Справа № 808/1455/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року 11 год. 45 хв.Справа №
808/1455/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

представників позивача
Калініної-Заєць О.А., Харченко Б.І.

представників відповідача Бондаренка
О.В., Шахрая О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Улісс-Тур»

до: Державної податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

про: визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Улісс-Тур» (далі -
позивач або ТОВ «Улісс-Тур») звернулось
з адміністративним позовом Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області (далі
- відповідач або ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 10.01.2014 № ,
№ , № та № .

Посилаючись на відсутність порушення
вимог податкового законодавства,
позивач вважає необґрунтованими
висновки органу доходів і зборів, які
стали підставою для прийняття
оскаржуваних рішень, про допущене
заниження податкових зобов'язань з
податку на прибуток та податку на
додану вартість, завищення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, а також щодо
невідображення суми нарахованого та
виплаченого доходу фізичний особі, у
зв'язку з чим просить визнати
протиправними та скасувати прийняті
податкові повідомлення-рішення.

При судовому розгляді справи
представником позивача подано заяву
про відмову від позову в частини
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
10.01.2014 № , яким визначені
податкові зобов'язання з податку з
доходів з фізичних осіб та фінансові
санкції з податку з фізичних осіб у
сумі 510 грн.( т. 2 а.с. 221).

Відмова від частини позовних вимог
прийнята судом, провадження у справі в
частині позовних вимог про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
10.01.2014 № закрито (т. 2 а.с. 233).

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали у повному
обсязі, просили його задовольнити та
надали пояснення в його обґрунтування,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Представники відповідача позов не
визнали у повному обсязі, вважають що
податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідно до вимог діючого
законодавства, у зв'язку з встановленим
порушеннями вимог податкового
законодавства.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Улісс-Тур» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2010 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 по
31.12.2012, за результатами якої складено
Акт від 13.12.2013 № 140/08-29-22-0209/31970760, та на
підставі якого прийняті податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
10.01.2014 № , яким визначені
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем у сумі 148606 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 26066 грн. 25 коп., податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
10.01.2014 № , яким визначені
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
сумі 178284 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями у сумі 38318 грн. 25 коп., а також
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» від 10.01.2014 № , яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
19237 грн. ( т. 1 а.с. 7-9, 10-68, 156).

В адміністративному порядку зазначені
податкові повідомлення-рішення
позивачем не оскаржувались.

Підставами для прийняття оскаржуваних
рішень стали висновки Акту перевірки
про встановленні, зокрема, порушення:

- абзацу «б» підпункту 4.1.4 пункту 4
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платника
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» щодо ненадання у
строки декларації з податку на
прибуток за 2010 рік;

- пункту 1.32. статті 1, пункту 4.1
статті 4, пункту 5.1 статті 5, підпункту
11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», підпункту 14.1.231 пункту 14.1
статті 14, пункту 138.2 статті 138, підпункту
139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на прибуток
підприємств всього у сумі 148638 грн., у
тому числі по періодам:

- 2010 рік - у сумі 59817 грн.;

- І квартал 2011 - 31255 грн.;

- ІІ-ІІІ квартал 2011 року - 13800 грн.;

- ІІ-ІV квартал 2011 року - 13800 грн.;

- І квартал 2012 року - 33264 грн.;

- півріччя 2012 року - 43764 грн.;

- ІІІ квартал 2012 року - 43764 грн.;

- 2012 рік - 43764 грн.

