Справа № 412/5585/2012
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №412/5585/2012
Провадження №2-а/201/121/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська Федоріщев С.С.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження в м. Дніпропетровську
матеріали адміністративного позову
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
в якому просить суд:

1 визнати дії Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районні м. Дніпропетровська щодо
відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до
пільгового стажу роботи, який надає
право на пенсію за вислугу років,
періодів роботи на ВП «Енерго», ТОВ
«Рассвет», ТОВ НВЦ «Віджая» на посаді
майстра виробничого навчання та у
призначенні пенсії за вислугу років -
неправомірними;

2 зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська:

- зарахувати до стажу роботи, що
надає право на пенсію за п. «е» ст. 55 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення», роботу
ОСОБА_1 з 20 листопада 1991 року по 01
вересня 1992 року на посаді майстра
виробничого навчання в ВП «Енерго»,
періоди роботи з 02 вересня 1992 року по 20
січня 2004 року на посаді майстра
виробничого навчання у ТОВ «Рассвет»,
періоди роботи з 14 серпня 2004 року по
день ухвалення рішення на посаді
майстра виробничого навчання у ТОВ НВЦ
«Віджая»;

- призначити ОСОБА_1 пенсію за
вислугу років згідно п. «е» ст. 55 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення».

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилався на те, що він у
листопаді 2011 року звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
з заявою про зарахування до його стажу
роботи, який надає право на призначення
пенсії за вислугу років, роботу з 20
листопада 1991 року по 01 вересня 1992 року
на посаді майстра виробничого навчання
в ВП «Енерго», періоди роботи з 02
вересня 1992 року по 20 січня 2004 року на
посаді майстра виробничого навчання у
ТОВ «Рассвет», періоди роботи з 14
серпня 2004 року по день ухвалення
рішення на посаді майстра виробничого
навчання у ТОВ НВЦ «Віджая» та
призначити пенсію за вислугу років у
відповідності до вимог п. «е» ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Відповідно до листа
№С-3085 від 04 листопада 2011 року ОСОБА_1
було відмовлено у зарахуванні періоду
роботи на зазначених підприємствах з
тих підстав, що дані заклади не
передбачені переліком закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років. Враховуючи викладене, позивач
вважає, що дії Управління Пенсійного
фонду у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська щодо відмови у
зарахуванні періодів роботи на
підприємствах до трудового стажу та
призначені пенсії за вислугу років є
неправомірними, у зв'язку з чим і
звернувся до суду за захистом своїх
прав, свобод та інтересів.

12 червня 2014 року представник
відповідача подав заперечення на
позов, в яких зазначено, що позов не
підлягає задоволенню, оскільки вимоги
чинного законодавства при виплаті
пенсії позивачу дотримуються та
виплата проводиться в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Крім того, немає
підстав для зарахування періоду роботи
у виробничому підприємстві «Енерго» та
ТОВ «Рассвет» до пільгового стажу,
оскільки дані заклади не передбачені
Переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженого постановою КМУ від 04
листопада 1993 року № 909. Розгляд питання
про зарахування періоду роботи в ТОВ
Навчально-виробничий центр «Віджая» до
стажу за вислугу років буде можливий
після надання Статуту даного закладу
та довідки про включення до Державного
реєстру навчальних закладів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 червня 2012 року
провадження у даній адміністративній
справі було закрито з посиланням на
норму п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Не погодившись з рішенням суду, 18
червня 2012 року позивач подав до
канцелярії Жовтневого районного суду
апеляційну скаргу, після чого, 26 червня
2012 року справу було направлено до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 березня 2014 року вищевказану
ухвалу Жовтневого районного суду про
закриття провадження було скасовано та
направлено справу для продовження
розгляду.

У відповідності до положень ст. 1832 КАС
України, суд розглядає справу в порядку
скороченого провадження.

Суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи, вважає, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що, відповідно до
записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1
від 04 жовтня 1979 року (а.с. 10-11), загальний
трудовий стаж ОСОБА_1 складає 33 роки, а
на посаді майстра виробничого навчання
більше 25 років:

- з 06 січня 1983 року до 22 липня 1991
року ОСОБА_1 працював у
Дніпропетровській технічній школі
ДОСААФ, на посаді майстра виробничого
навчання, відповідно до наказу №2 від 06
січня 1983 року, а з 25 травня 1984 року на
посаді майстра виробничого навчання
водінню, відповідно до наказу №124 від 25
травня 1984 року (запис №8). Стаж роботи
позивача ОСОБА_1 на посаді майстра
виробничого навчання у ДТШ ДОСААФ
складає 8 років 6 місяців 16 днів;

- з 20 листопада 1991 року до 01 вересня
1992 року позивач працював на
Виробничому підприємстві «Енерго» на
посаді майстра виробничого навчання,
відповідно до наказу №56 від 19
листопада 1991 року (запис у трудовій
книжці №14) був прийнятий на роботу,
відповідно до наказу №38 від 01 вересня
1992 року був звільнений з посади (запис у
трудовій книжці № 15). Стаж роботи на
посаді майстра виробничого навчання
водінню на ВП «Енерго» склав 9 місяців 20
днів;

- з 02 вересня 1992 року до 20 січня 2004
року ОСОБА_1 працював на Малому
Підприємстві «Рассвет» на посаді
майстра виробничого навчання водінню,
відповідно до наказу №42 від 04 вересня
1992 року, ( запис у трудовій книжці №16
від 02 вересня 1992 року). 29 жовтня 1998 року,
внаслідок перереєстрації МП «Рассвет»
у ТОВ «Рассвет», позивача було
переведено до ТОВ «Рассвет» майстром
виробничого навчання водінню, на
підставі наказу №2 від 29 жовтня 1998 року
(запис у трудовій книжці №17 від 29
жовтня 1998 року). Наказом №3 від 20 січня
2004 року позивач був звільнений з посади
(запис №18 у трудовій книжці від 20 січня
2004 року). Стаж роботи на посаді майстра
виробничого навчання водінню на
зазначеному підприємстві склав 11 років
4 місяця 18 днів;

- з 14 серпня 2004 року ОСОБА_1 працює
на посаді майстра виробничого навчання
водінню у ТОВ Навчально - виробничому
центрі «Віджая», на підставі наказу
№9-11 від 14 серпня 2004 року (запис у
трудовій книжці №19 від 14 серпня 2004
року).

Загальний стаж роботи позивача ОСОБА_1
на посаді яка надає право на пенсію за
вислугу років складає 26 років 8 місяців
23 дня.

Відповідно довідки Головного
управління Статистики у
Дніпропетровській області від 29 жовтня
2010 року №18/12-3251 (а.с. 12), ТОВ «Рассвет»
проводило свою діяльність з 29 жовтня 1998
року, було зареєстровано на підставі
рішення Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради та
здійснювало види діяльності у вигляді
школи підготування водіїв
транспортних засобів та професійно -
технічну освіту.

Згідно листа Дніпропетровського
відділу реєстраційно-екзаменаційної
роботи ГУ МВС України в
Дніпропетровській області від 16
листопада 2010 року №14/ВРЕР-2334 (а.с. 13), ТОВ
«Рассвет» було зареєстровано з 29
листопада 1991 року.

Згідно ліцензії Міністерства освіти та
науки України серії АА №429106 (а.с. 14) ТОВ
Навчально - виробничий центр «Віджая»
здійснює вид господарської діяльності
у вигляді надання освітніх послуг
навчальними закладами, пов'язаних з
одержанням професійної освіти на рівні
кваліфікаційних вимог до курсової
підготовки.

Згідно Свідоцтва про атестацію серії
Р1-П №045525 від 07 березня 2003 року (а.с. 15),
ТОВ Навчально - виробничий центр
«Віджая» відповідно до рішення ДАК від
24 грудня 2002 року, згідно протоколу №42,
виданого Міністерством освіти України
в особі Державної акредитаційної
комісії України, визнано атестованим.

Відповідно до листа №С-3085 від 04
листопада 2011 року (а.с. 8), ОСОБА_1 було
відмовлено у зарахуванні періоду
роботи на зазначених підприємствах з
тих підстав, що дані заклади не
передбачені переліком закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років.

