Справа № 1570/3556/2012
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/3556/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Вовченко O.A.,

секретар судового засідання
Маковейчук Т.С.,

за участі:

представника позивача
- Трощеновський О.В. (за довіреністю),

представник
відповідача - Неплій І.А. (за
довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гранресурси" до Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н
О В И В

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гранресурси" (далі
ТОВ "Гранресурси" , позивач), звернулось
до Одеського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Біляївському
районі Одеської області Державної
податкової служби, в якому просив суд, з
урахуванням остаточних вимог, визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення № від
15.06.2012 року, № від 19.04.2012 року,
№ від 15.06.2012 року, прийняті
Державною податковою інспекцією у
Біляївському районі Одеської області
Державної податкової служби.

В судових засідання замінено
відповідача - Державну податкову
інспекцію у Біляївському районі
Одеської області Державної податкової
служби на його правонаступника -
Державну податкову інспекцію у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (далі ДПІ у Біляївському
районі, відповідач).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що з податковими
повідомленнями-рішеннями не
погоджується, вважає їх
безпідставними, неправомірними,
незаконними та такими, що суперечать
чинному законодавству України, через
їх необґрунтованість та недоведеність.
Вказані твердження позивач
обґрунтовує тим, що висновки
податкового органу щодо нікчемності
правочинів між позивачем та його
контрагентом, на підставі чого були
прийняті оскаржувані рішення, не
знаходять жодного документального
підтвердження. При цьому, посилання
відповідача на такі обставини як
«ризиковість» контрагента,
відсутність у договорах та накладних
певних незначних відомостей та того,
що директор контрагента позивача - ТОВ
«Флорена-Плюс» є громадянином
Російської Федерації, не можуть, на
думку позивача, свідчити про
недійсність укладених договір між
сторонами.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав остаточні позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
обґрунтування, викладені в позовній
заяві і просив задовольнити позовні
вимоги.

Представник відповідача, подав до суду
заперечення на адміністративний позов
(т.1 а.с. 128-136), де зазначено, що з
позовними вимогами відповідач не
згоден та вважає їх необґрунтованими,
оскільки при проведенні перевірки ТОВ
"Гранресурси" встановлено порушення
вимог чинного законодавства в частині
взаємовідносин позивача з його
контрагентом ТОВ "Флорена-плюс", в
результаті чого на підставі акту
перевірки, відповідачем прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення. Як вказано в
запереченнях до адміністративного
позову, орган контролю дійшов такого
висновку, оскільки ТОВ "Гранресурси"
уклало правочини із контрагентом - ТОВ
"Флорена-плюс" , які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними, відтак є нікчемними.
Так, на думку податкового органу,
фінансово-господарська діяльність ТОВ
"Флорена-плюс" здійснюється поза межами
правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної дієздатності ТОВ
"Флорена-плюс".

В судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на
обґрунтування, що вказані в
запереченнях на адміністративний
позов.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи
та матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

ТОВ "Гранресурси" ()
зареєстровано Біляївською районною
державною адміністрацією, що
підтверджується свідоцтвом (т.2 а.с. 161).
Основними видами діяльності ТОВ
"Гранресурси", згідно довідки з ЄДРПОУ,
є оптова торгівля деревиною,
будівельними матеріалами та
санітарно-технічним обладнанням,
оптова торгівля іншими машинами та
устаткуваннями, неспеціалізована
оптова торгівля, вантажний
автомобільний транспорт, надання
послуг перевезення речей, будівництво
житлових і нежитлових будівель (т.2 а.с.
162).

Приписами п.73.3 ст. 73 ПК України,
визначено, що контролюючі органи мають
право звернутися до платників податків
та інших суб'єктів інформаційних
відносин із письмовим запитом про
подання інформації (вичерпний перелік
та підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
підтвердження. Такий запит
підписується керівником (заступником
керівника) контролюючого органу і
повинен містити перелік інформації,
яка запитується, та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту.