- пункту 3.1, пункту 4.1, підпункту 7.2.3
пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість», пункту 198.2, пункту 198.3, пункту
198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 210
Податкового кодексу України, внаслідок
чого:

завищено р. 19 «Від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного періоду» на
загальну суму 19237 грн., у тому числі по
періодам:

- лютий 2011 року на суму 17447 грн.;

- червень 2011 року на суму 1249 грн.;

- березень 2012 року на суму 541 грн.;

занижено р. 24 «Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду» по періодам:

- лютий 2011 року на суму 2834 грн.;

- липень 2011 року на суму 17462 грн.;

занижено р. 25 «Сума ПДВ, що підлягає
сплаті» на загальну суму 195439, у тому
числі по періодам:

- жовтень 2010 року на суму 8449 грн.;

- березень 2011 року на суму 6045 грн.;

- квітень 2011 року на суму 9795 грн.;

- травень 2011 року на суму 9175 грн.;

- серпень 2011 року на суму 4341 грн.;

- вересень 2011 року на суму 12000 грн.;

- січень 2012 року на суму 16180 грн.;

- лютий 2012 року на суму 8500 грн.;

- березень 2012 року на суму 6459 грн.;

- квітень 2012 року на суму 10000 грн. ;

- травень 2012 року на суму 12500 грн.;

- червень 2012 року на суму 14667 грн.;

- липень 2012 року на суму 16000 грн.;

- серпень 2012 року на суму 15000 грн.;

- вересень 2012 року на суму 12000 грн.;

- листопад 2012 року на суму 14175 грн.;

- грудень 2012 на суму 11447 грн.(т. 1 а.с.
66-67).

Висновки про заниження податку на
прибуток обґрунтовані тим, що
позивачем не включено до валового
доходу за 2010 рік суму 228206 грн. від
наданих послуг (надання в оренду
власного нерухомого майна) за період з
01.07.2010 по 31.12.2010, та не збільшено валовий
дохід на суму безоплатно отриманих
товарів (робіт, послуг) за 2010 рік у сумі
11062 грн., а також завищенням валових
витрат за період І квартал 2011 - 2012 рік на
суму 393422 грн. по взаємовідносинам з ФОП
ОСОБА_6, ТОВ «Гермесойлгруп ЛТД» ТОВ
«Арсаон», ПП «Вертикаль-ВТ», ТОВ
«Днепр-Строй Система», по яким не
підтверджені поставка товарів та
надання послуг (т. 1 а.с. 13-30).

Висновки про заниження податку на
додану вартість на суму 178284 грн. та
завищення від'ємного значення суми
податку на додану вартість на суму 19237
грн. обґрунтовані не підтвердженням
господарських операцій з ТОВ
«Гермесойлгруп ЛТД» ТОВ «Арсаон», ПП
«Вертикаль-ВТ», ТОВ «Днепр-Строй
Система», ТОВ «ОВК-Технології», ТОВ
«Новітні технології Модернізації», ТОВ
«Техномашсервіс», та включенням до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість, які не
підтвердженні податковими накладними
(т. 1 а.с. 33-53).

Суд вважає висновки, які викладені в
Акті перевірки від 13.12.2013 №
140/08-29-22-0209/31970760, обґрунтованими, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення такими, що
прийняті відповідно до вимог чинного
законодавства, з наступних підстав.

Проведеною ДПІ в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області перевіркою
встановлено, що у період з 01.07.2010 по
31.12.2010 позивачем надані послуги щодо
надання в оренду власного нерухомого
майна на загальну суму 228206 грн. (без
ПДВ), яка не включена до складу валового
доходу (т. 1 а.с. 13-14).

Сума наданих послуг встановлена на
підставі наданих до перевірки актів
виконаних робіт, банківських
документів, та не оспорюється
позивачем.

Як встановлено судом, та підтверджено
Актом перевірки, позивачем податкові
декларації з податку на прибуток за 2010
рік у строки, визначені підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платника
податків перед бюджетами та державним
цільовими фондами», не подавались.

Пунктом 16.4 статті 16 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
було встановлено, що податок за звітний
період сплачується його платником до
відповідного бюджету у строк,
визначений законом для квартального
податкового періоду.

