Справа № К/9991/4541/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/9991/4541/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівКалашнікової О.В. Мороз
Л.Л. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
скаргою ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Миргородської районної державної
адміністрації Полтавської області про
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Миргородської районної державної
адміністрації Полтавської області
(далі - УПСЗН Миргородської РДА
Полтавської області) на постанову
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 09 квітня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2010 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 в Миргородському
міськрайонному суді Полтавської
області пред'явив позов до УПСЗН
Миргородської РДА Полтавської області
про зобов'язання вчинити певні дії.

Просив зобов'язати УПСЗН Миргородської
РДА Полтавської області встановити
йому статус інваліда війни та видати
посвідчення інваліда війни 2-ої групи,
згідно з його заявою від 11 листопада 2009
року, яка зареєстрована відповідачем 11
листопада 2009 року за вх. № 54, стягнути з
відповідача на його користь на
відшкодування завданих матеріальних
збитків в сумі 398,40 грн., присудити йому
всі здійснені документально
підтверджені судові витрати в сумі 300,00
грн.

Постановою Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 09 квітня 2010 року, залишеною
без зміни ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2010 року, позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов'язано УПСЗН Миргородської РДА
Полтавської області встановити
ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
статус інваліда війни та видати
відповідне посвідчення, що підтверджує
даний статус.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 300,00 грн. у
відшкодування судових витрат.

У поданій касаційній скарзі УПСЗН
Миргородської РДА Полтавської області
просить постановлені у справі рішення
судів попередніх інстанцій скасувати
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Вважає, що рішення судами постановлені
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач з 11 червня 1985 року по 02
листопада 1992 року працював водієм
автобуса першого класу Димерського АТП
31012 смт. Димер Київської області.

Відповідно до довідки Управління з
питань надзвичайних ситуацій
Київської обласної державної
адміністрації від 27 травня 2008 року №
01-08/570 та протоколу засідання комісії
того ж Управління від 27 травня 2008 року
№ 13/2008 року він брав участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у складі
невоєнізованого формування
автотранспортної служби Цивільної
оборони Вишгородського району в період
з 22 серпня по 29 серпня 1986 року.

ОСОБА_4 є інвалідом 2-ої групи за
захворюванням, яке пов'язане з роботами
з ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
експертним висновком Центральної
міжвідомчої експертної комісії по
встановленню причинного зв'язку
хвороб, інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС від 22 грудня 2008 року
№ 1 1980-1283 та довідкою Полтавської
обласної МСЕК від 06 лютого 2009 року.

11 листопада 2009 року ОСОБА_4 звертався до
відповідача з заявою про встановлення
йому статусу інваліда війни та про
видачу посвідчення інваліда війни 2-ої
групи, але листом від 19 листопада 2009
року йому повідомлено, що поданих ним
документів недостатньо для
встановлення йому статусу інваліда
війни та видачі відповідного
посвідчення з посиланням на лист
Міністерства праці та соціальної
політики України від 25 травня 2009 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4 суди попередніх інстанцій
виходили із положень пункту 9 частини
другої статті 7 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та з того, що
позивач був залучений до складу
формувань Цивільної оборони, став
інвалідом внаслідок захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи, а тому
відповідно до вищевказаної норми він
має право на встановлення статусу
інваліда війни і на отримання
документів, що підтверджує зазначений
статус.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 9 частини другої
статті 7 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" до інвалідів
війни належать інваліди з числа осіб,
залучених до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до підпунктів 7, 10 Положення
про порядок видачі посвідчень і
нагрудних знаків ветеранів війни,
затвердженого постановою КМ України
від 12 травня 1994 року № 302 (із змінами
внесеними постановою КМУ від 14 січня 2009
року № 12) передбачено, що "Посвідчення
інваліда війни" видаються органами
праці та соціального захисту населення
за місцем реєстрації громадянина на
підставі довідки медико-соціальної
експертної комісії про групу та
причину інвалідності.

Згідно Типового положення про
управління праці та соціального
захисту населення районної, районної у
м. Києві та Севастополі державної
адміністрації, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 2007 року

№ 790 Управління відповідно до
покладених на нього завдань видає
відповідні посвідчення ветеранам
війни, праці та іншим категоріям
громадян.

Підпунктом 3 пункту 5 вказаного
положення встановлено, що управління
має право одержувати в установленому
порядку від інших структурних
підрозділів районної, районної у м.
Києві та Севастополі
держадміністрації, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій усіх форм власності
інформацію, документи та інші
матеріали, необхідні для виконання
покладених на нього завдань.

Крім того, листи Міністерства праці та
соціальної політики України не є
нормативними актами, що обов'язкові до
виконання, а носять лише інформаційний
характер і не можуть бути підставою для
відмови в наданні позивачу статусу
інваліда війни та суперечать нормі
статті 7 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", а вказаний Закон
не встановлює виключного переліку
доказів на підставі яких може бути
встановлено факт залучення особи до
складу формувань Цивільної оборони.

Отже суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щ факти
залучення позивача до складу формувань
Цивільної оборони та настання
інвалідності внаслідок захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи, є
доведеними та підтвердженими наявними
документами для надання позивачу
статусу інваліда війни, а отже, ОСОБА_4
має право на надання статусу інваліда
війни і на отримання документа, що
підтверджує зазначений статус.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди не допустили порушень
норм матеріального чи процесуального
права при ухваленні оскаржуваних
судових рішень, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Миргородської районної державної
адміністрації Полтавської області
залишити без задоволення, а
оскаржувані постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 09 квітня 2010 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2010 року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Миргородської районної державної
адміністрації Полтавської області про
зобов'язання вчинити певні дії - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В

Мороз Л.Л.