Справа № 2а-5402/12/2070
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/800/7505/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів
Загороднього А.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ПАТ
"Укрсоцбанк" на ухвалу Київського
окружного адміністративного суду від 09
листопада 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2013 року у справі за позовом
ПАТ "Укрсоцбанк" до Відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови,

встановила:

У листопаді 2012 року ПАТ "Укрсоцбанк"
звернулось до суду з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року, відмовлено у відкритті
провадження у справі.

ПАТ "Укрсоцбанк" подало касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої та апеляційної
інстанцій норм процесуального права,
просить ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2013 року скасувати та
направити справу до суду першої
інстанції.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк»
звернулось до суду з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
незаконними дій відповідача, що
виявились у накладенні арешту та
оголошенні заборони на відчуження
нерухомого майна боржника,
іпотекодержателем якого є позивач,
просило визнати нечинною та скасувати
постанову відповідача від 19.06.2012 про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, виданий
Києво-Святошинським районним судом з
метою стягнення суми боргу.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження (стаття 2
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що спір виник у зв'язку з
вчиненням виконавчих дій на підставі
рішення Києво-Святошинського
районного суду, яким суд зобов'язав
стягнути суму боргу.

Отже позивачі є учасниками виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення Києво-Святошинського
районного суду, а спірні відносини
виникли у зв'язку з виконанням
відповідачем рішення районного суду,
прийнятого в порядку цивільного
судочинства.

Частиною першою статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства
визначено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 1212
Господарського процесуального кодексу
України та розділом IV Цивільного
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвалених за
правилами господарського та
цивільного судочинства не належать до
юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином визначено інший порядок
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби при виконанні
судових рішень, ухвалених за правилами
цивільного судочинства.

Розгляд спорів щодо рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби в рамках виконавчого
провадження, яке входить до складу
зведеного виконавчого провадження, але
оскаржується рішення, дія чи
бездіяльність, що стосується лише
конкретного виконавчого провадження,
належить до компетенції суду, яким
ухвалено рішення, що перебуває на
виконанні, якщо не встановлено іншого.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що вказані
вимоги підлягають розгляду в порядку
визначеному Цивільним процесуальним
кодексом України, а не в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк"
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2013 року у справі за позовом
ПАТ "Укрсоцбанк" до Відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
А.Ф.
Загородній

В.В. Малинін