Платники податку у строки, визначені
законом, подають до податкового органу
податкову декларацію про прибуток за
звітний період, розраховану
наростаючим підсумком з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування минулих податкових
періодів у разі його наявності
відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього
Закону. При цьому за звітні квартал,
півріччя та три квартали платники
податку подають спрощену декларацію, а
за результатами звітного року - повну.
Форми декларацій з цього податку
встановлюються центральним податковим
органом за узгодженням з комітетом
Верховної Ради України, що відповідає
за проведення податкової політики.

Враховуючи, що позивачем декларація з
податку на прибуток за 2010 рік подана не
була, граничний строк подачі такої
декларації відповідно до положень
підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платника податків перед
бюджетами та державним цільовими
фондами» та пунктів 49.18 і 49.18 статті 49
Податкового кодексу України, був 10.02.2011
року, суд приходить до висновку
податкові зобов'язання визначені
позивачу за вказаним порушенням
правомірно та у межах строків,
визначених статтею 102 Податкового
кодексу України.

Крім того, враховуючи, що податкова
декларація з податку на прибуток
розраховується з наростаючим
підсумком, ТОВ «Улісс-тур» податкові
декларації з податку на прибуток за 2010
рік не подавались, доводи позивача про
неправомірне визначення податкових
зобов'язань за період з 01.07.2010 по 31.12.2010
суд вважає необґрунтованими.

Також перевіркою встановлено, що ТОВ
«Улісс-тур» не збільшено валового
доходу на суму безоплатно отриманих
товарів (робіт, послуг) за 2010 рік у сумі
11062 грн., яка виникла відповідно до
кредиторської заборгованості ПП
«Архбуд» у розмірі 3192 грн. 04 коп., КП
«ВРЕЖО № 13» у розмірі 2116 грн. 56 коп. та
ТОВ «Схід Будпроект» у розмірі 5753 грн. 40
коп.(т. 1 а.с. 15-16).

Обставини щодо наявності
кредиторської заборгованості перед
вказаними підприємствами встановлені
при проведенні перевірки на підставі
наданої інформації за підписом
директора ТОВ «Улісс-Тур» Маловчико
О.А. та не спростовані представниками
позивача при судовому розгляді справи
(т. 1 а.с. 141).

Згідно з пунктом 1.25 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», безнадійна
заборгованість - це, у тому числі,
заборгованість по зобов'язаннях, за
якою минув строк позовної давності.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1 цього ж
Закону, безповоротна фінансова
допомога - це сума заборгованості
платника податку перед іншою юридичною
чи фізичною особою, що залишилася
нестягнутою після закінчення строку
позовної давності.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлено загальний строк позовної
давності тривалістю у три роки.

Відповідно до абзацу третього пункту
1.23 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
безоплатно надані товари (роботи,
послуги) - це роботи та послуги, які
надаються платником податку без вимоги
про компенсацію їх вартості.

Підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4
зазначеного Закону було закріплено, що
валовий дохід включає Доходи з інших
джерел, у тому числі, але не виключно, у
вигляді: сум безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному періоді, вартості товарів
(робіт, послуг), безоплатно наданих
платнику податку у звітному періоді,
крім їх надання неприбутковим
організаціям згідно з пунктом 7.11
статті 7 цього Закону та у межах таких
операцій між платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи, крім
випадків, визначених у частині
четвертій статті 3 Закону України «Про
списання вартості несплачених обсягів
природного газу».

Враховуючи наявну кредиторську
заборгованість перед ПП «Архбуд» у
розмірі 3192 грн. 04 коп., КП «ВРЕЖО № 13» у
розмірі 2116 грн. 56 коп. та ТОВ «Схід
Будпроект» у розмірі 5753 грн. 40 коп., яка
залишилась нестягнутою, та яку позивач
повинен був визнати безнадійною та
збільшити на вказану суму свій валовий
дохід, суд приходить до висновку про
правомірність висновків податкового
органу щодо заниження валового доходу.

