Справа № 219/10336/2013-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Решетняк І.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
справа №219/10336/2013-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Бишова М.В.,

секретар судового засідання Корадо
А.А.,

за участю представника відповідача
Пальчика В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Державної казначейської
служби України у м. Артемівську
Донецької області на постанову
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 30 квітня 2014 року
по справі №219/10336/2013-а за позовом ОСОБА_4
до Управління Державної казначейської
служби України у м. Артемівську
Донецької області, третя особа - відділ
державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції про зобов'язання
прийняти виконавчий лист на виконання,
-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач просив зобов'язати відповідача
прийняти на виконання виконавчий лист
№2а-16849/2011, виданий 01.11.2013 року
Артемівським міськрайонним судом.

В обґрунтування зазначив, що 04.11.2013 року
подав виконавчий лист для примусового
виконання до ВДВС Артемівського МРУЮ,
який повернутий позивачу на підставі
ч.2 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження».

12.11.2013 року надав виконавчий лист до
відповідача, який повернув його з
посиланням на ЗУ «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» із
зазначенням підстав, що це рішення суду
не підлягає виконанню органами
казначейства. Проте такі дії
відповідача є протиправними та такими,
що не узгоджуються з практикою
Європейського суду з прав людини.

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 квітня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано відповідача прийняти на
виконання виконавчий лист №2а-16849/2011,
виданий 01.11.2013 року Артемівським
міськрайонним судом Донецької області.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати постанову,
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову.

В обґрунтування зазначив, що
відповідно до внесених змін до ЗУ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» рішення суду, які були
видані або ухвалені до набрання
чинності зазначеного закону, подаються
на виконання органу державної
виконавчої служби.

Судове рішення набрало законної сили
19.07.2012 року, тобто до набрання чинності
вищевказаним законом, тому відповідач,
повертаючи виконавчий лист, діяв в
межах повноважень та у спосіб,
визначений законодавством.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційній скарзі
доводи, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, розглядаючи справу в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

01.11.2013 року Артемівським міськрайонним
судом Донецької області виданий
виконавчий лист №2а-16849/2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_4 до УПСЗН Артемівської міської
ради Донецької області про стягнення
недоотриманої суми на оздоровлення, за
яким стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької
області суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік у розмірі 3840 гри.
на користь ОСОБА_4 за рахунок
державного бюджету.

08.11.2013 року державним виконавцем ВДВС
Артемівського міськрайонного
управління юстиції винесена постанова
про відмову у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області № 2а-16849/2011р.,
виданого 01.11.2013 року, на підставі п.8 ч.1
ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» у
зв'язку з тим, що за ч.2 ст.3 ЗУ «Про
виконавче провадження» рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

14.11.2013 року відповідачем з посиланням
на вимоги п.3 Прикінцевих та перехідних
положень ЗУ «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» повернутий
позивачу виконавчий лист № 2а-16849/2011р.
від 01.11.2013 року з причини того, що дане
рішення суду не підлягає виконанню
органами казначейства.

Предметом спору між позивачем та
відповідачем є правильність
застосування до спірних відносин
сторін положень ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», відповідно до якого держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів, боржником за яким є
державний орган.

На підставі ст..3 ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
«Про виконавче провадження», із заявою
про виконання рішення суду. Разом із
заявою стягувач подає до центрального
органу виконавчої влади, що
реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» цей Закон набирає
чинності з 1 січня 2013 року. Виконавчі
документи за рішеннями суду про
стягнення коштів або рішення суду, що
набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом.

Якщо рішення суду про стягнення коштів
або виконавчі документи за цими
рішеннями, боржниками за якими є
визначені частиною першою статті 2
цього Закону суб'єкти, не було подано в
строк, встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що
законодавець встановив 6-місячний
строк після набрання цим Законом
чинності, на протязі якого зберігався
попередній порядок примусового
виконання судових рішень про стягнення
коштів з державних органів органами
державної виконавчої служби за умови,
що вказані судові рішення були
постановлені до набрання чинності цим
Законом. Після спливу даного
6-місячного строку, тобто після 01.07.2013
року, рішення судів про стягнення
коштів з державних органів, які
постановлені до 01.01.2013 року, повинні
виконуватися у порядку, передбаченому
ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», тобто
органами казначейства України, навіть
якщо ці рішення не подавалися до органу
державної виконавчої служби для
виконання у вказаний 6-місячний строк.

Таким чином, повернення відповідачем
виконавчого листа №2а-16849/2011р. від 01.11.2013
року з тих підстав, що рішення суду не
підлягає виконанню органом
казначейства суперечить ЗУ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

Таким чином, управління ДКС України в м.
Артемівську Донецької області
зобов'язано прийняти до виконання
виконавчий лист №2а-16849/2011 року, виданий
01.11.2013 року Артемівським міськрайонним
судом Донецької області.

Отже, висновок суду першої інстанції за
цією справою ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

На підставі викладеного, розглядаючи
справу в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини по
справі та відповідні їм
правовідносини, судове рішення
прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у м. Артемівську Донецької
області на постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 квітня 2014 року по справі
№219/10336/2013-а - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 квітня 2014 року по справі
№219/10336/2013-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 11
червня 2014 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді
В.А. Шальєва

М.В. Бишов