Справа № 808/2293/14
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року о 12 год. 13 хв.Справа №
808/2293/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Мінаєвої К.В.

за участю секретаря судового засідання
Федорук І.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Жмурко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач) до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - відповідач),
в якому позивач просить суд скасувати
рішення про застосування фінансових
санкцій №000032/08/26/22-01 від 17.02.2014 р.

В обґрунтування позивних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем
неправомірно проведено перевірку,
оскільки перевірка проводилась без
присутності суб'єкта господарювання.
Крім того, зазначає, що позивачем
дійсно було продано пляшку горілки
«Біленька» за ціною 44,00 грн., проте
вказана пляшка була об'ємом 0,7 л., а не 0,75
л., як зазначено в акті перевірки. А
оскільки реалізована пляшка горілки
була об'ємом 0,7 л., позивачем правомірно
реалізовано її за ціною 44,00 грн. Просить
задовольнити позовні вимоги та
скасувати оскаржуване рішення.
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В
обґрунтування заперечень посилається
на те, що відповідачем правомірно
проведено перевірку позивача та
виявлено факт реалізації пляшки
горілки за ціною нижчою ніж
встановленою Кабінетом Міністром
України мінімальною роздрібною ціною.
У зв'язку з чим прийнято оскаржуване
рішення про застосування штрафних
санкцій. Просить відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
докази, їх достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, дійшов висновку,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 30.01.2014 р. працівниками ГУ Міндоходів
у Запорізькій області, на підставі
наказу про проведення фактичної
перевірки №63 від 30.01.2014 р. та направлень
на проведення перевірки №13, 14 від 30.01.2014
р., проведено фактичну перевірку з
питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, магазину
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та
який належить ФОП ОСОБА_3, за
результатами якої складено акт. За
результатами вказаної перевірки
встановлено факт реалізації
алкогольних напоїв за цінами нижчими
ніж встановлені мінімальні роздрібні
ціни, а саме пляшки горілки «Біленька»
об'ємом 0,75 л., міцністю 40% за ціною 44,00
грн., при встановленій мінімальній
роздрібній ціні 45,15 грн.

17 лютого 2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення - рішення
№000032/08/26/22-01, яким до позивача
застосовано штрафні санкції в розмірі
5000,00 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятим
податковим повідомлення - рішенням,
звернувся до суду.

Суд, вважає за необхідне відмітити
наступне.

Відповідно до п.75.1.3 ст.75 Податкового
кодексу України фактичною вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Згідно п.80.1 ст.80 Податкового кодексу
України фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Відповідно до п.81.1 ст.81 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

- копії наказу про проведення
перевірки;

- службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

При розгляді справи судом встановлено,
що перевірка співробітниками
податкового органу проводилась на
підставі наказу про проведення
фактичної перевірки №63 від 30.01.2014 р. та
направлень на проведення перевірки №13,
14 від 30.01.2014 р. Таким чином, суд дійшов
висновку, що податковим органом
дотримано вказаних вимог податкового
органу та правомірно проведено
фактичну перевірку позивача.

Суд не приймає посилання представника
позивача на те, що перевірка
проводилась без участі суб'єкта
господарювання, оскільки підчас
проведення перевірки по-перше була
присутня продавець ОСОБА_4 та по-друге
акт перевірки підписано особисто ФОП
ОСОБА_3 без зауважень, а отже суб'єкт
господарювання не мав зауважень до
перевіряючих під час проведення
перевірки.

При розгляді справи судом встановлено,
що підставою для застосування до
позивача штрафних санкцій стало
порушення позивачем, на думку
податкового органу, постанови Кабінету
Міністрів України «Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
і роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв» від 30.10.2008 №957, а
саме продаж пляшки горілки за ціною
нижчою, ніж встановлена чинним
законодавством.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі оптової або роздрібної торгівлі
коньяком, алкогольними напоями,
горілкою, лікеро-горілчаними виробами
та вином за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні
оптово-відпускні або роздрібні ціни на
такі напої - 100 відсотків вартості
отриманої партії товару, розрахованої,
виходячи з мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін,
але не менше 5000 гривень.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» Кабінету Міністрів
України надано право встановлювати
мінімальні оптово-відпускні та
роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України
№957 від 30.10.2008 встановлено розмір
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв вітчизняного
виробництва, а саме для горілки та
лікеро-горілчаних виробів встановлено
роздрібну ціну за пляшку об'ємом 0,7 л., 40%
спирту не менше 42,14 грн., пляшку об'ємом
0,75 л., 40% спирту не менше 45,15 грн.

При розгляді справи в суді судом
встановлено, що під час проведення
перевірки встановлено факт реалізації
пляшки горілки «Біленька» 0,75 л., 40%
спирту за ціною 44,00 грн., що
підтверджується наданим до матеріалів
справи фіскальним чеком №2088 від 30.01.2014
р.

Крім того, суд зазначає, що в наданих
співробітникам податковому органу
поясненнях, які містяться в матеріалах
справи, ФОП ОСОБА_3 зазначив (мовою
оригіналу): «по поводу нарушения
объясняю, что водка была наценена на
объём 0,7 л., но по факту оказалось 0,75 л.».
Також, в наданих під час перевірки
письмових поясненнях продавець ОСОБА_4
пояснила, що вона продала пляшку
горілки «Біленька», 0,75 л., 40% спирту за
ціною 44,00 грн.

Стосовно посилань представника
позивача на те, що підчас перевірки
було реалізовано пляшку горілки
«Біленька» 0,7 л., 40% спирту за ціною 44,00
грн., а у чеку помилково зазначена
пляшка горілки ємкістю 0,75 л. у зв'язку з
невірним здійсненням кодуванням
касового апарату, суд зазначає
наступне.

З пояснень представника позивача
встановлено, що перекодування касового
апарату здійснювалось позивачем
особисто, оскільки чинне законодавство
не зобов'язує для вчинення таких дій
залучати спеціалістів. А тому наданий
представником позивача акт про
виправлення помилки в кодуванні товару
не може бути визнаний належним доказом,
оскільки вказане перекодування
здійснювалось самостійно позивачем та
вже після проведення перевірки.

Також судом не приймаються посилання
представника позивача на надані до
матеріалів справи накладні, відповідно
до яких позивачем горілка «Біленька»
ємкістю 0,75 л. не придбавалась взагалі,
оскільки походження товару, а також
наявність чи відсутність накладної не
впливає на факт реалізації товару.

Щодо відсутності у податкового органу
придбаної у позивача пляшки горілки,
суд зазначає, що з пояснень
представника відповідача встановлено,
що пляшка горілки податковим ораганом
відповідно до Закону України «Про
захист прав споживачів» не вилучалась
та була повернута по закінченню
перевірки.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем доведено правомірність
прийнятого рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій,
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, серед іншого, чи прийняті
вони обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення. При розгляді справи
встановлено, що при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення відповідач діяв
обґрунтовано, тобто з урахування всіх
обставин, які мають значення при
прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. Отже, у зв'язку з відмовою в
задоволенні позовних вимог, суд дійшов
висновку про стягнення з позивача
решти судового збору в розмірі 1644,30 грн.

Керуючись ст.ст. 2. 4, 7 - 12, 14, 71, 86, 158- 163, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення відмовити
повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на р/р 4006, отримувач коштів
Державний бюджет Ленінського району м.
Запоріжжя, банк - ГУДКСУ у Запорізькій
області, МФО 813015, , решту
суми судового збору в розмірі 1644,30 грн.
(одна тисяча шістсот сорок чотири
гривні 30 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.В.
Мінаєва