Справа № 628/1542/14-а
Суддя: Скородєлова В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №628/1542/14-а
Провадження №2-а/628/49/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Куп'янський
міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого -
судді Скородєлової В.В.

при секретарі
судового засідання Бутковій В.М.,

за участю
представників: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Грішного С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті
Куп'янську справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинення
певних дій, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненим
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області, в якому просить:

- визнати дії та рішення № 36/П-13 від
22.04.2014 р. щодо відмови ОСОБА_3 в
призначенні пенсії у зв'язку з втратою
годувальника неправомірними та
протиправними;

- зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області призначити ОСОБА_3
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
ОСОБА_5 в розмірі 50 відсотків пенсії
померлого годувальника, на яку він мав
право на час його смерті - 70 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, з урахуванням довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Харківській області № 04-48/711/13 від 12
березня 2013 року, виданій ОСОБА_5, за якою
суддівська винагорода, яку б він
отримував на посаді голови
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області, склала би для
обчислення пенсії - 21793,00 грн.;

- зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області виплатити ОСОБА_3
недораховану суму пенсії з ІНФОРМАЦІЯ_1
року з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
чоловік ОСОБА_5, який працював на посаді
голови Куп'янського міського суду
Харківської області та перебував на
обліку в Управлінні пенсійного фонду
України в Куп'янському районі
Харківської області і отримував
щомісячне довічне грошове утримання
відповідно до Закону України «Про
судоустрій та статус суддів».

07 квітня 2014 року вона звернулась до
Управління пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області із заявою про перехід на пенсію
по втраті годувальника ОСОБА_5

Управління пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області листом від 22.04.2014 року № 36/П-13
повідомило її що призначення та
виплата будь-якого грошового утримання
(в т.ч. пенсії) по втраті годувальника
членам сім'ї померлого судді Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів» не передбачено. Крім того,
відповідач повідомив, що ст. 37 Закону
України «Про державну службу»
врегульоване питання призначення
пенсії державним службовцям.
Відповідно до згаданого Закону та
спільного листа Міністерства юстиції
України, Міністерства праці України,
державний службовець - це особа, яка
здійснює професійну діяльність на
посаді в державному органі та його
апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави і на момент
введення в дію Закону України «Про
державну службу (04.01.1994 р. - день
опублікування Закону в газеті
«Урядовий кур'єр») перебувала у
трудових відносинах з органом
державної виконавчої влади. Зважаючи
на вищевказане та згідно із записами
трудової книжки, ОСОБА_5 не мав статусу
державного службовця. Одночасно
відповідач повідомив, що перехід на
пенсію по втраті годувальника
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» проводити недоцільно...»
Свою відмову відповідач обґрунтовує
тим, що розрахований розмір пенсії у
зв'язку із втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (1115,87 грн.) менший ніж
розмір пенсії, який їй встановлено на
теперішній час (2123,53 грн.).

З рішенням Управління пенсійного фонду
України в Куп'янському районі
Харківської області та його діями щодо
відмови у призначенні їй пенсії у
зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_5
вона не згодна, оскільки ця відмова у
призначенні пенсії у зв'язку із втратою
годувальника згідно Закону України
«Про державну службу» не відповідає
чинному законодавству України.

Позивачка ОСОБА_3 у судове засідання не
з'явилась, подала письмову заяву про
розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому
засіданні позов підтримала, просила
суд його задовольнити.

Представник відповідача Грішний С.М. у
судовому засіданні проти позову
заперечував у повному обсязі,
посилаючись на невірне тлумачення
позивачем норм матеріального права.
Просить відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
докази, їх достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, вважає за
необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачка ОСОБА_3 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. (а.с. 8)

ОСОБА_3 перебуває на обліку та отримує
пенсію за віком згідно із Законом
України «Про загальнообов1язкове
державне пенсійне страхування»
Загальний трудовий стаж складає 48
років 01 місяць 07 днів. Згідно із заявою
№100 від 15.04.2014 року та наданих
документів їй проведено перерахунок
пенсії відповідно до ст. 10 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального статусу»
нараховане підвищення за померлого
чоловіка - інваліда війни 1 групи.
Розмір пенсії з 15.04.2014 року складає 2123,53
грн.