Висновки Акту перевірки щодо
завищення ТОВ «Улісс-Тур» валових
витрат за період І квартал 2011 - 2012 рік на
суму 393422 грн., внаслідок включення до
складу витрат по взаємовідносинам з
ФОП ОСОБА_6 суми у розмірі 125022 грн., з ТОВ
«Гермесойлгруп ЛТД» суми у розмірі 60000
грн., з ТОВ «Арсаон» суми у розмірі 5833
грн. 33 коп., з ПП «Вертикаль-ВТ» суми у
розмірі 155567 грн. та з ТОВ «Днепр-Строй
Система» суми у розмірі 47000 грн., а також
про заниження податку на додану
вартість на суму 178284 грн. та завищення
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 19237 грн.,
внаслідок включення до складу
податкового кредиту суми ПДВ по
взаємовідносинам з ТОВ «Гермесойлгруп
ЛТД», ТОВ «Арсаон», ПП «Вертикаль-ВТ»,
ТОВ «Днепр-Строй Система», ТОВ
«ОВК-Технології», ТОВ «Новітні
технології Модернізації», ТОВ
«Техномашсервіс», та включенням до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість, які не
підтвердженні податковими накладними,
суд також вважає обґрунтованими з
наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено
Актом перевірки, 25.12.2010 між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6
(орендодавець) та позивачем (орендар)
укладено Договір оренди нежитлового
приміщення, за умовами якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нежитлові кімнати №№ 30, 31, 311, 32, 33, 331,34,
35, 36, 37 другого поверху будівлі літ. Ж-3,
загальною площею 211,4 кв.м., що
розташовані в АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 215-217).

За умовами Договору за користування
об'єктом оренди орендар щомісячно
сплачує орендодавцю оренду плату в
сумі 162 грн. 39 коп. за один квадратний
метр, що становить 34330 грн. 50 коп. Термін
дії Договору встановлено з 01.01.2011 по
01.06.2011.

За Додатковою угоди від 01.05.2011 до
вказаного Договору, сторонам змінено
строк його дії до 01.05.2011, об'єкт оренди
повернутий орендодавцю 01.05.2011 (т. 2 а.с.
219-220).

Відповідно до Акту перевірки та
додатку «Реєстр суб'єктів
господарювання, з якими ТОВ «Улісс-тур»
перебував у господарських відносинах»,
позивачем сплачено на користь ФОП
ОСОБА_6 орендну плату у сумі 125022 грн.(без
ПДВ), яка включена до складу валових
витрат за І квартал 2011 року (т. 1 а.с. 17-18,
78).

01.09.2011 між ТОВ «Улісс-Тур» (замовник) і
ТОВ «Гермесойлгруп ЛТД» (виконавець)
укладено Договір про надання послуг, за
умовами якого виконавець
зобов'язується надати послуги з
обслуговування та утримання території
нежитлових приміщень, розташованих за
адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 152:
прибирання прибудинкової території,
побілка бордюрів та дерев, послуги з
косметичного оновлення приміщень,
прибирання приміщень. Термін дії
Договору - 24 місяці (т. 2 а.с. 40).

Як зазначено у договорі, вартість
послуг визначається сторонами по факту
їх надання по результатам кожного
календарного місяця та фіксується в
актах виконаних робіт.

ТОВ «Гермесойлгруп ЛТД» виписана
податкова накладна № 22 від 06.06.2011,
відповідно до якої вартість наданих
послуг становить 72000 грн., у тому числі
ПДВ 12000 грн. (т. 1 а.с. 164).

Актом перевірки зафіксовано, що
розрахунки між сторонами проведені у
безготівковій формі, заборгованість
відсутня (т. 1 а.с. 19).

Акти виконаних робіт, які
підтверджують виконання робіт (надання
послуг), їх обсяг, вартість, суду при
розгляді справи позивачем не надані.

Сума у розмірі 60000 грн. включена
позивачем до складу валових витрат у
ІІІ кварталі 2011, сума ПДВ у розмірі 12000 -
до складу податкового кредиту вересня
2011.

