Справа № 809/1114/14
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"02" червня 2014 р.
Справа № 809/1114/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання
Ферштей А.М.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Левченка В.С.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області

про визнання частково недійсними
наказів № 195 від 25.02.2014 року, № 159 о/с від
21.03.2014 року та про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
адміністративного суду з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області (далі - відповідач, УМВС) про
визнання недійсним наказу № 195 від
25.02.2014 року в частині застосування до
позивача дисциплінарного стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України; про визнання
недійсним наказу № 159 о/с від 21.03.2014 року
в частині його звільнення з посади
старшого інспектора відділу
дільничних інспекторів міліції
управління громадської безпеки УМВС
України в Івано-Франківській області
та про поновлення його на вказаній
посаді з 21 березня 2014 року; про
стягнення з відповідачів на користь
позивача середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржуваними наказами начальника
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області (надалі - УМВС України в
Івано-Франківській області) № 195 від
25.02.2014 року, № 159 о/с від 21.03.2014 року
позивача неправомірно притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ та звільнено зі
займаної посади. Підставами
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
його звільнення з органів внутрішніх
справ України відповідачем зазначено
грубе порушення позивачем службової
дисципліни, що виразилось в
нетактовній поведінці поза службою та
проявленні нещирості під час
проведення службового розслідування,
однак в чому саме полягав
дисциплінарний проступок позивача та
необхідність застосування до позивача
крайнього заходу дисциплінарного
стягнення відповідачем ні у висновку
службової перевірки, ні в оскаржуваних
наказах не зазначено. Крім того,
позивач вважає, що відповідачем
порушений порядок проведення
службового розслідування та порядок
накладення дисциплінарного стягнення,
оскільки всупереч вимог
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України його не
повідомлялось про хід та результати
службового розслідування, а також не
ознайомлено у встановленому законом
порядку з наказом про притягнення до
дисциплінарної відповідальності. У
зв'язку з цим позивач вважає
оскаржувані накази протиправними,
просить їх скасувати та поновити його
на роботі на посаді старшого
інспектора відділу дільничних
інспекторів міліції управління
громадської безпеки УМВС України в
Івано-Франківській області та
нарахувати заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

02.06.2014 року на адресу суду позивачем
подано заяву про зменшення позовних
вимог. Вказаною заявою позивач просить
суд пункт № 3 (стягнути з відповідача на
мою користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу) позовних вимог не
розглядати. Пункт № 4 позовних вимог
вважати пунктом № 3.

Судом відповідно до статті 137 Кодексу
адміністративного судочинства України
прийнято до розгляду вказану заяву
позивача як заяву про зменшення
позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги, з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, підтримали в повному
обсязі з підстав, зазначених у позовній
заяві. При цьому, пояснили суду, що
оскаржувані накази начальника УМВС
України в Івано-Франківській області №
195 від 25.02.2014 року, № 159 о/с від 21.03.2014 року
в частині, що стосуються позивача,
видані безпідставно, всупереч норм
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, а тому підлягають
скасуванню. Просили позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечив з мотивів, викладених у
письмовому запереченні. Зокрема,
пояснив суду, що при звільненні
позивача Управлінням МВС в
Івано-Франківській області було
дотримано всіх норм, які регламентують
звільнення зі служби. Зазначив, що
підставою для звільнення позивача
стало встановлене службовим
розслідуванням грубе порушення
дисципліни, яке допустив позивач
спільно з іншими працівниками міліції
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Так, 22.02.2014 року
ОСОБА_1 знаходячись поза службою,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, втрутився в конфлікт із
представниками самооборони майдану, що
викликало значний суспільний резонанс
під час суспільно-політичної кризи та
масових акцій протесту громадян. Вище
вказаних працівників міліції було
затримано представниками
громадськості та доставлено до
приміщення Івано-Франківської ОДА, а
звільнено тільки після втручання
керівництва УМВС в Івано-Франківській
області. Просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення позивача, його представника,
представника відповідача, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, дослідивши і
оцінивши докази в їх сукупності, суд
встановив таке.

ОСОБА_1 з вересня 2003 року проходив
службу в органах внутрішніх справ, про
що свідчить запис в його трудовій
книжці (№ 1 запису).