19.11.1983 року між позивачкою та ОСОБА_5,
було укладено шлюб. (а.с. 13)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловік позивачки -
ОСОБА_5, помер у віці 90 років.

У період з 14.12.1970 року чоловій
позивачки - ОСОБА_5 у статусі судді
займав різні посади у Куп'янському
міському суді Харківської області.
Остання посада - голова Куп'янського
міського суду Харківської області. На
підставі наказу №02-7/77 від 05.08.1985 року
звільнений від обов'язків голови суду у
зв'язку із виходом на пенсію. Стаж
роботи чоловіка позивачки на посаді
судді становить 35 років 03 місяці та 06
днів.

Як вбачається з довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Харківській області № 04-48/711/13 від 12
березня 2013 року, виданій ОСОБА_5,
суддівська винагорода, яку б він
отримував на посаді голови
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області, згідно Закону
України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про
судоустрій та статус суддів», по
основним видам оплати праці станом на 01
січня 2013 року склала би: оклад - 11470,00
грн., надбавка за вислугу років (80%) -
9176,00 грн., доплата за перебування на
адміністративній посаді в суді - 1147,00
грн., всього для обчислення пенсії -
21793,00 грн.

Чоловік позивачки - ОСОБА_5 за
життя перебував на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Куп'янському районі та отримував
щомісячне грошове утримання у
відповідному розмірі за Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів».

07 квітня 2014 року позивачка
звернулась до відповідача із заявою
про перехід на пенсію у зв'язку із
втратою годувальника за Законом
України «Про державну службу».

До своєї заяви позивачка
долучила документи, передбачені
Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005р. №22-1, в т.ч. надала
Довідку Територіального управління
державної судової адміністрації в
Харківській області від 12.03.2013 року
№04-48/711/13 про складові заробітної плати
свого чоловіка за формою, що
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України від 04.09.2013
року №15-1.

Листом Управління пенсійного
фонду України в Харківській області
від 22.04.2014 року №36/П/13 позивачці було
відмовлено у призначенні та виплаті
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, оскільки призначення та
виплата будь-якого грошового утримання
(в т.ч. пенсії) по втраті годувальника
членам сім'ї померлого судді Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів» не передбачено, статтею 37
Закону України «Про державну службу»
врегульоване питання призначення
пенсії державним службовцям.
Відповідно до згаданого Закону та
спільного листа Міністерства юстиції
України, Міністерства праці України,
державний службовець - це особа, яка
здійснює професійну діяльність на
посаді в державному органі та його
апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави, і на момент
введення в дію Закону України «Про
державну службу (04.01.1994 р. - день
опублікування Закону в газеті
«Урядовий кур'єр») перебувала у
трудових відносинах з органом
державної виконавчої влади. Зважаючи
на вищевказане та згідно з записами
трудової книжки гр. ОСОБА_5 не мав
статусу державного службовця, перехід
на пенсію по втраті годувальника
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» проводити недоцільно...»
Свою відмову відповідач обґрунтовує
тим, що розрахований розмір пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (1115,87 грн.) менший ніж
розмір пенсії який позивачці
встановлено на теперішній час (2123,53
грн.).

Позивачка, не погодившись
із відмовою відповідача у призначенні
їй пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, звернулась із позовом до
суду.

З матеріалів справи
встановлено, що підставою звернення до
суду є неправильне застосування
відповідачем положень Законів України
«Про судоустрій і статус суддів» та
«Про державну службу» в частині, що
стосується визначення системи оплати
праці суддів, яку, як вважає позивачка,
відповідачем помилково було віднесено
до системи оплати праці державних
службовців.

Суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до статті 46
Конституції України - громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх, зокрема, у
разі втрати годувальника, а також у
старості та в інших випадках,
передбачених законом. Це право
гарантується загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням за
рахунок страхових внесків громадян.

Статус професійного судді,
загальний порядок забезпечення
діяльності судів та регулювання інших
питань судоустрою і статусу суддів, в
т.ч. порядок призначення пенсії суддям,
визначається Законом України «Про
судоустрій і статус суддів».