Також, перевіркою встановлено, що
позивачем включено до складу валових
витрат І кварталу 2012 року суму 5833 грн. 33
коп., до складу податкового кредиту
лютого 2012 суму ПДВ 1166 грн. 67 коп. по
взаємовідносинам з ТОВ «Арсаон» на
підставі податкової накладної № 520 від
17.02.2012 щодо придбання бура, шпільок,
гайок, полос, електродів, прутів та шайб
стальних, видаткової накладної № 520 від
17.02.2012 та рахунку-фактури СФ-00000017 від
15.02.2012. (т. 1 а.с. 169, 224-225).

Договір між позивачем та ТОВ «Арсаон»
не укладався, розрахунки проведені у
безготівковій формі, заборгованість
відсутня (т. 1 а.с. 20).

Документи, які підтверджують
транспортування товару до перевірки не
надавались.

04.01.2012 між позивачем (замовник) та ПП
«Вертикаль-ВТ» (виконавець) укладено
Договір надання послуг, за умовами
якого виконавець зобов'язується надати
послуги з облаштування та благоустрою
нежитлових приміщень, розташованих за
адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 175:
миття вікон (видалення написів та
наклейок на вікнах), прибирання
приміщень, косметичні послуги по
косметичному оновленню приміщень (т. 2
а.с. 69-70).

Як зазначено у Договорі, вартість
послуг визначається сторонами по факту
їх надання по результатам кожного
календарного місяця та фіксується в
актах виконаних робіт. Термін дії
договору 24 місяці з моменту підписання.

ПП «Вертикаль-ВТ» виписані податкові
накладні № 134 від 31.01.2012 на суму 40680 грн.,
у тому числі ПДВ 6780 грн., № 139 від 29.02.2012
на суму 44000 грн., у тому числі ПДВ 73333 грн.
33 коп., № 131 від 31.03.2012 на суму 42000 грн., у
тому числі ПДВ 7000 грн., № 162 від 27.04.2012 на
суму 28000 грн., у тому числі ПДВ 4666 грн. 67
коп. (т. 1 а.с. 165, 167-168, т. 2 а.с. 175).

Також між сторонами складені акти
виконаних робіт від 31.01.2012, 29.02.2012, 31.03.2012,
26.04.2012, 27.04.2012 (т. 1 а.с. 201-206).

Актом перевірки зафіксовано, що
розрахунки між сторонами проведені у
безготівковій формі, заборгованість
відсутня (т. 1 а.с. 22).

Сума у розмірі 155567 грн. включена
позивачем до складу валових витрат,
сума ПДВ у розмірі 31113 грн. - до складу
податкового кредиту: січень 2012 року - 9780
грн., лютий 2012 року - 7333 грн., березень 2012
року - 7000 грн., квітень 2012 року - 10000 грн.

05.01.2012 між позивачем (замовник) та ТОВ
«Днепр-Срой-Система» (виконавець)
укладено Договір на виконання
ремонтних робіт, за умовами якого
виконавець зобов'язується виконати
роботи по благоустрою прилеглої
території та ремонту (консервації,
утеплення) фасаду нежитлової будівлі,
котра належить на праві власності
замовнику та розташована за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Гудименко, 10-а:
прибирання підлеглої території,
насадження газонів на прилеглій
території, встановлення на прилеглій
території урн для сміття, ремонтні
роботи по утепленню фасаду будівлі,
ремонтні роботи по консервації будівлі
(т. 2 а.с. 57).

За умовами Договору, вартість послуг
визначається сторонами по факту їх
надання по результатам кожного
календарного місяця та фіксується в
актах виконаних робіт. Термін дії
договору 24 місяці з моменту підписання.

ТОВ «Днепр-Строй-Система» виписано
податкову накладну № 46 від 31.01.2012,
відповідно до якої вартість виконаних
робіт (наданих послуг) становить 56400
грн., у тому числі ПДВ 9400 грн. (т. 1 а.с. 166).

