Справа № 826/3823/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3823/14
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м.Києві,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
Шпак Юлії Валеріївни про визнання
неправомірним рішення, зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м.Києві (далі - Відповідач 1), Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м.Києві Шпак Ю.В.
(далі - Відповідач 2) про визнання
протиправним рішення від 12.03.2014 року
№11558758 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зобов'язання здійснити державну
реєстрацію за Позивачем права
власності на нежитлове приміщення в
АДРЕСА_1, площею 453 кв.м.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 квітня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та прийняти нове, яким задовольнити
адміністративний позов.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з»явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду повідомлені належним чином
відповідно до вимог ст.35 КАС України.

Відповідно п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
05.03.2014 року представником Позивача
подано до Відповідача заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень щодо реєстрації права
приватної власності на нерухоме майно,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею
453 кв.м.

Рішенням Відповідача 2 від 12.03.2014 року
№11558758 Позивачу відмовлено в державній
реєстрації права приватної власності
на вказане нерухоме майно на підставі
ст.24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон), а
саме: подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Так, Відповідач 2 у вказаному рішенні
зазначає, що згідно ч.2 ст.5 Закону
державна реєстрація прав на об'єкт
нерухомого майна проводиться після
прийняття його в експлуатацію, проте, в
наданому технічному паспорті від 19.09.2013
року, виданому Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, зазначено, що рішення
про відведення земельної ділянки під
забудову, про присвоєння поштової
адреси та акту вводу в експлуатацію в
БТІ не надано; дозвільну документацію
на надбудову мансарди в БТІ не надано.

Згідно ст.4 Закону обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування
(сервітут); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном;

3) інші речові права відповідно до
закону;

4) податкова застава, предметом якої є
нерухоме майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно,
зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої
цієї статті, є похідними і реєструються
після державної реєстрації права
власності на таке майно.

Право власності на підприємство як
єдиний майновий комплекс, житловий
будинок, будівлю, споруду (їх окремі
частини) може бути зареєстровано
незалежно від того, чи зареєстровано
право власності на земельну ділянку, на
якій вони розташовані.

Право власності на квартиру, житлове та
нежитлове приміщення може бути
зареєстровано незалежно від того, чи
зареєстровано право власності на
житловий будинок, будівлю, споруду (їх
окремі частини), в яких вони
розташовані.

Пунктом 1 частини 2 статті 9 Закону
визначено, що державний реєстратор
прав на нерухоме майно встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства та
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
24 Закону відмовляє у державній
реєстрації прав, якщо подані документи
не відповідають вимогам, встановленим
цим Законом, або не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно положень ч.1 ст.19 Закону
державна реєстрація прав проводиться
на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Постановою Кабінету Міністрів
України №868 від 17.10.2013 року
затверджено Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - Порядок).

Пунктом 36 Порядку визначено, що
для проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно чи його
дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане
органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді, чи його
дублікат;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно чи його дублікат, видані
до 1 січня 2013 р. органом місцевого
самоврядування або місцевою
держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого
майна на праві оперативного управління
чи господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут
на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на
нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону
(п.37 Порядку).

Приписами п.42 Порядку встановлено, що
для проведення державної реєстрації
речових прав на об'єкт нерухомого майна
в разі, коли в документах, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення речових прав на такий
об'єкт, відсутні відомості про його
технічні характеристики, заявник, крім
документа, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
нерухоме майно, подає технічний
паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Для реєстрації права власності за
Позивачем нерухомого майна його
представником подано копію рішення
Згурівського районного суду Київської
області від 20.12.2004 року, копію
технічного паспорту на нежитлову
будівлю (нежитлове приміщення).

Так, вказаним судовим рішенням за
Позивачем визнано право власності на
нежиле приміщення, загальною площею 453
кв.м, з надвірними будівлями, площею 90
кв.м.

Заяву ж подано на реєстрацію права
власності на нежитлове приміщення,
загальною площею 453,5 кв.м.

Згідно наданого технічного паспорту
нежитлова будівля (нежитлове
приміщення) має загальну площу 453,5 кв.м,
дозвільна документація на надбудову
мансарди не надано.

Частиною 2 статті 5 Закону встановлено,
якщо законодавством передбачено
прийняття в експлуатацію об'єкта
нерухомого майна, державна реєстрація
прав на такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Відповідно положень ст.39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до IV і V категорій
складності, здійснюється на підставі
акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі органами
державного архітектурно-будівельного
контролю сертифіката у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих (якщо таке
прийняття передбачено законодавством)
в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, в разі
здійснення реконструкції будівлі, така
будівля потребує прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів.

Як зазначено вище, вказаного вище
технічного паспорту вбачається, що
нежитлова будівля (нежитлове
приміщення) має загальну площу 453,5 кв.м.,
дозвільна документація на надбудову
мансарди не надано.

Отже, Позивачем подано заяву про
реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомого майна, який не прийнято в
експлуатацію після проведення
реконструкції, чим порушено вимоги ч.2
ст.5 Закону.

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про правомірність рішення
Відповідача 2 щодо відмови у державній
реєстрації права власності на нерухоме
майно.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання зареєструвати за
Позивачем право власності на нежитлове
приміщення в АДРЕСА_1, площею 453 кв.м, то
вчинення таких дій віднесено до
дискреційних повноважень суб»єкта
владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.