Судом встановлено, що 01.03.2012 року за №
3361/10/22-1009 ДПІ у Біляївському районі
направлено запит на адресу ТОВ
"Гранресурси" з проханням надати
інформацію та її документальне
підтвердження щодо
фінансово-господарських відносин
позивача з ТОВ "Флорена-плюс" (т. 1 а.с. 137).

16.03.2012 року ТОВ "Гранресурси" на
виконання зазначеного запиту
направило до ДПІ у Біляївському районі
документи на підтвердження здійснення
правочинів між позивачем та ТОВ
"Флорена-плюс", що підтверджується
супровідним листом за вхідним номером
195/10 від 16.03.2012 року (т.1 а.с. 138).

Приписами п.75.1 ст. 75 ПК України
визначено, що контролюючі органи мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Згідно п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України,
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит контролюючого органу,
в якому зазначаються можливі порушення
цим платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Відповідно до п.79.1 ст.79 ПК України,
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником контролюючого органу
рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

21.03.2012 року начальником ДПІ у
Біляївському районі у відповідності до
ст.ст. 75,78,79 ПК України, видано наказ № 47
«Про проведення позапланової
невиїзної перевірки" ТОВ "Гранресурси"
(т. 1 а.с. 64).

На підставі зазначеного наказу ДПІ у
Біляївському районі проведена
документальна невиїзна перевірка
позивача ТОВ "Гранресурси", код за
, з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам із контрагентом ТОВ
"Флорена-Плюс", код за за
період 01.04.2011 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої складено акт №
155/22/37170646 від 22.03.2012 р. (т. 1 а.с. 19-41).

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК
України, результати перевірок (крім
камеральних та електронних перевірок)
оформлюються у формі акта або довідки,
які підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Зазначеним актом перевірки № 155/22/37170646
від 22.03.2012 р. встановлені порушення
позивачем вимог п.п. 14.1.27 п.14.1 ст. 14, п. 138.2
ст. 138 ПК України, в результаті чого
занижено податок на прибуток в сумі 121438
грн., в тому числі по періодам: за ІІ
квартал 2011 року -67172 грн., за ІІІ квартал
2011 року - 54266 грн.; та встановлено
порушення абз. "а" п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.
198 ПК України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 95754 грн., у тому числі за вересень
2011 року - 14494 грн., за жовтень 2011 року -
81260 грн.

В описовій частині акту
перевірки, а саме в п.п. 3.1.2 п. 3.1 акту
вказано, що між ТОВ "Гранресурси" та ТОВ
"Флорена-Плюс" складено договори
постачання за № 5 від 01.04.2011 року та № 11
від 01.08.2011 року, якими, зокрема,
передбачалось, що асортимент,
кількість, ціна придбаного товару і
строки постачання зазначаються в
накладних. Однак, як вказано в акті, у
наданих накладних, не лише відсутня
адреса передачі товару, а також назва
населеного пункту, в якому відбувалася
передача товару; умовами договорів не
визначено місце передачі товару та
умови (базис) поставки, відтак, не є за
можливе з'ясувати конкретну адресу
поставки, і як наслідок цього, обов'язки
сторін та їх витрати по постачанню та
придбанню товару. Також, в акті
зазначено, що до перевірки не надано
товаро-транспортні накладні або інші
документи, що підтверджують
транспортування товару до місця
прийняття його покупцем, що є
додатковим свідченням відсутності
товаро-матеріальних цінностей.

Крім того, в акті відображено
інформацію, отриману від ДПС в Одеській
області (вих.№986/7/07-3411 від 9.02.2012 року), в
якій зафіксовано те, що за результатами
проведення заходів встановлено факт
формування посадовими особами СГД, які
перебувають на обліку в територіальних
ДПІ Одеської області податкового
кредиту з податку на додану вартість по
взаємовідносинах з підприємства
«ризикової» категорії, які перебувають
на податковому обліку в ДПІ м. Києва та
Київської області, а саме: ТОВ
"Флорена-Плюс" - директор ОСОБА_4 -
громадянин Російської Федерації, який
на території м. Києва та Київської
області зареєстрованим не значиться.

На підставі зазначеного, податковий
орган в акті перевірки керується ст.215
Цивільного кодексу України та
посилається на недодержання позивачем
ч.2 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Окрім наведених порушень, в п. 3.2.2.
«Податковий кредит» акту перевірки
зазначено й те, що контрагент позивача -
ТОВ "Флорена-Плюс" за податковою
адресою не знаходиться та має 0 стан
«платник податків за основним місцем
обліку».

В цьому ж розділі акту зазначено, що
актом ДПІ у Печерському районі м. Києва
від 07.03.2012 року за №103/22-9/35851839 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФЛОРЕНА-ПЛЮС» (код
за ) щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.03.2009 року по
29.02.2012 року» встановлено, що ДПІ у
Печерському районі м. Києва здійснено
відповідні заходи з мстою проведення
зустрічної звірки товариства з
обмеженою відповідальністю
«Флорена-Плюс» (код за ) з
питань підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період з 01.03.2009 року по 29.02.2012 року», в
ході яких з'ясовано, що операції TOB
"ФЛОРЕНА-ПЛЮС", код за , не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних ,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів. В
зв'язку з цим, як вбачається зі змісту
акту, TOB «Флорена-Плюс» не могли
фактично здійснювати господарські
операції з урахуванням часу,
оперативності проведення операцій,
місцезнаходження майна, віддаленості
контрагентів один від одного. Також, в
акті зазначено, що в ході проведення
перевірки не встановлено факт передачі
товарів (послуг) TOB «Флорена-Плюс»
контрагентам-покупцям, у зв'язку з
відсутністю (не наданням для перевірки)
договорів про господарську діяльність,
актів приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів, а також інших
первинних документів. Перевіркою
встановлено відсутність будь-якої
інформації про наявні складські
приміщення, наявність автомобільного
чи іншого транспорту, а також
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства. У зв'язку з
відсутністю основних засобів,
виробничого обладнання, транспортного
та торгівельного обладнання,
матеріалів (сировини), товарних
запасів, трудових ресурсів здійснення
основного виду діяльності не є
можливим. Також, в даному акті йдеться
посилання на порушення кримінальної
справи за фактом фіктивного
підприємництва TOB «Флорена-Плюс» та за
фактом підроблення документів
невстановленими слідством особами TOB
«Флорена-Плюс».

Не погоджуючись з висновками вказаного
акту, позивачем до ДПІ у Біляївському
районі надано заперечення на акт
невиїзної позапланової перевірки від
10.04.2012 року вих. № 10/04-12 (т. 1 а.с. 42-50). ДПІ у
Біляївському районі, розглянувши
зазначені заперечення, дійшла до
висновку, що підстави для перегляду
акту перевірки відсутні (т. 1 а.с.51-63).

На підставі акту перевірки №155/22/37170646
ДПІ у Біляївському районі прийнято
податкове повідомлення-рішення від
19.04.2012 року № , яким визначено
грошове зобов'язання позивача у сумі
121438, 00 грн. (т. 1 а.с. 17) та податкове
повідомлення-рішення від 19.04.2012 року №
, яким визначено суму грошового
зобов'язання за основним платежем у
розмірі 95754, 00 грн. та за штрафними
санкціями - у розмірі 23938,5 грн. (т. 1 а.с.
18).

14.05.2012 року до Державної податкової
служби (далі - ДПС) в Одеській області
позивачем направлена первинна скарга,
за розглядом якої прийнято рішення від
07.06.2012 року № 14233/10/10-2007 (т. 1 а.с. 117). Даним
рішення ДПС в Одеській області
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Біляївському районі від 19.04.2012 року №
в частині 5000, 00 грн.
донарахованого податку на прибуток, а
первинну скаргу директора ТОВ
"Гранресурси" Підлубного І.В. в цій
частині задоволено, в решті зазначене
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а первинну скаргу -
без задоволення; залишено без змін
податкове повідомлення-рішення від
19.04.2012 року № щодо сплати
донарахованого ПДВ у сумі 95754,00 грн. та
застосованої штрафної санкції у
розмірі 23938, 50 грн.; збільшено податкове
зобов'язання з ПДВ на суму 5497,00 грн. та
штрафну санкцію з ПДВ на суму 1374, 25 грн.

Так, на підставі зазначеного ДПІ у
Біляївському районі прийнято
податкове повідомлення-рішення від
15.06.2012 року № , яким визначено суму
грошового зобов'язання за основним
платежем у розмірі 116483 грн, (т. 1 а.с. 124);
податкове повідомлення-рішення від
15.06.2012 року № на суму грошового
зобов'язання: за основним платежем - 5497
грн. та за штрафними санкціями -1374, 25
грн. (т.1 а.с. 125).

19.07.2012 року, відповідно до супровідного
листа № 6519/10/22-1009 (т.1 а.с. 224), позивачеві
направлено податкове
повідомлення-рішення, з врахуванням
виправлення допущеної відповідачем
технічної описки, від 15.06.2012 року №
, яким визначено суму грошового
зобов'язання у розмірі 116438 грн. (т. 1 а.с.
225).

В судових засіданнях вивчені
обставини зазначені в акті перевірки
та досліджені письмові докази, що були
предметом дослідження фахівців ДПІ під
час перевірки та надані до суду.

Судом встановлено, що між позивачем як
покупцем та ТОВ "Флорена-плюс" як
продавцем був укладений договір
поставки № 5 від 01.04.2011 року та договір
поставки № 11 від 01.08.2011 року,
відповідно до яких здійснено продаж
сипучих будівельних матеріалів
відповідно Інкотермс 2010. Асортимент,
кількість та ціна товару і строки
поставки, відповідно до договорів,
вказуються у видаткових накладних (т.
1а.с. 67).

03.10.2011 року між зазначеними сторонами
був укладений договір поставки № 0310-1,
згідно з яким ТОВ "Гранресурси" як
постачальник зобов'язується передати
покупцю (ТОВ "Флорена-плюс")
гранітно-щебеневу продукцію, пісок.
Найменування, одиниця виміру,
кількість та вартість товару
визначаються специфікацією.
Відповідно до п. 2 Договору, товар
відвантажується покупцю на умовах
самовивозу зі складу постачальника (т.1
а.с. 71-73).

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ № 375542
основними видами діяльності ТОВ
"Флорена-плюс" є купівля та продаж
власного нерухомого майна,
посередництво в торгівлі товарами
широкого асортименту, інші види
оптової торгівлі, організація
будівництва об'єктів нерухомості для
продажу чи здавання в оренду, здавання
в оренду власного нерухомого майна,
діяльність агентств нерухомості (т. 2
а.с. 132).

На виконання умов договорів до суду
надано видаткові накладні, якими
визначено одиницю виміру, кількість,
ціну та суму товару та податкові
накладні (т. 1 а.с. 74-109).

Судом встановлено, що на момент
вчинення правочинів позивача з ТОВ
"Флорена-плюс", ТОВ "Гранресурси" (як
замовником) з ТОВ "Промінь" (як
виконавцем) був укладений договір №
15/07-1 від 15.07.2010 року про надання послуг з
приймання вантажів та їх тимчасового
зберігання (т. 2 а.с. 14-17). При чому, місцем
надання послуг за укладеним договором
була земельна ділянка виконавця, що
знаходиться у його користуванні на
підставі договору оренди із
Нерубайською сільською радою
Біляївського району Одеської області
(т. 2 а.с. 18-21).

Крім того, представником позивача
надано до суду відомості
бухгалтерського обліку та документи
первинного обліку щодо вчинення
господарських операцій з перепродажу
одержаного від ТОВ "Флорена-плюс"
щебеню контрагентам позивача та
формування останнім, виходячи з цього,
податкових зобов'язань з ПДВ та податку
на прибуток.