04.10.2003 року позивач склав присягу.

Наказом відповідача № 97о/с від 26.06.2012
року позивач призначений на посаду
старшого інспектора відділу
дільничних інспекторів міліції
управління громадської безпеки УМВС
України в Івано-Франківській області.
Наказом по УМВС в Івано-Франківській
області за № 123о/с від 31.07.2012 року ОСОБА_1
присвоєно звання капітана міліції, що
підтверджується матеріалами
послужного списку, що міститься в
особовій справі позивача, оглянутій
судом в судовому засіданні, та копія
якого долучена до матеріалів справи
(а.с. 85-91).

Відповідно до наказу начальника УМВС
України в Івано-Франківській області
«Про порушення службової дисципліни
працівниками УМВС та покарання винних»
від 25.02.2014 року за № 195 на старшого
інспектора відділу дільничних
інспекторів міліції управління
громадської безпеки УМВС України в
Івано-Франківській області капітана
міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
України за порушення дисципліни, а
саме: грубе порушення присяги
працівника ОВС України, Закону України
«Про дисциплінарний статут ОВС
України», наказів МВС України від 22.02.2012
року № 155, від 16.03.2007 року № 81, від 26.03.2010
року № 90, що виразилось в нетактовній
поведінці поза службою та проявленні
нещирості під час проведення
службового розслідування (а.с. 27-31).

Наказом тимчасово виконуючого
обов'язки начальника УМВС України в
Івано-Франківській області полковника
міліції Вакуленка О.Ф. від 21.03.2014 року за
№ 159 о/с капітан міліції ОСОБА_1
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас на підставі пункту «є» статті 64
(за порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (а.с. 7, 32).

Як вбачається з копії наказу від 21.03.2014
року за № 159 о/с, пояснень позивача,
представника відповідача, ОСОБА_1
отримав копії вищевказаних наказів під
розписку 24.03.2014 року. Доказів про те, що
позивачу до 24.03.2014 року оголошувався
зміст оскаржуваних наказів чи
вручались їх копії під розписку,
відповідач суду не подав.

Наказом тимчасово виконуючого
обов'язки начальника УМВС України в
Івано-Франківській області полковника
міліції Вакуленка О.Ф. від 28.04.2014 року за
№ 227 о/с викладено наказ від 21.03.2014 року
за № 159 о/с в новій редакції, зокрема,
зазначено, що датою звільнення вважати
25 березня 2014 року.

Згідно пояснень представника
відповідача, довідок відповідача від
28.05.2014 року, копій витягу з наказу № 469
о/с від 04.12.2013 року та наказу № 8 від
20.01.2014 року, полковник міліції
Вакуленко О.Ф., як перший заступник
начальника УМВС України в
Івано-Франківській області, на час
прийняття оскарженого наказу від 21.03.2014
року № 159 о/с тимчасово виконував
обов'язки начальника УМВС у зв'язку зі
звільненням з займаної посади
начальника ОСОБА_9

Відповідно до положень статті 18 Закону
України "Про міліцію" порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 114 від 29 липня 1991 року.

Відповідно до пункту 23 Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначено Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України,
затвердженим Законом України від 22.02.2006
року за №3460-IV (далі - Дисциплінарний
статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах
внутрішніх справ досягається:
створенням належних умов проходження
служби особами рядового і
начальницького складу; набуттям
високого рівня професіоналізму;
забезпеченням гласності та
об'єктивності під час проведення
оцінки результатів службової
діяльності; дотриманням законності і
статутного порядку; повсякденною
вимогливістю начальників до підлеглих,
постійною турботою про них, виявленням
поваги до їх особистої гідності;
вихованням в осіб рядового і
начальницького складу високих
моральних і ділових якостей;
забезпеченням соціальної
справедливості та високого рівня
соціально-правового захисту; умілим
поєднанням і правильним застосуванням
заходів переконання, примусу,
дисциплінарного та громадського
впливу; належним виконанням умов
контракту про проходження служби
(статті 1 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України).

