Справа № 826/5621/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2014 року 14:33
№ 826/5621/14
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Шулежка В.П.,
при секретарі судового засідання
представник позивача - Овсій Д.Ю.,
представник відповідача - Мельник І.В.,
представник третьої особи - Логінова
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Правнича фірма
«Горошинський та Партнери» до
державного реєстратора відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
Солом'янського району реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Мельник Інни Василівни, за
участю третьої особи -
Антимонопольного комітету України про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії,-
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «Правнича фірма
«Горошинський та Партнери» (надалі -
ТОВ «Правнича фірма «Горошинський та
Партнери», позивач) до державного
реєстратора відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Солом'янського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Мельник Інни Василівни (надалі -
державний реєстратор, відповідач), за
участю третьої особи -
Антимонопольного комітету України про
визнання неправомірними дій щодо
відмови у проведенні державної
реєстрації новоствореної юридичної
особи - Асоціації «Інтернет Бізнесу
України» на підставі подання
документів не в повному обсязі;
зобов'язання зареєструвати
новостворену юридичну особу -
Асоціацію «Інтернет Бізнесу України».
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що єдиною підставою
для відмови у проведенні державної
реєстрації юридичної особи - асоціації
державним реєстратором стало
відсутність дозволу або попереднього
висновку Антимонопольного комітету
Проте, позивача вважає, що реєстрація
Асоціації «Інтернет Бізнесу Украни» не
потребує отримання дозволу
Антимонопольного комітету України,
оскільки українським законодавством
передбачені випадки, коли асоціація
може бути звільнена від необхідності
отримання дозволу органів
Антимонопольного комітету України.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував у повному обсязі,
зазначивши, що надані позивачем
документи відповідно до положень
частини 11 статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», були
подані не в повному обсязі, про що
державним реєстратором надано
повідомлення про залишення документів
без розгляду, що не перешкоджає
повторному зверненню до державного
реєстратора в разі усунення причин.
Представник третьої особи 1 подав до
суду письмові пояснення та у судовому
засіданні зазначив, що при вирішенні
справи покладається на розсуд суду.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін і
третьої особи судом встановлено
Уповноваженою особою ТОВ «Правнича
фірма «Горошинський та Партнери»
Овсієм Д.Ю. для проведення державної
реєстрації юридичної особи Асоціація
"Інтернет Бізнесу України" 26.03.2014р.
подано державному реєстратору
наступні документи: заповнену
реєстраційну картку на проведення
державної реєстрації юридичної особи, (
форма № 1); примірник оригіналу рішення
засновників про створення юридичної
особи; два примірники установчих
документів (статут та засновницький
договір); документ, що засвідчує
внесення реєстраційного збору за
проведення державної реєстрації
юридичної особи - інформацію з
документами, що підтверджують
структуру власності засновників -
юридичних осіб, яка дає змогу
встановити фізичних осіб-власників
істотної участі цих юридичних осіб; -
документ, що засвідчує повноваження
Цього ж дня державний реєстратор виніс
повідомлення про залишення документів
без розгляду на підставі того, що
документи подані не в повному обсязі.
Вказаним повідомленням від 26.03.2014р.
роз'яснено позивачу, що залишення
документів, які подавалися для
проведення реєстраційної дії, без
розгляду не перешкоджає повторному
зверненню до державного реєстратора
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців у загальному порядку
після усунення причин, що були
підставою для залишення документів без
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог і відсутність підстав
для їх задоволення виходячи з
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» державний
реєстратор при здійсненні
реєстраційних дій перевіряє
комплектність документів і повноту
відомостей, що вказані в реєстраційній
картці, а також здійснює перевірку
документів, які подаються державному
реєстратору, на відсутність підстав
для відмови у проведенні державної
Згідно положень ч. 1 ст. 24 вказаного
Закону для проведення державної
реєстрації юридичної особи засновник
(засновники) або уповноважена ними
особа повинні особисто подати
державному реєстратору (надіслати
поштовим відправленням з описом
вкладення або в разі подання
електронних документів подати опис, що