Правовідносини, що виникли між
сторонами законодавчо врегульовані
наступним чином.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
орган державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно зі ст. 6 КАС України, кожному
гарантується право на захист його прав,
свобод та інтересів незалежним і
неупередженим судом.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 18 КАС України, усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг підсудні
місцевим загальним судам.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», право на
пенсію за вислугу років мають, зокрема
працівники освіти за наявності
спеціального стажу роботи від 25 років
за переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на вислугу років, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопада 1993 року незалежно від
віку.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», пенсії за вислугу років
призначаються лише при залишенні
роботи, що дає право на цей вид пенсії.

При цьому п. «е», ст. 55 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» визначає умови
призначення пенсії за вислугу років -
це наявність спеціального стажу роботи
не менше 25 років.

Питання визначення, чи відноситься
робота до закладів установ та посад, що
дають право на призначення пенсії за
вислугу років, визначаються
спеціальним нормативним актом -
переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на вислугу років, який
затверджується постановою Кабінету
Міністрів України, про що є посилання у
ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

На сьогоднішній день таким спеціальним
нормативним актом є Перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на вислугу років,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 04 листопада 1993
року № 909.

В самому Переліку закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на вислугу років, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопада 1993 року № 909, а саме в
примітці 3 до нього, вказується, що
робота за спеціальністю в закладах,
установах і на посадах до 01 січня 1992
року, яка давала право на вислугу років
відповідно до раніше діючого
законодавства, зараховується до стажу
для призначення пенсії за вислугу
років.

З 01 січня 1992 року робота, що дає право на
вислугу років вже зараховується
відповідно до Переліку закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на вислугу років,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 04 листопада 1993
року №909

Так як відповідно до ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про
освіту», до позашкільних навчальних
закладів належать: палаци, будинки,
центри, станції дитячої, юнацької
творчості, учнівські та студентські
клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи,
школи мистецтв, студії, початкові
спеціалізовані мистецькі навчальні
заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші
заклади.

Підставою для призначення пенсії за
вислугу років є робота на посаді
майстра виробничого навчання при
наявності загального стажу від 25 до 30
років, незалежно від віку. При
визначенні права на пенсію за вислугу
років стаж роботи обчислюється
відповідно до норм Закону «Про
пенсійне забезпечення» та відповідних
записів у трудовій книжці.

Статтею 62 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопада 1993 року №909 із змінами,
внесеними Постановами Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2002 року
№1436 та від 17 листопада 2004 року №1567
затверджено Перелік закладів та посад,
робота на яких дає право на пенсію за
вислугу років. Переліком визначено
заклади - Вищі навчальні заклади І - II
рівнів акредитації,
професійно-технічні навчальні заклади,
та посади - старші майстри виробничого
навчання, майстри виробничого
навчання, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 вересня 2002 року №1436 були внесені
зміни до Переліку, та зазначено що
робота за спеціальністю в закладах,
установах і на посадах, передбачених
цим переліком, дає право на пенсію
незалежно від форми власності або
відомчої належності закладів і
установ.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
професійну - технічну освіту» від 10
лютого 1998 року №103/98-ВР, до
професійно-технічних навчальних
закладів належать:
навчально-виробничий центр та інші
типи навчальних закладів, що надають
професійно-технічну освіту.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про професійно -
технічну освіту», засновниками
професійно-технічних навчальних
закладів можуть бути: підприємства,
установи, організації та їх об'єднання
незалежно від форм власності та
підпорядкування.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про професійно -
технічну освіту», професійно-технічний
навчальний заклад, що має статус
юридичної особи, діє на підставі
статуту.

Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про професійно -
технічну освіту», до педагогічних
працівників професійно-технічних
навчальних закладів та установ
професійно-технічної освіти належать
викладачі, вихователі, майстри
виробничого навчання, старші майстри
виробничого навчання, інструктори
виробничого навчання, методисти,
практичні психологи, соціальні
педагоги, керівники
професійно-технічних навчальних
закладів га інші працівники, які беруть
безпосередню участь у
навчально-виховній роботі.

