Справа № 818/9098/13-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 р.Справа № 818/9098/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Запари Е.В.

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

за участю відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014р. по
справі № 818/9098/13-а

за позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Головне управління Пенсійного
фонду України в Сумській області,
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з
ОСОБА_2 на користь Державного бюджету
України вартість навчання в сумі 99984,00
грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що ОСОБА_2 згідно
направлення Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області навчався в НУЮАУ ім. Ярослава
Мудрого за кошти державного бюджету.
Згідно договору про підготовку
фахівців з вищою освітою за державним
замовленням № 046 від 01.09.2008 р.
відповідач взяв на себе зобов'язання
прибути після закінчення академії на
місце направлення і відпрацювати не
менше трьох років, та у разі відмови
працювати за призначенням -
відшкодувати до державного бюджету
вартість навчання у встановленому
порядку. У зв'язку з тим, що після
закінчення навчання відповідач не
прибув до ГУ ПФ України в Сумській
області і не працевлаштувався. Позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_2 99984,00 грн.
понесених витрат на підготовку фахівця
на користь Державного бюджету України.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року адміністративний позов Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Державного бюджету України вартість
навчання в сумі 99984,00 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу в
якій просить постанову суду скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову
позивача в повному обсязі, мотивуючи
скаргу порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів статей 8,43,53 Конституції
України, частини 2 статті 52 Закону
України «Про освіту», статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Позивач надав до суду апеляційної
інстанції письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких просив
залишити без задоволення апеляційну
скаргу відповідача, а рішення суду
першої інстанції без змін.

Відповідач в судовому засіданні вимоги
апеляційної скарги підтримав з
викладених у ній підстав, просив суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області у повному обсязі.

Представник позивача заперечувала
проти задоволення апеляційної скарги
відповідача, посилаючись на законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, яке просила суд апеляційної
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача, представника позивача,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем було порушено умови
угоди, а саме неприбуття до управління
ПФУ для працевлаштування, то він
повинен відшкодувати повну вартість
навчання у вищому навчальному закладі.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що між Пенсійним фондом
України та НУЮАУ ім. Ярослава Мудрого
16.03.2001 р. було укладено угоду про
співробітництво та підготовку
фахівців з вищою юридичною освітою (а.с.
6-7).

Між НУЮАУ ім. Ярослава Мудрого,
Головним управлінням Пенсійного фонду
України в Сумській області та ОСОБА_2
01.09.2008 р. було укладено договір № 046 (а.с.
8). Згідно вказаного договору НУЮАУ ім.
Ярослава Мудрого зобов'язувався за
результатами державного розподілу
молодих спеціалістів видати студенту
направлення на роботу, ГУ ПФ України в
Сумській області зобов'язувалось після
закінчення студентом навчання надати
йому роботу відповідно до отриманої
кваліфікації вищої освіти, ОСОБА_2
зобов'язується прибути після
закінчення навчання на місце
направлення для працевлаштування та
відпрацювати не менш як три роки згідно
з державним розподілом, а у разі
відмови працювати за призначенням -
відшкодувати до державного бюджету
вартість навчання у встановленому
порядку.

Відповідач навчався у вищому
навчальному закладі з 2008 року, наказом
№ 267-С від 08.06.2013 р. його було
відраховано з університету у зв'язку з
закінченням навчання і отриманням
повної вищої освіти за спеціальністю
"Правознавство" та здобуттям
кваліфікації юриста. 08.06.2013 р.
відповідачу було видано диплом
магістра. Відповідно до розподілення
молодих спеціалістів, які закінчують
НУЮАУ ім. Ярослава Мудрого за
спеціальністю "Правознавство" в червні
2013 року, відповідач направлявся до
Головного управління в Сумській
області (а.с. 10)

Одночасно по закінченню навчального
закладу відповідачу було вручено
направлення для працевлаштування № 54
за територіальністю Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області.

Відповідач отримавши диплом і
направлення щодо працевлаштування у
визначений термін до роботи за
призначенням не приступив і не
відшкодував вартість навчання.

Згідно з частиною першою та другою
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом першим частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом першим частини першої
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває
провадження у справі якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що даний спір є
приватно - правовим, між сторонами
існують договірні правовідносини
майнового характеру, а тому справа не
може бути предметом розгляду в
адміністративному судочинстві,
роз'яснивши позивачу право звернення з
позовом в порядку
цивільно-процесуального судочинства.

За правилами ч.1 ст.203 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції і
залишає позовну заяву без розгляду або
закриває провадження у справі з
підстав, встановлених ст. 157 цього
Кодексу.

За таких обставин, оскаржувана
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі.

Керуючись ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, ч. 1 ст.
203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014р. по
справі № 818/9098/13-а скасувати.

Провадження у справі за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О. Повний текст ухвали
виготовлений 10.06.2014 р.