містить відомості про надіслані
електронні документи, в електронній
формі) такі документи:
заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
юридичної особи, до якої може бути
подана як додаток заява щодо обрання
юридичною особою спрощеної системи
оподаткування та/або реєстраційна
заява про добровільну реєстрацію як
платника податку на додану вартість за
формою, затвердженою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику;
примірник оригіналу (ксерокопію,
нотаріально засвідчену копію) рішення
засновників або уповноваженого ними
органу про створення юридичної особи у
випадках, передбачених законом;
два примірники установчих документів
(у разі подання електронних документів
документ, що засвідчує внесення
реєстраційного збору за проведення
державної реєстрації юридичної особи.
У разі подання електронних документів
для проведення державної реєстрації
юридичної особи підтвердженням
внесення плати за проведення державної
реєстрації юридичної особи є примірник
електронного розрахункового
документа, засвідченого електронним
інформацію з документами, що
підтверджують структуру власності
засновників - юридичних осіб, яка дає
змогу встановити фізичних осіб -
власників істотної участі цих
У разі утворення юридичної особи на
підставі модельного статуту в
реєстраційній картці на проведення
державної реєстрації юридичної особи
проставляється відповідна відмітка з
посиланням на типовий установчий
Згідно положень ч. 3 ст. 24 вказаного
Закону у випадках, що передбачені
законом, крім документів, які були
подані уповноваженою особою
передбачені частиною 1 цієї статті,
додатково подається копія рішення
органів Антимонопольного комітету
України (далі Комітет) або Кабінету
міністрів України про надання дозволу
на узгоджені дії або на концентрацію
суб'єктів господарювання.
Відповідно до ст. 120 Господарського
кодексу України, асоціація - це
договірне об'єднання, створене з метою
постійної координації господарської
діяльності підприємств, що об'єдналися,
шляхом централізації однієї або
кількох виробничих та управлінських
функцій, розвитку спеціалізації і
кооперації виробництва, організації
спільних виробництв на основі
об'єднання учасниками фінансових та
матеріальних ресурсів для задоволення
переважно господарських потреб
учасників асоціації.
Відповідно до статті 121 Господарського
кодексу України, зокрема частини 4
зазначено, що рішення про об'єднання
підприємств (установчий договір) та
статут об'єднання погоджується з
Антимонопольним комітетом України в
порядку встановленому законодавством.
Так, згідно з Законом України «Про
захист економічної конкуренції»
створення об'єднання суб'єктами
господарювання залежно від мети
(предмета) діяльності, виробничих та
управлінських функцій може
розглядатися як концентрація суб'єктів
господарювання (стаття 22 Закону про
захист економічної конкуренції) чи
узгоджені дії суб'єктів господарювання
(стаття 5 Закону про захист економічної
Випадки, у яких концентрація може бути
здійснена лише за умови попереднього
отримання дозволу Антимонопольного
комітету України чи адміністративної
колегії комітету, передбачені частиною
першою статті 24 Закону України «Про
захист економічної конкуренції».
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
учасники узгоджених дій, учасники
концентрації, органи влади, органи
місцевого самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю у порядку,
встановленому Антимонопольним
комітетом України, звертаються із
відповідними заявами до органів
Суб'єкти господарювання, у випадку
вчинення узгоджених дій або
концентрації, які потребують отримання
попереднього дозволу органів комітету,
повинні звернутися із відповідними
заявами в порядку, визначеному
законодавством. У разі неотримання
такого дозволу суб'єкти господарювання
несуть ризики можливості обмеження
конкуренції, що може бути порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції і тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.
Подання заяв про надання дозволу на
узгоджені дії, концентрацію та порядок
їх розгляду визначені Положенням про
порядок подання заяв до органів
Антимонопольного комітету України про
надання дозволу на узгоджені дії
суб'єктів господарювання, затвердженим
розпорядженням Комітету від 12.02.2002р. №
26-р, та Положенням про порядок подання
заяв до Антимонопольного комітету
України про попереднє отримання
дозволу на концентрацію суб'єктів
господарювання, затвердженим
розпорядженням Комітету від 19.02.2002 №
Крім того, відповідно до підпункту 4.9.12
глави 4 Положення про концентрацію
рішення про надання дозволу на
створення суб'єкта господарювання,
який є господарським товариством чи
об'єднанням, є водночас рішенням про
погодження установчих документів
відповідного господарського
товариства, об'єднання.