Також між сторонами 31.01.2012 підписано
акт виконаних робіт на вказану суму
(а.с. 1 а.с. 206).

Актом перевірки зафіксовано, що
розрахунки між сторонами проведені у
безготівковій формі, заборгованість
відсутня (т. 1 а.с. 23).

Сума у розмірі 47000 грн. включена
позивачем до валових витрат у І
кварталі 2012 року, сума ПДВ у розмірі 9400
грн. включена до складу податкового
кредиту січня 2012 року.

Також проведеною перевіркою
встановлено, що ТОВ «Улісс-Тур»
сформовано податковий кредит по
взаємовідносинам з ТОВ
«ОВК-Технології» на підставі виписаних
останнім податкових накладних на
загальну суму 58167 грн., у тому числі
травень 2012 року - 12500 грн., червень 2012
року - 14667 грн., липень 2012 року 16000 грн.,
серпень 2012 року - 15000 грн.( т. 1 а.с. 171-180).

Між позивачем та ТОВ «ОВК-Технології»
01.05.2012 укладений Договір поставки № 60,
за умовами якого ТОВ «ОВК-Технології»
зобов'язаний поставити будівельні
матеріали, які позивач зобов'язується
прийняти та сплатити їх вартість.
Термін дії Договору - до 31.07.2012 з
можливістю подальшої пролонгації. Сума
Договору - 349000 грн., у тому числі ПДВ 58166
грн. 67 коп. (т. 2 а.с. 30-32).

01.05.2012 між позивачем (замовник) та ТОВ
«ОВК-Технології» (підрядник) укладено
Договір підряду № 61, за умовами якого
підрядник здійснює монтаж та
влаштування водоводів на об'єкті, що
розташований: м. Запоріжжя, вул.
Гудименка, 10-а.

Актом перевірки зафіксовано, що
розрахунки між сторонами проведені у
безготівковій формі, заборгованість
відсутня (т. 1 а.с. 43).

Як встановлено перевіркою, позивачем
також сформовано податковий кредит по
взаємовідносинам з ТОВ «Новітні
технології Модернізації» на суму 25622
грн., у тому числі листопад 2012 року - 14175
грн., грудень 2012 року - 11447 грн., на
підставі виписаних останнім
податкових накладних № 76 від 30.11.2012, №77
від 30.11.2012, № 36 від 28.12.2012 та № 37 від
28.12.2012 (т. 1 а.с. 181-186).

Відповідно до укладених Договорів
будівельного підряду № 1/11 від 01.11.2012 та
№ 3/12 від 03.12.2012, ТОВ «Новітні технології
Модернізації» зобов'язувалось
виконати будівельні роботи на об'єктах,
що належать позивачу та розташовані за
адресами: м. Запоріжжя, вул. Гудименко,
10-а та м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, 40.

Між сторонами підписані акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 30.11.2012 та 28.12.2012 (т. 2 а.с. 195-196,199-200).

Актом перевірки зафіксовано, що
розрахунки між сторонами проведені у
безготівковій формі, заборгованість
відсутня (т. 1 а.с. 44).

Також проведеною перевіркою
встановлено, що до складу податкового
кредиту вересня 2012 року позивачем
включено суми ПДВ у розмірі 12000 грн. по
взаємовідносинам з ТОВ
«Техномашсервіс» відповідно до
виписаних податкових накладних № 33 від
28.09.2013 та № 34 від 28.09.2012 (т. 1 а.с. 181-182).

Між ТОВ «Улісс-тур» та ТОВ
«Техномашсервіс» 28.09.2012 укладений
Договір поставки, за умовами якого ТОВ
«Техномашсервіс» зобов'язувався
поставити будівельні матеріали на
об'єкт, що розташований: м. Запоріжжя,
вул. Гудименко, 10-а (т. 41).

