Справа № 815/7975/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/7975/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Милосердного М.М.,

при секретарі - Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Одесі апеляційну
скаргу приватного підприємства
«Універсал-1» на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом приватного
підприємства «Універсал-1» до
Південної митниці Міндоходів про
визнання неправомірними дій,
скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ПП «Універсал-1»
звернулось з адміністративним позовом
про визнання неправомірними дій
митного органу щодо проведення
коригування митної вартості товарів за
митною декларацією №500060001/2013/041111 від
19.09.2013 року, скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
№500060001/2013/610129/2 від 19.09.2013 року та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №500060001/2013/00576.

В обгрунтування позовних вимог
зазначалось, що митним органом
безпідставно відмовлено позивачу в
розмитненні товару за ціною контракту,
без врахування поданих позивачем
документів, які підтверджують заявлену
митну вартість товару, а тому рішення
про коригування митної вартості товару
та картка відмови в прийнятті митної
декларації мають бути скасовані.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ПП «Універсал-1» подало апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не повно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
між Приватним підприємством
«Універсал-1» та Компанією «MILAN SEEDS
CORPORATION» (Індія) 17.06.2013 року укладений
контракт №17/06/13, за яким Компанія «MILAN
SEEDS CORPORATION» продає, а ПП «Універсал-1»
отримує товар - ядра індійських
земляних горіхів (без шкарлупи), кунжут
або ізюм загальною кількістю 1000 т +/- 2%
на підставі CIF (CFR) порт Одеса/Україна
відповідно до специфікації кожної
партії.

В межах контракту №17/06/13 від 17.06.2013 року
позивачем заявлено до митного
оформлення товар - арахіс несмажений
лущений Bold 60/70 не в первинній упаковці
масою нетто 25,00 кг, нетто - 57000 кг, врожаю
- жовтень 2012 року, дата
виготовлення/пакування/ - липень 2013
року. Термін придатності - липень 2014
року. Торгівельна марка - не визначена.
Виробник MILAN SEEDS CORPORATION. Країна
виробництва Індія.

Вантаж був заявлений в електронному
вигляді до митного оформлення 19.09.2013
року за митною декларацією
№500060001/2013/041111 із зазначенням митної
вартості - 77520 грн., що відповідає рівню
1360 долара США за 1 т.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що митним органом правомірно,
відповідно до приписів ч. 2 ст. 58 Митного
кодексу України не застосовано перший
метод визначення митної вартості - за
ціною договору.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Митного кодексу
України.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 257 Митного кодексу
України №4495-VI від 13.03.2012 року
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення. При застосуванні
письмової форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії. Електронне
декларування здійснюється з
використанням електронної митної
декларації, засвідченої електронним
цифровим підписом, та інших
електронних документів або їх
реквізитів у встановлених законом
випадках.

На підставі ст. 49, ст. 52 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів та зборів; подавати органу
доходів та зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно вимог ст. 53 Митного кодексу
України одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів та
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення, а саме:
декларацію митної вартості та
документи що підтверджують числові
значення складових митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт); інвойс; платіжні або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи;
копія імпортної ліцензії; страхові
документи, тощо.

У разі якщо зазначені документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності), зокрема, виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

За змістом ст. 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів та зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

За наслідками здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів та
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

З пояснень представника відповідача
вбачається, що відповідно до «Порядку
застосування автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками під час
митного контролю та митного оформлення
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації», затвердженого
13.12.2010 року наказом Державної митної
служби України №1467, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11 лютого
2011 року за №180/18918 програмний комплекс
згенерував профіль ризику щодо
можливого заниження митної вартості.

До митного оформлення для
підтвердження митної вартості товарів
за митною декларацією №500060001/2013/041111
були подані, зокрема,
зовнішньоекономічний контракт №17/06/13
від 17.06.2013 року, рахунок-фактуру (інвойс)
№MSCEXP-020&021&022 від 01.08.2013 року, платіжні
доручення №219 від 03.07.2013 року, №226 від
05.09.2013 року, копії митних декларацій
країни відправлення №6744928 від 01.08.2013
року, №6744932 від 01.08.2013 року, №6744938 від
01.08.2013 року, цінову довідку ТПП України
СИО-е №000930 від 13.09.2013 року, калькуляцію
від 01.08.2013 року, проте зазначені
документи мали розбіжності, а саме: в
платіжних дорученнях №219 від 03.07.2013
року, №226 від 05.09.2013 року відсутнє
посилання на інвойси та відсутні
підписи та печатка, у копіях митних
декларацій країни відправлення №6744928
від 01.08.2013 року, №6744932 від 01.08.2013 року,
№6744938 від 01.08.2013 року зазначено номер
інвойсу, що відрізняється від номеру
інвойсу, поданого до митного
оформлення.

На підставі ч. 5 ст. 54 Митного кодексу
України орган доходів та зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право, зокрема, упевнюватися в
достовірності або точності документа,
поданого для цілей визначення митної
вартості, письмово запитувати
додаткові документи та відомості,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості.

