Справа № 9101/192416/2012
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2014 рокусправа № 406/1505/12
(2а/406/116/12)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 16 липня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
певні дії, -

встановив:

У червні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до Головного управління
праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, в якому просив суд
зобов'язати відповідача перерахувати
та виплатити недоплачену суму щорічної
разової допомоги до 5 травня як
учаснику бойових дій у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст.14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2012 рік.

Постановою Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 16 липня 2012 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
(надалі - позивач) до Головного
управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
обласної державної адміністрації
(надалі - відповідач) про стягнення
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня як учаснику бойових дій -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції, та
ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Вважає, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального права. Просив розглядати
справу без його участі.

Відповідач заперечень на апеляційну
скаргу не подавав, постанову суду
першої інстанції не оскаржував.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є учасником війни, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією посвідчення (а.с.4) та
відповідно до ч. 4 ст. 14 ЗУ "Про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту" має право на
отримання разової грошової допомоги до
5 травня.

Відповідачем щорічну разову грошову
допомогу до 5-го травня позивачу, як
учаснику було виплачено у розмірі 125,00
грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач у 2012 році
правомірно нарахував та виплатив
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня позивачеві у розмірі 125,00 грн., що
відповідає законодавству України,
діючому на час виплати.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5
травня ветеранам війни - учасникам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до правової позиції
Конституційного Суду України,
викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011
року № 20-рп/2011, передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Конституційний Суд
України виходить з того, що надання
Верховною Радою України права Кабінету
Міністрів України встановлювати у
випадках, передбачених законом,
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України.

Згідно прийнятого 25.01.2012 року рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2012,
яким встановлено, що суди під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються Законами України, а
також нормативно-правовими актами
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Отже, станом на час виплати Позивачу
указаної соціальної виплати Кабінет
Міністрів України мав право регулювати
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Згідно п.5 Постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачені розміри виплати разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нантських
переслідувань», відповідно до яких
учасникам бойових дій та колишнім
неповнолітнім (яким на момент
ув'язнення не виповнилося 18 років)
в'язням концентраційних таборів, гетто,
інших місць примусового тримання, а
також дітям, які народилися у
зазначених місцях примусового
тримання їх батьків, - 675 гривень.

А тому, дії відповідача після 26.12.2011
року (відповідно до рішення
Конституційного Суду України № 20-рп/2011
від 26 грудня 2011 року) щодо проведення
виплати щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення позивачу
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №1381 від 28 грудня 2011
року слід вважати правомірними,
оскільки вони відповідали діючому
законодавству, регулюючому спірні
правовідносини.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок, підстави для
скасування чи зміни судового рішення
відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись п.1 ч.1 ст. 198 ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 16 липня 2012 року у справі №
406/1505/12 (2а/406/116/12) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з дня її
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак