
України).

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач отримував пенсію щомісячно та
знав про її розмір, виходячи з
отримуваних сум.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що коли йдеться
про дію нормативно-правового акта, то
строк, з якого особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, починається з дня
опублікування акта, незважаючи на те,
що особа, на яку поширює дію цей акт,
фактично ознайомилася з ним значно
пізніше. Це пояснюється тим, що особа
мала реальну можливість (повинна була)
дізнатися про цей акт у день його
опублікування, якщо таке опублікування
було зроблено у встановленому порядку.

Опублікування Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ
від 07.07.2010р. було зроблено у
встановленому порядку.

З огляду на викладене, позивачем у
заяві про поновлення строків на
звернення до суду не наведені причини,
які можна визнати поважними для
поновлення строку звернення до суду,
внаслідок чого позовні вимоги,
заявлені за межами строку звернення до
суду, необхідно залишити без розгляду.

За матеріалами справи позивач
звернулася до суду з позовом 26
листопада 2010 року, тому вимоги заявлені
за межами шестимісячного строку
звернення з позовом до
адміністративного суду необхідно
залишити без розгляду, а саме, заявлені
з 1 січня 2006 року до 25 травня 2010 року.

Також колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог на майбутнє
з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Положення вказаної статті стосуються
порушених прав, тому неможливо
зобов'язати відповідача на майбутнє
вчиняти певні дії, оскільки відсутні
факти порушення прав позивача у
майбутньому. Тобто позовні вимоги
підлягають задоволенню до дати
розгляду справи за суттю судом першої
інстанції, а саме, до дати встановлення
факту порушень прав позивача щодо
отримання підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Крім того, суд першої інстанції при
вирішенні справи за суттю за позовом, в
якому відповідачем визначене Головне
Управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області, в постанові вирішив
питання щодо обов'язків Управління
Пенсійного фонду України в м.Єнакієве
Донецької області, яке не є
відповідачем у справі, оскільки
позивач в спірному періоді перебував
на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області,
що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в
Донецькій області пенсійного органу №
263 від 16.11.2010 року про виплати ОСОБА_2
пенсії та підвищення до пенсії,
доводами апеляційної скарги (а. с. 7, 31 -
33).

Також суд першої інстанції розглядав
заяву ГУ ПФУ в Донецькій області про
перегляд постанови Єнакіївського
міського суду Донецької області від 9
грудня 2010 року у справі № 9239/10/0517 за
нововиявленими обставинами ( а. с.15) і в
ухвалі за результатами її розгляду від
21.12.2012 року ( а. с. 22) також помилково
заявником визначив Управління
Пенсійного фонду України в м.Єнакієве
Донецької області.

Суд першої інстанції на підставі
постанови Єнакіївського міського суду
Донецької області від 9 грудня 2010 року у
справі № 9239/10/0517 видав виконавчий лис,
в якому відповідачем зазначив ГУ ПФУ в
Донецькій області (а. с. 43), при тому , що
в резолютивній частині постанови суду
відповідачем зазначене Управління
Пенсійного фонду України в м.Єнакієве
Донецької області ( а. с. 12).

З огляду на викладене постанова суду
першої інстанції також підлягає
скасуванню через неправильне
визначення відповідача у справі.

Отже, в зв'язку з порушенням норм
процесуального права суд першої
інстанції невірно вирішив справу,
внаслідок чого постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
99, ст. 100, ст.195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.3,
ст.202 ч.1 п.4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області задовольнити
частково.

Постанову Єнакіївського міського суду
Донецької області від 9 грудня 2010 року у
справі № 9239/10/0517 за позовом ОСОБА_2 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області про
зобов'язання вчинити певні дії
скасувати.

Залишити без розгляду позовні вимоги
ОСОБА_2 до Головного Управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області про зобов'язання вчинити певні
дії за період з 1 січня 2006 року до 25
травня 2010 року включно.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про зобов'язання
вчинити певні дії задовольнити
частково.

Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2, як
дитині війни, відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої встановлений ч.1 ст. 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" з 26
травня 2010 року до 9 грудня 2010 року
включно, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Головуючий
Л.А. Василенко

Судді
М.М. Гімон

М.І. Старосуд