Статтею 7 Дисциплінарного статуту
встановлено, що службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників, дотримуватися
норм професійної та службової етики, у
службовій діяльності бути чесною,
об'єктивною і незалежною від будь-якого
впливу громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб, з гідністю і честю
поводитися в позаслужбовий час, бути
прикладом у дотриманні громадського
порядку, припиняти протиправні дії
осіб, які їх учиняють. У разі виявлення
порушень законодавства, зловживань чи
інших правопорушень у службовій
діяльності особа рядового або
начальницького складу повинна вжити
заходів щодо припинення цих порушень
та доповісти про це безпосередньому
або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного
статуту на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Згідно статті 14 Дисциплінарного
статуту про накладення
дисциплінарного стягнення видається
наказ, зміст якого оголошується
особовому складу органу внутрішніх
справ. Зміст наказу доводиться до
відома особи рядового або
начальницького складу, яку притягнуто
до дисциплінарної відповідальності,
під підпис.

У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою
рядового або начальницького складу
незначного проступку з урахуванням
його нетяжкості, сумлінного ставлення
цієї особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування на
посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Статтею 20 Дисциплінарного статуту
встановлено, що особа рядового або
начальницького складу має право усно
чи письмово послідовно звернутися зі
скаргою щодо накладення на неї
дисциплінарного стягнення до старшого
прямого начальника - аж до міністра
внутрішніх справ України або до суду.

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту дисциплінарне стягнення може
бути оскаржено протягом трьох місяців
з дня ознайомлення з наказом особи, на
яку воно накладено.

Як вбачається зі змісту наказу від
25.02.2014 року № 195, на позивача накладено
стягнення у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ за грубе
порушення вимог Присяги працівника ОВС
України, Закону України від 22.02.2006 року
№3460-IV «Про дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»
(надалі - Закон №3460-IV), наказів МВС
України від 22.02.2012 року №155 «Про
затвердження Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України», від 16.03.2007
року № 81 «Про заходи щодо зміцнення
дисципліни і законності в органах
внутрішніх справ та попередження
надзвичайних подій, пов'язаних із
загибеллю й травмуванням особового
складу» та від 26.03.2010 року № 90 «Про стан
дисципліни та законності в діяльності
органів і підрозділів внутрішніх справ
та заходи щодо його покращення».

Разом з тим, як вбачається з вказаного
наказу, відповідачем не вказано у чому
конкретно полягали порушення
позивачем вимог Закону № 3460-IV та
наказів МВС України № 155 від 22.02.2012 року,
№ 81 від 16.03.2007 року, № 90 від 26.03.2010 року, з
посиланням на відповідні норми
вказаних нормативно-правових актів, що
унеможливлює встановлення конкретного
складу дисциплінарного проступку
позивача, зокрема, тяжкості проступку,
обставини його вчинення, ступеня вини
позивача, що був би підставою для
застосування до позивача такого виду
дисциплінарного стягнення як
звільнення з органів внутрішніх справ
як крайнього заходу дисциплінарного
впливу, та обґрунтуванням неможливості
застосування до позивача більш м'якого
покарання.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції «Про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України», затвердженої наказом
МВС України № 230 від 12 березня 2013 року,
підставами для проведення службового
розслідування є порушення особами РНС
службової дисципліни, у тому числі
скоєння кримінальних або
адміністративних правопорушень,
знищення або втрата службових
документів, доручених або охоронюваних
матеріальних цінностей, вчинення
особами РНС діянь, які порушують права
і свободи громадян, службову
дисципліну, інші події, пов'язані із
загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх
травмуванням (пораненням), а також
події, які сталися за участю осіб РНС і
можуть викликати суспільний резонанс.

При цьому, згідно п. 8.3 вказаної
Інструкції в описовій частині висновку
службового розслідування викладаються
встановлені при проведенні службового
розслідування відомості про:
обставини, за яких особа (особи) РНС
скоїла (и) дисциплінарний проступок або
які стали підставою для призначення
службового розслідування, а також те,
чи мали вони місце взагалі; час, місце,
спосіб, мотив та мету вчинення
дисциплінарного проступку, його
наслідки (їх тяжкість), що настали у
зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище,
ім'я та по батькові, персональні дані
(дата та місце народження, освіта,
період служби в органах внутрішніх
справ і на займаній посаді - з
дотриманням вимог Закону України "Про
захист персональних даних"),
характеристику особи (зокрема, про
наявність або відсутність у неї діючих
дисциплінарних стягнень), винної в
учиненні дисциплінарного проступку, та
осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли
вказаним обставинам; наявність
причинного зв'язку між неправомірними
діяннями особи РНС та їх наслідками;
умови, що передували скоєнню
дисциплінарного проступку або
спонукали до цього; вимоги
законодавства або посадові обов'язки,
які було порушено; наявність вини особи
(осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи
обтяжують ступінь відповідальності, а
також ставлення до скоєного.