Статтею 138 зазначеного
Закону визначено, що, зокрема, судді,
який вийшов у відставку, після
досягнення чоловіками віку 62 роки,
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу».

За умовами, які передбачені
у ч.1 ст.37 Закону України «Про державну
службу», зокрема, на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.05.1994 року №283
«Про порядок обчислення стажу
державної служби» був затверджений
Порядок обчислення стажу державної
служби, а також визначено, що, зокрема,
обчислений відповідно до цього Порядку
стаж державної служби застосовується
для призначення пенсії.

У пункті 2 Порядку
обчислення стажу державної служби,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.05.1994 року №283,
визначено, що до стажу державної служби
зараховується робота (служба), зокрема,
на посадах суддів.

З матеріалів пенсійної справи
вбачається, що суддівський стаж
чоловіка позивачки складає 35 років 03
місяці 06 днів.

Отже, суд приходить до
висновку, що на день смерті чоловіка
позивачки його стаж роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, складає понад 20
років, що відповідає однієї з
визначених у статті 37 Закону України
«Про державну службу» умов для
призначення пенсії державному
службовцю.

Крім того, з матеріалів
справи судом встановлено, що на день
своєї смерті чоловік позивачки вже
досяг 62-річного віку, а також мав
загальний страховий стаж понад 40 років,
який перевищує страховий стаж,
необхідний для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбачений абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З урахуванням наведеного
суд приходить до висновку, що за своє
життя чоловік позивачки набув право на
пенсію за віком на умовах статті 37
Закону України «Про державну службу»,
проте це право ним так і не було
реалізоване до дня смерті.

Аналіз норм Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
свідчить, що вони не містять положень,
які визначають умови призначення
членам сім'ї судді пенсії у зв'язку із
втратою годувальника судді. Водночас
положення статті 138 цього Закону в
частині умов призначення судді пенсії
відсилають до умов, визначених статтею
37 Закону України «Про державну
службу». У зв'язку із чим суд
приходить до висновку, що умови
призначення членам сім'ї померлого
судді пенсії у зв'язку із втратою
годувальника так само будуть
визначатись за умовами статті 37 Закону
України «Про державну службу»,
оскільки іншого законодавство не
передбачає.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка встановлює розміри
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається у
розмірі: на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за
віком померлого годувальника; на двох
та більше непрацездатних членів сім'ї -
100 відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Виходячи з наведених законодавчих
норм, пенсії у зв'язку з втратою
годувальника призначаються із
заробітку годувальника або із пенсії
годувальника, тобто в залежності від
того доходу, який мав годувальник на
час настання смерті (заробітну плату,
чи пенсію).

До непрацездатних членів сім'ї
належать особи, зазначені у статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до вимог п.1
частини 2 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацездатним членом
сім'ї вважається, зокрема, дружина, якщо
вона досягла пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.
Крім того, у частині 3 ст.36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що до членів сім'ї, які
вважаються такими, що були на утриманні
померлого годувальника, відносяться
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, якщо вони, зокрема, були на
повному утриманні померлого
годувальника або одержували від
померлого годувальника допомогу, що
була для них постійним і основним
джерелом засобів до існування. Також в
останньому абзаці частини 3 статті 36
згаданого Закону визначено, що члени
сім'ї померлого годувальника, для яких
його допомога була постійним і
основним джерелом засобів до
існування, але які й самі одержували
пенсію, мають право, за бажанням,
перейти на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

З матеріалів справи судом
встановлено, що на день звернення
позивачки із заявою про перехід на
пенсію у разі втрати годувальника на
умовах Закону України «Про державну
службу» позивачка досягла 62-річного
віку, у зв'язку із чим за умовами пункту
1 частини 2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вона відноситься до
непрацездатних осіб. Крім того, судом
встановлено, що на день звернення із
заявою про перехід на пенсію у разі
втрати годувальника на умовах Закону
України «Про державну службу»
позивачка одержувала пенсію за віком
згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»

Відповідно до вимог пункту 18
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 №22-1 (зареєстровано в
Мінюсті від 27.12.2005р. за №1566/11846), - для
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника за документ, що засвідчує
факт перебування на утриманні
непрацездатних членів сім'ї,
приймаються довідки
житлово-експлуатаційних або інших
організацій з місця проживання
(реєстрації) або довідки органів
місцевого самоврядування про
перебування на повному утриманні
померлого годувальника чи одержання
від померлого годувальника допомоги,
яка була постійним і основним джерелом
засобів до існування, або про спільне
проживання з годувальником на момент
його смерті.