Виходячи з встановлених фактичних
обставин справи та наведених положень
нормативних документів у митного
органу цілком обґрунтовано виникли
сумніви в достовірності наданих
документів, що і стало підставою для
звернення до декларанта з письмовою
вимогою про надання протягом 10 днів
додаткових документів, а саме: виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги виробника товару, інформацію
біржових організацій про вартість
сировини, які декларант зобов'язаний
надати в силу ст. 53 Митного кодексу
України, проте запитувані додаткові
документи позивачем не були надані.

Отже, враховуючи відсутність всіх
документів, які б підтверджували митну
вартість товару, не надання позивачем
будь-яких додаткових документів на
запит, в тому числі, будь-яких
документів за власним бажанням, які
спростовують виявлені розбіжності,
митним органом правомірно, відповідно
до приписів ч. 2 ст. 58 Митного кодексу
України не застосовано перший метод
визначення митної вартості - за ціною
договору.

Водночас, митним органом було
проаналізовано цінову інформацію ЄАІС
Держмитслужби України на товари, що
ввозились на митну територію України
та встановлено, що митна вартість
подібних товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, складає 2,15 доларів
США за кг нетто по МД №500060001/2013/0033991 від
09.08.2013 року, №500060001/2013/035109 від 19.08.2013
року, №500060001/2013/040925 від 18.09.2013.

Враховуючи відсутність у митного
органу інформації щодо вартості
операцій з ідентичним та подібним
товаром, відповідно до вимог ст. 57-64
Митного кодексу України, з врахуванням
проведених усних консультацій з
декларантом, що зазначено в рішенні про
коригування митної вартості, митним
органом був застосований шостий
резервний метод визначення митної
вартості.

Отже, митним органом під час митного
оформлення було скориговано митну
вартість товару, а саме: визначено
митну вартість товару у розмірі 2,15
доларів США за 1 кг, про що оформлено
рішення про коригування митної
вартості товарів №500060001/2013/610129/2 від
19.09.2013 року та складено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №500060001/2013/00576.

До того ж, 24.09.2013 року зазначений товар
за ЕМД №500060001/2013/041946 випущено у вільний
обіг під гарантійні зобов'язання у
вигляді сплати до державного бюджету
України сум податків та зборів
відповідно митній вартості товару,
визначеній митним органом згідно
рішення про коригування митної
вартості товару №500060001/2013/610129/2 від
19.09.2013 року.

За змістом ч. ч. 8, 9 ст. 55 Митного кодексу
України протягом 80 днів з дня випуску
товарів декларант або уповноважена ним
особа може надати органу доходів і
зборів додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються. У
разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом.

Проте, позивач не скористався правом,
наданим йому відповідно до
вищезазначеної норми Митного кодексу
України.

Отже, враховуючи наявні розбіжності в
наданих позивачем документах при
розмитненні товару за МД №500060001/2013/041111,
не надання позивачем всіх документів
на обов'язкову вимогу митного органу,
що не дало можливості відповідачу
здійснити митне оформлення товару за
ціною договору, наявність інформації в
базі ЄАІС щодо розмитнення подібного
товару за вищою ціною, ніж заявлена
позивачем, суд вважає, що відповідачем
додержано вимоги Митного кодексу
України при митному оформленні
зазначеного товару та правомірно
скориговано його митну вартість.

При прийнятті рішення по цій справі
також враховується надання позивачем
платіжних доручень до митного органу,
які не містять печаток та підписів, що
не дає можливості прийняти цей
документ як належний доказ митної
вартості товару та наявні
невідповідності оплати коштів за товар
умовам договору, зокрема, щодо
попередньої оплати в розмірі 15% та
повного розрахунку після
відвантаження товару.

Крім того, на спростування рішення
старшого інспектора митного посту
"Одеса порт" Південної митниці
Міндоходів Кухаренка О.М. про
коригування митної вартості товарів №
500060001/2013/610129/2 від 19.09.2013, яким митна
вартість товару була скоригована
резервним методом на підставі даних
ЄАІС ДМСУ та визнана на рівні - 2,15
доларів США за кг. нетто позивачем в був
наданий перелік ВМД, який на його думку
спростовує правомірність вказаного
коригування з огляду на те, що в них не
зазначена митна вартість 2,15 доларів
США за кг. нетто (Т. 2, а.с. 27-28).

Проте колегія суддів не бере до уваги
зазначений перелік ВМД, оскільки
показники щодо митної вартості товару
в ньому визначені зі значною
розбіжністю у часі, а саме в січні 2014
року.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач надав суду належні докази
на підтвердження своїх заперечень
проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги приватного
підприємства «Універсал-1» є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Універсал-1» залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2013 року у справі № 815/7975/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складення ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Дата складення та підписання рішення в
повному обсязі - 10 червня 2014 року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
М.М. Милосердний