З метою встановлення складу
дисциплінарного проступку позивача, а
також обставин, що могли б вплинути на
застосування до позивача обраного
відповідачем виду стягнення, судом
було досліджено в судовому засіданні
матеріали службового розслідування за
фактом порушення позивачем службової
дисципліни. Зокрема, як вбачається з
висновку службового розслідування від
24.02.2014 року (а.с. 33-35), ОСОБА_1 перебуваючи
22.02.2014 року близько 23-00 год. в поза
робочий час разом з іншими
працівниками МВС України: капітаном
міліції ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, будучи в
стані алкогольного сп'яніння,
відреагував агресивно на затримання
представниками громадськості ОСОБА_5,
внаслідок чого був разом з іншими
вказаними працівниками міліції
доставлений в приміщення
Івано-Франківської ОДА, та звільнений
лише після втручання керівництва УМВС
в області.

Вказаний висновок службового
розслідування, як вбачається з його
змісту, а також матеріалів службового
розслідування, оригінали якого
оглянуто судом в судовому засіданні,
ґрунтується виключно на поясненнях
осіб щодо яких проводилось службове
розслідування: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, а також інспекторів патрульної
служби Івано-Франківського МВ УМВС
України ОСОБА_10, ОСОБА_11

Зокрема, вказані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, пояснили, що ввечері
22.02.2014 року біля кафе «Шейк» були
затримані невідомими їм особами та
доставлені в будівлю
Івано-Франківської ОДА. Спиртних
напоїв не вживали.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив
надання ним письмових пояснень від
23.02.2014 року, а також відмову від
проходження медичного освідчення на
факт перебування в стані алкогольного
сп'яніння, про що було складено акт від
23.02.2014 року.

Пояснення інспекторів патрульної
служби Івано-Франківського МВ УМВС
України ОСОБА_10, ОСОБА_11, як вбачається
з їх змісту, стосуються обставин за
участі ОСОБА_5

Таким чином, з пояснень вказаних осіб
неможливо встановити в чому саме
полягав дисциплінарний проступок
ОСОБА_1 та, як наслідок, наявність
підстав для застосування до нього
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.

Також як вбачається з рапорту
посадової особи, що проводила
перевірку - інспектора ВІОС УКЗ УМВС
капітана міліції Берладіна С.В.,
представники громадськості
відмовились від встановлення їх осіб
та надання пояснень щодо обставин
конфлікту за участі ОСОБА_1 Таким чином,
враховуючи вказану обставину, в суду
також відсутня можливість допитати
вказаних осіб щодо обставин, які мали
місце за участі позивача у справі, для
повного та об'єктивного встановлення
характеру події та наявності чи
відсутності конкретного складу
дисциплінарного проступку, та
обставин, що впливають на застосування
того чи іншого виду дисциплінарного
стягнення в разі встановлення факту
вчинення такого проступку.

Також судом встановлено з матеріалів
особової справи позивача, зокрема,
послужного списку, подань на
присвоєння спеціального звання,
подання на призначення на посаду,
висновків та атестаційних листів, що
старший інспектор відділу дільничних
інспекторів міліції управління
громадської безпеки УМВС України в
Івано-Франківській області капітан
міліції ОСОБА_1 за період служби в
органах внутрішніх справ
характеризується позитивно. На момент
притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ не знятих
дисциплінарних стягнень не мав.