Відповідно до наданих позивачем
товарно-транспортних накладних від
28.09.2012, доставка товару відбувалась
транспортом позивача (а.с. 212, 214).

Документи, які підтверджують
оприбуткування товару, його
використання у власній господарській
діяльності, позивачем не надані.

Проведеною перевіркою також
встановлено, що позивачем не надані
податкові накладні, які були включені
до реєстру отриманих податкових
накладних та відображених в
деклараціях з ПДВ за лютий 2011 року та
червень 2011, що виписані: ВАТ
«Запоріжжяобленерго» ()
у лютому 2011 року на суму ПДВ - 28107 грн.;
ТОВ «Улісс-Тур» () у
червні 2011 року на суму ПДВ - 1249 грн. (т. 1
а.с. 51).

Досліджені судом податкові декларації
за лютий та червень 2011 року з додатками
5 «Розшифровки податкових зобов'язань
та податкового кредиту», містять
відомості про формування податкового
кредиту в лютому 2011 на підставі
податкової накладної, що виписана
контрагентом, який має індивідуальний
податковий номер 249, що відповідає
податковому номеру ВАТ
«Запоріжжяобленерго», та щодо
формування податкового кредиту за
червень 2011 на підставі податкової
накладної, що виписана платником
податків, який має індивідуальний
податковий номер 97, що відповідає
податковому номеру позивача (т. 2 а.с.
180-184, 210-212).

При судовому розгляді справи позивачем
зазначені податкові накладні надані не
були.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (у редакції, чинній на час
виникнення правовідносин), валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

За змістом пункту 5.2. цієїж статті, до
складу валових витрат включаються,
зокрема: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5
зазначеного Закону не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

За визначенням пункту 1.32 статті 1 цього
Закону, господарська діяльність - це
будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною, та
суттєвою. Під без посередньою її участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Необхідною умовою для включення витрат
на оплату послуг до валових витрат
підприємства є, зокрема, належне
документальне підтвердження факту
надання таких послуг (позаяк наслідки у
податковому обліку створюють лише
реально вчинені господарські операції
відповідно до їх економічного змісту)
та отримання платником податків
економічної вигоди від здійснення
господарської операції як складової
господарської діяльності. При цьому
презумується, що така господарська
операція здійснюється з врахуванням
комерційного і розумного
співвідношення розміру понесених
витрат та очікуваної вигоди.

Аналогічні норми містяться в
Податковому кодексі України, який
набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, яких відбувається формах,
здійснених для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталі (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником.

Відповідно до пункту 138.8 статті 138
Податкового кодексу України до складу
витрат, які враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються витрати операційної
діяльності та інші витрати.

Витрати операційної діяльності
включають собівартість виготовлених
та реалізованих товарів, виконаних
робіт, наданих послуг. Витрати, що
формують собівартість виготовленої
продукції (робіт, послуг), складається з
витрат, прямо пов'язаних з виробництвом
таких товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, а саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

- загальновиробничих витрат, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів
бухгалтерського обліку;

- вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат.

Згідно з підпунктом 138.8.1 пункту 138.8
статті 138 Податкового кодексу України
до складу прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, які створюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектуючих
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкту витрат.

Відповідно до пункту 137.1 статті 137
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому відбувся
перехід права власності на товар
покупцеві.

При цьому, пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Таким чином, за правилами Закону
України «Про оприбуткування прибутку
підприємств» та Податкового кодексу
України підставою для віднесення до
складу витрат сум витрат, понесених на
придбання товарів (робіт, послуг), є
сукупність таких умов, як реальне
(фактичне) придбання товарів (робіт,
послуг), використання придбаних
товарів (робіт, послуг) у власній
господарській діяльності, а також
документальне підтвердження понесених
витрат.