Водночас, судом встановлено, що
відповідно до постанови про порушення
кримінальної справи, об'єднання
кримінальних справ та прийняття до
свого провадження від 23.03.2012 року ОВС СУ
ДПС у м. Києві порушено кримінальну
справу за фактом підроблення
документів невстановленими слідством
особами ТОВ "Флорена-плюс" код 35851839 (т.1
а.с.148-150), в якій йде посилання на
висновок спеціаліста
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при УМВС України на Південно-західній
залізниці № 57 від 06.02.12 року (т.1 а.с.
145-147), в якому зазначено, що підписи від
імені директора ТОВ "Флорена-плюс"
ОСОБА_4 у довіреності від 04.05.2011 року
виконані іншою особою.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 133.1.1п. 131.1ст. 133 ПК
України платником податку на прибуток
є суб'єкти господарювання - юридичні
особи, які провадять господарську
діяльність як на території України, так
і за її межами.

Доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу (п.135.1. ст.. 135 ПК).

Доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п.135.2. ст..135 Кодексу).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Частиною 8 ст.19 Господарського кодексу
України передбачено, що усі суб'єкти
господарювання, відокремлені
підрозділи юридичних осіб, виділені на
окремий баланс, зобов'язані вести
первинний (оперативний) облік
результатів своєї роботи, складати та
подавати відповідно до вимог закону
статистичну інформацію та інші дані,
визначені законом, а також вести (крім
громадян України, іноземців та осіб без
громадянства, які провадять
господарську діяльність і
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці) бухгалтерський облік та
подавати фінансову звітність згідно із
законодавством. Як відомо, зловживання
правом - здійснення суб'єктивного
цивільного права з порушенням можливих
меж його дії. Передбачені законом
положення, що визначають міру можливої
поведінки, і є межами (рамками) дії
суб'єктивного цивільного права. За ч.3
ст.13 ЦКУ не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Відповідно до статті 9 Закону України
від 16.07.1999р. № 996-XIV "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для відображення у
бухгалтерському обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують та підтверджують факти
здійснення господарських операцій і
які повинні мати визначені цим Законом
та Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. N 88, обов'язкові реквізити.
Пунктом 2.7 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку визначено, що
первинні документи складаються на
бланках типових і спеціалізованих
форм, затверджених відповідним органом
державної влади. Документування
господарських операцій може
здійснюватись із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до порядку заповнення
податкової накладної (наказ Державної
податкової адміністрації від 21.12.2010р. №
969 "Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення")
податкова накладна є підставою на
віднесення до податкового кредиту
витрат по сплаті податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку(п.6.2). Податкова
накладна вважається недійсною у разі
її заповнення іншою особою, ніж
зазначена у пункті 2 цього Порядку(п.5).
Податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану
вартість(п.2).

Таким чином, виходячи із приписів
вищевказаних норм законодавства,
відсутність оформлених у законодавчо
визначеному порядку податкових
накладних та інших необхідних
документів бухгалтерського та
податкового обліку, позбавляє платника
податку права на включення до складу
податкового кредиту відповідних
сплачених (нарахованих) сум ПДВ, у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат.

Судом з'ясовано, що включена
позивачем до складу податкового
кредиту оскаржувана сума податку на
додану вартість підтверджена наявними
в матеріалах справи податковими
накладними, які були виписані
контрагентом позивача з дотриманням
вимог пункту 201.1. статті 201 ПК України.
Також, будь - яких доказів на
підтвердження того, що контрагент
позивача, на момент видачі ТОВ
"Гранресурси" податкових накладних, не
були зареєстровані у законодавчо
визначеному порядку платниками
податку на додану вартість, та не
сплачували у встановленому законом
порядку податок до бюджету,
відповідачем до суду не надано.

Суд вважає необґрунтованими доводи
відповідача, а відповідно й критично
ставиться до посилання податкового
органу як на підставу обґрунтованості
наведених в акті перевірки порушень, що
викладені в акті ДПІ у Печерському
районі м. Києва від 07.03.2012 року за
№103/22-9/35851839 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФЛОРЕНА-ПЛЮС» (код
за ) щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.03.2009 року по
29.02.2012 року».