Згідно довідки голови
Івано-Франківської обласного
профспілкового комітету атестованих
працівників органів внутрішніх справ
України підполковника міліції
Данилюка В.Є. (а.с. 58), ОСОБА_1 в членах
профспілки управління громадської
безпеки не перебував.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року N 114, особи середнього, старшого
і вищого начальницького складу
звільняються зі служби в органах
внутрішніх справ в запас (з постановкою
на військовий облік) за порушення
дисципліни.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем у судовому засіданні не
спростовані доводи позивача про те, що
наказ від 25.02.2014 року № 195 в частині
застосування до нього дисциплінарного
стягнення, виданий відповідачем за не
доведення у установленому законом
порядку порушення позивачем вимог
Дисциплінарного статуту, наслідком
чого, з врахуванням тяжкості такого
правопорушення, обставини за яких його
скоєно, заподіяної шкоди, ступеня вини
позивача, попередньої його поведінки,
ставлення до виконання службових
обов'язків, до нього міг бути
застосований крайній захід
дисциплінарного впливу у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.

Як наслідком відповідачем не доведено
також правомірності наказу № 159 о/с від
21.03.2014 року, в редакції наказу № 227 о/с
від 28.04.2014 року, щодо звільнення
позивача з органів внутрішніх справ за
підпунктом "є" пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ - за порушення
дисципліни з 25.03.2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 цієї статті КАС України
встановлено, що в справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що наказ від 25.02.2014 року за № 195 в
частині притягнення капітана міліції
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ, прийнятий
УМВС України в Івано-Франківській
області за відсутності законних
підстав, нерозсудливо та
необґрунтовано.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб про
захист яких вони просять.

Таким чином, враховуючи зазначені вище
норми закону та встановлені в судовому
засіданні фактичні обставин даної
справи, суд дійшов висновку визнати
протиправними та скасувати накази
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області від 25.02.2014 року за № 195 в частині
накладення на позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
України (пункт 2 наказу), та від 21.03.2014
року № 159 о/с, зі змінами згідно наказу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області № 227 о/с від 28.04.2014 року, в
частині звільнення капітана міліції
ОСОБА_1 з 25 березня 2014 року з посади
старшого інспектора відділу
дільничних інспекторів міліції
управління громадської безпеки УМВС
України в Івано-Франківській області
на підставі пункту "є" статті 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Згідно довідки відповідача № 2664 від
28.05.2014 року станом на 28.05.2014 року посада
старшого інспектора відділу
дільничних інспекторів міліції
управління громадської безпеки УМВС
України в Івано-Франківській є
вакантною.

Таким чином, для повного захисту
порушеного права позивача в спірних
трудових правовідносинах, також
належить поновити ОСОБА_1 з 25 березня 2014
року на посаді старшого інспектора
відділу дільничних інспекторів
міліції управління громадської
безпеки УМВС України в
Івано-Франківській області.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов
висновку про те, що позов підставний і
обґрунтований, а тому підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пунктів 3 частини 1 статті
256 КАС України негайно виконуються
постанови суду про поновлення на
посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанову суду в частині
поновлення з 25 березня 2014 року капітана
міліції ОСОБА_1 на посаді старшого
інспектора відділу дільничних
інспекторів міліції управління
громадської безпеки УМВС України в
Івано-Франківській області належить
звернути до негайного виконання.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167, п. 3
ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 2 наказу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області № 195 від
25.02.2014 року про звільнення капітана
міліції ОСОБА_1 - старшого інспектора
відділу дільничних інспекторів
міліції управління громадської
безпеки УМВС України в
Івано-Франківській області, за
порушення дисципліни.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області № 159 о/с від
21.03.2014 року, зі змінами згідно наказу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області № 227 о/с від 28.04.2014 року, в
частині звільнення капітана міліції
ОСОБА_1 з 25 березня 2014 року з посади
старшого інспектора відділу
дільничних інспекторів міліції
управління громадської безпеки УМВС
України в Івано-Франківській області
на підставі пункту "є" статті 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Поновити капітана міліції ОСОБА_1, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на посаді
старшого інспектора відділу
дільничних інспекторів міліції
управління громадської безпеки УМВС
України в Івано-Франківській області з
25 березня 2014 року.

Постанову суду в частині поновлення
капітана міліції ОСОБА_1 на посаді
старшого інспектора відділу
дільничних інспекторів міліції
управління громадської безпеки УМВС
України в Івано-Франківській області
виконати негайно.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі
10.06.2014 року.