Відповідно до п. 13 Постанови Кабінету
Міністрів від 08 травня 1993 року №340 «Про
затвердження положення про порядок
видачі посвідчень водія та допуску
громадян до керування транспортними
засобами (з внесеними змінами
відповідно до Постанов КМ №980 від 06
грудня 1993 року, №1919 від 18 жовтня 1999
року, №623 від 12 травня 2004 року, №511 від 20
травня 2009 року), підготовка,
перепідготовка і підвищення
кваліфікації водіїв транспортних
засобів, трамваїв і тролейбусів
проводиться в закладах з підготовки
водіїв. Це Положення є обов'язковим для
всіх підприємств, установ, організацій
незалежно від Форми власності.

Відповідно до п. 14 цієї Постанови,
заклади з підготовки водіїв, які
проводять підготовку, перепідготовку і
підвищення кваліфікації водіїв
транспортних засобів, реєструються в
реєстраційно-екзаменаційному
підрозділі Державтоінспекції за
місцем їх розташування.

Згідно ст. 15 Закону України «Про
дорожній рух», підготовка та
підвищення кваліфікації водіїв
здійснюються у навчальних закладах
незалежно від форм власності та
господарювання.

Таким чином головною підставою для
призначення пенсії за вислугу років є
робота на посаді майстра виробничого
навчання при наявності загального
стажу від 25 до 30 років, незалежно від
віку, а не форма власності
підприємства, на якому працював
позивач.

Відмовляючи ОСОБА_1 у зарахуванні стажу
роботи, відповідач у своєму листі
зазначив, що стаж роботи на ТОВ
Навчально-виробничий центр «Віджая»
можливо буде зарахувати за умови
надання статуту даного закладу та
довідки про включення до державного
реєстру навчальних закладів.

Такі вимоги відповідача суперечать
нормі закону, а саме: ст. 101 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
якою передбачено, що органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Це означає, що перевірка достовірності
виданих документів покладається на
пенсійний орган.

Відповідач, відмовляючи позивачу у
зарахуванні стажу роботи та
призначенні пенсії за вислугу років, не
врахував той факт, що фактично більш 25
років позивач виконував роботу, яка
призводить до втрати професійної
працездатності та придатності до
настання пенсійного віку.

Відсутність правовстановлюючих
документів таких підприємств як ВП
«Енерго» та ТОВ «Рассвет» призвело до
того, що позивач не може довести
відповідачу той факт, що ці
підприємства здійснювали освітню
діяльність.

Відповідно до зазначеного, дії
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
щодо відмови в зарахуванні періодів
роботи до трудового стажу та
призначення пенсії є неправомірними.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги, що у судовому засіданні знайшли
підтвердження факти, на які позивач
посилається у позовній заяві, суд
приходить до висновку щодо
обґрунтованості його вимог та вважає
за необхідне задовольнити їх в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст.
6-11, 18, 21, 71, 86, 99, 159, 161, 162, 1832, 2442 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 7, 55, 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст. 39 Закону
України «Про освіту», ст.ст. 18, 20, 21, 45
Закону України «Про професійну -
технічну освіту», -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

1. Визнати дії Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районні м. Дніпропетровська щодо
відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до
пільгового стажу роботи, який надає
право на пенсію за вислугу років,
періодів роботи на ВП «Енерго», ТОВ
«Рассвет», ТОВ НВЦ «Віджая» на посаді
майстра виробничого навчання та у
призначенні пенсії за вислугу років -
неправомірними.

2. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська:

- зарахувати до стажу роботи, що
надає право на пенсію за п. «е» ст. 55 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення», роботу
ОСОБА_1 з 20 листопада 1991 року по 01
вересня 1992 року на посаді майстра
виробничого навчання в ВП «Енерго»,
періоди роботи з 02 вересня 1992 року по 20
січня 2004 року на посаді майстра
виробничого навчання у ТОВ «Рассвет»,
періоди роботи з 14 серпня 2004 року по
день ухвалення рішення на посаді
майстра виробничого навчання у ТОВ НВЦ
«Віджая»;

- призначити ОСОБА_1 пенсію за
вислугу років згідно п. «е» ст. 55 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення».

Постанова підлягає негайному
виконанню і набирає законної сили
після спливу строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня отримання копії постанови шляхом
подачі апеляційної скарги до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя:С.С. Федоріщев