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України,
визначено, що органи державної влади та
їх посадові особи повинні діяти
виключно на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України

Отже орган державної влади
зобов'язаний чітко встановити склад
такого порушення, допущеного суб'єктом
господарювання, зазначивши, в якій саме
події воно полягає та якими саме
фактичними даними (доказами) це
підтверджується, та жодним чином не
викладати припущення щодо порушення
законодавства за відсутності належних
доказів на підтвердження їх вчинення.
При цьому, відповідачем не наведено
обставин, що перевірка проводилась з
реальним дослідженням та встановлення
у ТОВ «Флорена-Плюс» наявності майна та
інших матеріальних та трудових
ресурсів, економічно необхідних для
надання передбачених договорами
послуг, наявності необхідних умов для
досягнення результатів економічної
діяльності, та без посилання на певні
недоліки конкретних договорів,
первинних документів.

ДПІ у Біляївському районі на
обґрунтування доводів, що зазначені
відповідачем в акті перевірки ДПІ у
Печерському районі м. Києва,
посилається на постанову про порушення
кримінальної справи, об'єднання
кримінальних справ та прийняття до
свого провадження від 23.03.2012 року ОВС СУ
ДПС у м. Києві(т.1 а.с. 145-147).

Статтею 83 ПКУ визначено вичерпний
перелік документів та відомостей, які
можуть бути використані податковими
органами під час проведення перевірок
платників податків. До них, зокрема,
належать: документи, визначені цим
Кодексом; податкова інформація;
експертні висновки; судові рішення;
інші матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Крім того, п. 2 р. І Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПАУ від 22.12.2010 р.
№ 984, визначено, що документальні
перевірки проводяться на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку.
Відповідно до п. 4 - 6 р. І цього Порядку
факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Таким чином, законодавством не
передбачена можливість використання
під час проведення перевірок платників
податків та складання акта перевірки
матеріалів досудового слідства. Це
співвідноситься, зокрема, і з
положеннями КАСУ та й взагалі з
доктриною процесуального права
України, відповідно до яких
заздалегідь є встановленим і не
потребує доведення та доказування
вирок суду в кримінальній справі, який
набрав законної сили. Тобто,
преюдиціальний характер має лише вирок
суду, який набрав законної сили, а не
матеріали досудового слідства,
особливо постанова про порушення
кримінальної справи та протоколи
допиту. Факт порушення кримінальної
справи має наслідком та зумовлює
законне проведення уповноваженими
органами дізнання та досудового
слідства певних слідчих дій з метою
підтвердження або спростування факту
вчинення певного злочину конкретною
особою, але не може безперечно свідчити
про винуватість такої особи, що
підтверджується і закріпленим ст. 62
Конституції України принципом
невинуватості особи у вчиненні
злочину.

Відтак, на думку суду, даний
документ не є належним та допустимим
доказом в розумінні приписів
передбачених ст. 70 КАС України,
оскільки до суду відповідачем не
надані докази, які б звільнювали
відповідача від доказування, а саме
вироки суду, щодо фіктивності суб'єкта
підприємницької діяльності ТОВ
«Флорена-Плюс» чи інший належний та
допустимий документ з якого б
вбачалося, що контрагент позивача не
здійснює господарські взаємовідносини
по укладеним договорам.

Водночас, суд вважає, що оцінюватися
при дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Більш того, на думку суду, необхідною
умовою для віднесення сплачених у ціні
товарів сум податку на додану вартість
до податкового кредиту та витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибутку, є
факт придбання товарів з метою їх
використання в господарській
діяльності, який має бути фактично
здійсненим та документально
підтвердженим.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позивачем надано всі
необхідні документи, як б свідчили про
реальність здійснення операцій.

Так, договори між ТОВ "Гранресурси" та
ТОВ "Флорена-плюс" було укладено
повноважними особами, їх підписи
завірено печатками, сторони договору
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (т.2 а.с. 130), мали
свідоцтва платника податку на додану
вартість (т.2 а.с.131). На виконання
господарських операцій позивачем було
надано перевіряючим та до суду
належним чином оформлені первинні
документи.

Не викликає жодних сумнівів предмет
договору між сторонами, адже основним
видом діяльності ТОВ «Грандресурси» є
закупівля та продаж щебеню.