У судовому засіданні встановлено,
що позивачка перебувала на повному
утриманні у її чоловіка.

З урахуванням того, що за
своє життя чоловік позивачки набув
право на призначення пенсії на умовах
статті 37 Закону України «Про державну
службу», а також встановлених судом
обставин щодо перебування позивачки на
утриманні її чоловіка, належності
позивачки до непрацездатних осіб,
наявності у позивачки права перейти з
одного виду державної пенсії на інший,
суд приходить до висновку, що позивачка
має право на призначення їй пенсії у
зв'язку з втратою годувальника на
умовах статті 37 Закону України «Про
державну службу» після смерті свого
чоловіка.

Аналіз положень Законів
України «Про судоустрій і статус
суддів» та «Про державну службу»
свідчить, що відповідач не з'ясував
визначений у статті 129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» зміст
суддівської винагороди, яку отримують
судді та помилково прирівняв суддів в
частині, що стосується оплати їх праці,
до держаних службовців з характерною
для них системою оплати праці, що
визначена у статті 33 Закону України
«Про державну службу».

Так, відповідно до статті 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» - суддівська винагорода
регулюється цим Законом, Законом
України «Про Конституційний Суд
України» та не може визначатися
іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на
адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що
суддям виплачується щомісячна доплата
за вислугу років у розмірі: за
наявності стажу роботи до 5 років - 15
відсотків, більше 5 років - 20 відсотків,
більше 10 років - 30 відсотків, більше 15
років - 40 відсотків, більше 20 років - 50
відсотків, більше 25 років - 60 відсотків,
більше 30 років - 70 відсотків, більше 35
років - 80 відсотків посадового окладу.

В той же час відповідно до
статей 1, 33 Закону України «Про державну
службу» державні службовці отримують
заробітну плату, яка складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз положень статті 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» та положень статей 1, 33
Закону України «Про державну службу»
свідчить, що судді на відмінну від
державних службовців не отримують
заробітної плати, не отримують доплату
за ранг, а також можуть отримувати
доплату за вислугу років, в той час як
державні службовці за вислугу років
отримують не доплату, а надбавку,
максимальний розмір якої не перевищує
40 відсотків. Отже суд приходить до
висновку, що система оплати праці судів
є відмінною від системи оплати праці
державних службовців.

Аналогічні висновки наведені і у
наданому позивачкою листі
Територіального управління державної
судової адміністрації в Харківській
області від 12.03.2013року №04-48/711/13, де
зазначено, що інформація, яка внесена
до Довідки про складові заробітної
плати її чоловіка відповідає вимогам
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

Таким чином, суд приходить
до висновку, що відповідач, відмовляючи
позивачці у призначенні пенсії у
зв'язку з втратою годувальника на
умовах статті 37 Закону України «Про
державну службу» після смерті
чоловіка,

діяв необґрунтовано та при помилковому
розумінні норм законодавства.

Стаття 19 Конституції
України передбачає, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В силу вимог частини 2 статті
71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірності свого рішення.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-12, 14, 86,
158-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати дії та рішення Управління
пенсійного фонду України в
Куп'янському районі № 36/П-13 від 22.04.2014 р.
щодо відмови ОСОБА_3 в призначенні
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
неправомірними та протиправними.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області призначити ОСОБА_3
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
ОСОБА_5 в розмірі 50 відсотків пенсії
померлого годувальника, на яку він мав
право на час його смерті - 70 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, з урахуванням довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Харківській області № 04-48/711/13 від 12
березня 2013 року, виданій ОСОБА_5, за якою
суддівська винагорода, яку б він
отримував на посаді голови
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області, склала би для
обчислення пенсії - 21793,00 грн.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області виплатити ОСОБА_3
недораховану суму пенсії з ІНФОРМАЦІЯ_1
року з урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Куп'янський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня її проголошення.

Суддя:
В.В. Скородєлова