Оскільки правила ведення податкового
обліку з податку на прибуток
законодавством окремо не визначені, до
уваги береться загальна вимога
відповідності податкового обліку
бухгалтерському, ведення якого
передбачає обов'язкову наявність
первинних бухгалтерських документів,
що підтверджують ту чи іншу
господарську операцію.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
зазначеного Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону,
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені
якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції;

- посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Фактичне виконання послуг зазначений
документ може підтверджувати у
бухгалтерському обліку за умови
виконання наведених вище умов.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Отримання позивачем товару та наданих
послуг підлягає встановленню в
судовому процесі як юридичний факт, з
яким закон пов'язує виникнення права
платника податку на включення вартості
придбаних послуг до складу валових
витрат.

Надані позивачем акти виконаних робіт
не розкривають зміст господарської
операції, обсяг та характер виконаних
робіт, місце і час їх виконання, одиниці
виміру та калькуляції, результати
здійснених заходів, а містять лише
загальні відомості щодо їх вартості, що
не дає можливості встановити зв'язок
наданих послуг з господарською
діяльністю позивача та їх подальше
використання у власній господарській
діяльності.

Позивачем не надані докази, які
підтверджують отримання придбаних
будівельних матеріалів, їх
оприбуткування та подальше
використання у власній господарській
діяльності.

Також позивачем не доведено отримання
економічної вигоди та доцільність
укладення договору оренди нежитлових
приміщень з ФОП ОСОБА_6

Як встановлено судом при судовому
розгляді справи, позивач, одним із
видів діяльності якого є надання в
оренду власного нерухомого, на час
укладення договору оренди з ФОП ОСОБА_6
мав власні вільні приміщення.

Використання у господарській
діяльності орендованих у ФОП ОСОБА_6
приміщень позивачем не доведено.

За вказаних обставин суд також вважає
обґрунтованими висновки про заниження
податку на додану вартість та про
завищення від'ємного значення суми
податку на додану вартість.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20% від
звичайної ціни на такі товари (послуги),
та складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статті 8 цього
Закону, протягом звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподаткованих
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням основних фондів (основних
засобів у тому числі інших необоротних
матеріальних активів та незавершених
капітальних інвестицій в необоротні
капітальні активи), утому числі при їх
імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або
поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону, датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів «робіт, послуг); або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Аналогічні норми містяться в
Податковому кодексі України, який
набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України визначено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України
вважається дата здійснення першої з
подій:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Таким чином, наявність належним чином
оформлених податкових накладних є
підставою для включення до податкового
кредиту платника сум ПДВ за такими
накладними.

При цьому, наявність лише належним
чином оформлених податкових накладних
за умови фіктивності операцій,
відсутності доказів їх реального
вчинення, виключає правомірність
визначення платником податкового
кредиту за такими операціями.

Витрати, які складаються з сум
податків, сплачених платником податків
у зв'язку із придбанням товарів і
послуг протягом звітного періоду, що
включаються до складу податкового
кредиту, повинні бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Будь-які документи, у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо, мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

У разі, якщо фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Надані позивачем документи, які були
досліджені також при проведені
перевірки, не розкривають зміст
господарських операцій, обсяг та
характер виконаних робіт, місце і час
їх виконання, одиниці виміру та
калькуляції, результати здійснених
заходів, а містять лише загальні
відомості щодо їх вартості, що не дають
можливості встановити зв'язок наданих
послуг з господарською діяльністю
позивача та їх подальше використання у
власній господарській діяльності.

Позивачем не надані докази, які
підтверджують отримання придбаних
будівельних матеріалів, їх
оприбуткування та подальше
використання у власній господарській
діяльності.

За вказаних обставин, суд вважає
висновки податкового органу про
допущені порушення податкового
законодавства обґрунтованими, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення такими, що
прийняті правомірно.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що позивачем допущені
порушення вимог податкового
законодавства, суд приходить до
висновку, що оскаржувані рішення
прийняті на підставі, в межах наданих
повноважень та у спосіб, що
передбачений законодавством, а відтак -
заявлені позовні вимоги про їх
скасування не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М Каракуша