Відповідно до висновків спеціаліста
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при УМВС України на Південно-західній
залізниці № 57 від 06.02.12 року підписи від
імені директора ТОВ "Флорена-плюс"
ОСОБА_4 в податковій декларації з ПДВ за
10 місяців 2011 року, розшифровці
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів до
податкової декларації з ПДВ за 10
місяців 2011 року, довідці Д6 за 10 місяців
2011 року виконані однією особою (т.1 а.с.
145-147).

Так, з метою співставлення,
представником позивача за зазначений
період надано до суду податкову
декларацію з ПДВ, розшифровку
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (т. 2 а.с.
165-167).

На підтвердження факту руху товару
позивачем надано до суду договір № 15/07-1
від 15.07.2010 року про надання послуг з
приймання вантажів та їх тимчасового
зберігання, укладений між ТОВ
"Гранресурси" (як замовником) та ТОВ
"Промінь" (як виконавцем) (т. 2 а.с. 14-17).
Також, як зазначалось судом, позивачем
надано до суду договір оренди землі,
укладеним ТОВ «Промінь» із
Нерубайською сільською радою
Біляївського району Одеської області
(т. 2 а.с. 18-21). Вказаний документ
підтверджує факт розміщення
виробничої бази. Окрім того, в
матеріалах справи містяться
фототаблиці із зображенням місця
вчення господарських операцій -
виробничої бази ТОВ «Гранресурси»
(а.с.106-108).

Позивачем й підтверджено той факт, що
одержану від ТОВ «Флорена-Плюс»
продукцію, ТОВ "Гранресурси"
використало у власній господарській
діяльності, здійснивши продаж
отриманих активів іншим контрагентам
позивача, що підтверджується
документами бухгалтерської звітності
(а.с. 40,53,54,56,-57,74).

На підтвердження здійснення
розрахунків по виконанню договорів
поставки товарів позивачем надана
копія акту заліку взаємних вимог між
ТОВ «Флорена-Плюс» та ТОВ
«Гранресурси» від 29.02.2012 року (т.1 а.с. 110),
за яким сторони договору звільняються
від грошових зобов'язань, оскільки за
договором поставки товарів № 5 від
01.04.2011 року та № 11 від 01.08.2011 року розмір
заборгованості ТОВ «Гранресурси»
перед ТОВ «Флорена-Плюс» складає 710646,32
грн.; при цьому, за договором поставки
товарів № 0310-1 від 03.10.2011 року, навпаки,
розмір заборгованості ТОВ
«Флорена-Плюс» перед ТОВ «Гранресурси»
складає 710646,32 грн.

Що стосується нереальності операції
між позивачем та його контрагентом, суд
зазначає, що господарські відносини
контрагента позивача, для включення
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту має враховуватись
реальний факт поставки, використання у
власній діяльності та обліку товарів
саме позивачем, який не несе
відповідальності за дії своїх
контрагентів чи будь-якого іншого
постачальника - третьої особи, через те,
що закон не ставить у залежність сплату
податків, ведення податкового та
бухгалтерського обліку, складання
звітності контрагентами-продавцями із
правом на одержання податкового
кредиту безпосередньо покупцем.

Відтак, на думку суду, ТОВ "Гранресурси"
не мало змоги знати про те, що директор
контрагента ТОВ "Флорена-плюс" є
громадянином Російської Федерації та
не має дозволу на працевлаштування в
Україні. Крім того, не є обов'язком
з'ясування даного факту уповноваженими
особами підприємства для укладення
правочинів.

Таким чином, під час розгляду
справи відповідачем за приписами ч. 2
ст. 71 КАС України не спростовано
достовірності відомостей первинних та
розрахункових документів, поданих
платником податків на підтвердження
факту реальності здійснення
господарських операцій за спірними
правочинами, відповідачем не доведено
неможливості та безтоварності
проведення господарських операцій з
урахуванням характеристик наданих
послуг, просторових та часових
факторів, економічних чинників.