Провівши системний аналіз
вищезазначених норм права суд
приходить до висновку, що у випадку
вчинення узгоджених дій або
концентрації, до яких в тому числі може
бути віднесено створення такого
суб'єкта господарювання як асоціація,
необхідно отримання дозволу
Антимонопольного комітету України на
вчинення відповідних реєстраційних
дій та здійснення подальшої
діяльності.

В той же час, як видно з поданих
уповноваженою особою позивача
документів, таке рішення органу
Антимонопольного комітету України в
пакеті документів було відсутнє, що
суперечить вимогам частини 3 ст. 24
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців».

Отже, надані документи відповідно до
частини 11 статті 24 Закону були подані
не в повному обсязі, про що державним
реєстратором надано повідомлення про
залишення документів без розгляду, що
не перешкоджає повторному зверненню до
державного реєстратора в разі усунення
причин.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на листи Державної реєстраційної
служби України та Антимонопольного
комітету України, оскільки вказаними
листами лише зазначено, що
Антимонопольним комітетом України
розроблені Типові вимоги до узгоджених
дій суб'єктів господарювання для
загального звільнення від
попереднього одержання дозволу
органів Антимонопольного комітету
України на узгоджені дії суб'єктів
господарювання (затверджені
розпорядженням Комітету від 12.02.2002р. №
27-р), згідно з якими суб'єкти
господарювання, у разі дотримання
визначених зазначеними документами
умов, звільняються від необхідності
одержання дозволу Антимонопольного
комітету України на певні узгоджені
дії.

Антимонопольний комітету України
відповідно до покладених на нього
завдань контролює дотримання ним
законодавства в процесі економічної
конкуренції (ст.7 Закону України «Про
Антимонопольний комітет) та відповідно
до частини 2 ст. 29 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» надає
попередні висновки у формі листа, в
якому зазначається про необхідність чи
відсутність необхідності одержання
дозволу на узгоджені дії, концентрацію.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що
у державного реєстратора відсутні
повноваження давати правову оцінку
статуту чи потребує він погодження, чи
звільняється асоціація від
необхідності одержання дозволу
органів Комітету на певні узгоджені
дії, оскільки вказані повноваження
належить до виключної компетенції
уповноваженого органу
Антимонопольного комітету України.

Таким чином, враховуючи положення норм
ст. 24 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» та ст. 121
Господарського кодексу України
державним реєстратором правомірно
залишено документи без розгляду.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача
зареєструвати новостворену юридичну
особу - Асоціацію «Інтернет Бізнесу
України» суд зазначає наступне.

Оскільки державним реєстратором
обґрунтовано, у межах повноважень та з
підстав, визначених чинним
законодавством України відмовлено
позивачу у проведенні державної
реєстрації новоствореної юридичної
особи - Асоціації «Інтернет Бізнесу
України» у суду відсутні підстави для
зобов'язання відповідача
зареєструвати новостворену юридичну
особу.

Окрім того, як випливає зі змісту
Рекомендації № R (80) 2 Комітету
Міністрів державам-членам стосовно
реалізації адміністративними органами
влади дискреційних повноважень від
11.03.1980р. під дискреційним повноваженням
слід розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Зважаючи, що суд є правозастосовуючим
органом, а чинним законодавством
встановлена процедура прийняття
відповідних рішень державними
реєстраторами, суд не може підміняти цю
процедуру та орган, до компетенції
якого віднесено прийняття відповідних
рішень, суд приходить до висновку про
неможливість втручання в дискрецію
суб'єкта владних повноважень,
необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог в цій частині, а відтак
відсутність підстав для їх
задоволення.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем
доведено правомірність своїх дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
відшкодування судового збору позивачу
не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Правнича фірма
«Горошинський та Партнери» відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та
підписаний 26.05.2014р.

Суддя
В.П. Шулежко