Суд зазначає, що податковий орган не
надав суду доказів того, що
господарські операції між позивачем та
його контрагентом мали фіктивний
та/або безтоварний характер:
безтоварність операції означає
відсутність її реального характеру, а
відповідно до ст.234 ЦКУ від 16.01.2003р. №
435-IV фіктивним є правочин, що вчинено
без наміру створення правових
наслідків, обумовлених таким
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним. Правові
наслідки визнання фіктивного
правочину недійсним встановлюються
законами. ЦКУ (ст. 511 третя особа у
зобов'язанні) визначено: зобов'язання
не створює обов'язку для третьої особи;
у випадках, встановлених договором,
зобов'язання може породжувати для
третьої особи права щодо боржника та
(або) кредитора. Податковим кодексом
(п.140.2 ст.140) передбачено: у разі якщо
після продажу товарів, виконання робіт,
надання послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості, у
тому числі перерахунок у випадках
повернення проданих товарів чи права
власності на такі товари (результати
робіт, послуг) продавцю, платник
податку - продавець та платник податку -
покупець здійснюють відповідний
перерахунок доходів або витрат
(балансової вартості основних засобів)
у звітному періоді, у якому сталася
така зміна суми компенсації.
Перерахунок доходів та витрат
(балансової вартості основних засобів)
також проводиться сторонами: у
звітному періоді (періодах), у якому
витрати та доходи (балансова вартість
основних засобів) за правочином,
визнаним недійсним, були враховані в
обліку сторони правочину - у разі
визнання судом правочину недійсним як
такого, що порушує публічний порядок, є
фіктивним; у звітному періоді, у якому
рішення суду про визнання правочину
недійсним набуло законної сили - у разі
визнання правочину недійсним з інших
підстав.

Судом враховано, що наявність
укладених між учасниками
господарських операції договорів або
відсутність визнання таких договорів
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.

При цьому, в податкових відносинах не
може застосовуватися стаття 204
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Натомість відповідні відносини у сфері
оподаткування регулюються підпунктом
4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового
кодексу України. Указана норма
встановлює презумпцію правомірності
рішень платника податку в тому, що в
разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків.

Зазначена норма поширюється також і на
кваліфікацію господарських операцій з
метою формування платником податків
витрат для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
та/або податкового кредиту з податку на
додану вартість. За змістом указаної
норми відповідні витрати і податковий
кредит вважаються сформованими
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

При цьому, з урахуванням норм статей 61
та 44 Податкового кодексу України саме
на контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

Водночас податкові органи не
позбавлені права звернутися до
адміністративного суду з вимогою про
визнання недійсним правочину,
укладеного між платником податку та
його контрагентом, з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та
суспільства та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину за такими
угодами, як це установлено частиною
третьою статті 228 Цивільного кодексу
України.

Право на звернення податкових органів
із відповідними позовами встановлено
пунктом 11 статті 10 Закону України від 4
грудня 1990 року № 509-XII "Про державну
податкову службу в Україні".

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про доведеність,
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог щодо скасування
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71
КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано суду
доказів, щодо правомірності та
обґрунтованості оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, й
відтак останні з урахуванням приписів
ст. 11 КАС України підлягають визнанню
протиправним та скасуванню.

Судові витрати розподілити відповідно
до статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гранресурси" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 15.06.2012 року, прийняте
Державною податковою інспекцією у
Біляївському районі Одеської області
Державної податкової служби.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 19.04.2012 року, прийняте Державною
податковою інспекцією у Біляївському
районі Одеської області Державної
податкової служби.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 15.06.2012 року, прийняте Державною
податковою інспекцією у Біляївському
районі Одеської області Державної
податкової служби.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 10.06.2014 року.

Суддя

Вовченко O.A.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 15.06.2012 року, прийняте
Державною податковою інспекцією у
Біляївському районі Одеської області
Державної податкової служби.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 19.04.2012 року, прийняте Державною
податковою інспекцією у Біляївському
районі Одеської області Державної
податкової служби.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 15.06.2012 року, прийняте Державною
податковою інспекцією у Біляївському
районі Одеської області Державної
податкової служби.

10 червня 2014 року.