Справа № 255/2570/14-а
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2а/255/123/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Цукурова В.П.,

при секретарі - Губаль В.В.,

за участю представника позивача
Петриченка Є.В., представника
відповідача та третьої особи Донецької
міської ради Рибалко С.О., третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог, на
боці відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС» до
Управління житлового господарства
Донецької міської ради, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог, на
боці відповідача - Донецька міська
рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
скасування наказу Управління
житлового господарства Донецької
міської ради № 220-ос від 21.11.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС»
звернувся до суду з позовом до
Управління житлового господарства
Донецької міської ради, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог, на
боці відповідача - Донецька міська
рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
скасування наказу Управління
житлового господарства Донецької
міської ради № 220-ос від 21.11.2013 року. При
цьому посилається на наступне.

19.04.13 р. директором ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ
ПЛЮС» особисто ОСОБА_8 було придбано на
підставі договору купівлі-продажу № 436
вбудоване нежитлове приміщення
загальною площею 47,4 кв. м., розташоване
в житловому будинку літ. А-1 за адресою:
АДРЕСА_1.

19.11.2013 р. ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС» було
отримано експертно-технічне
дослідження щодо приміщення,
розташованого за адресою АДРЕСА_1
Відповідно до вказаного дослідження,
судовим експертом Вовк Є.Ю.
встановлено, що в приміщені
підвального поверху загальною площею
41,5 кв. м. згідно плануванню в
інвентаризаційній справі станом на 1947
р. були розташовані приміщення
громадського призначення (контора).
Відповідні об'єкти не відносяться до
допоміжних чи технічних приміщень
житлового будинку, та їх призначення не
зв'язано з обслуговуванням будинку та
прилеглої території.

26.11.2013 р. ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС» було
подано заяву на ім'я міського голови м.
Донецька Лук’янченка О.О. з приводу
внесення до програми приватизації
підвального приміщення, загальною
площею 41,5 м 2, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. Копія зазначеної вище
експертизи була додана до заяви про
внесення до програми приватизації.

Зазначені вище приміщення в АДРЕСА_1 є
підвальними суміжними та не мають між
собою дверей. Обидва зазначені
приміщення знаходилися в аварійному
стані, в зв'язку з чим були проведені
ремонтні роботи. В приміщенні, що
знаходиться у власності ОСОБА_8 було
зроблено капітальний ремонт, а в
приміщенні, що є суміжним, було
здійснено ремонтні роботи задля
безпечної експлуатації суміжного
приміщення (осушення підвалу та
гідроізоляція).

Листом Управління житлового
господарства Донецької міської ради
від 27.12.2013 р № 09/4-2358 було повідомлено
про те що приміщення, згідно з
інвентарною справою, є «сараями», та
своїм наказом від 21.11.2013 р. № 220-ОС було
закріплено за квартирами
НОМЕР_1;НОМЕР_2;НОМЕР_3;НОМЕР_4. Тобто,
фактично була отримана відповідь про
відмову у внесенні даного приміщення
до програми приватизації.

Позивач вважає, що Управління
житлового господарства Донецької
міської ради всупереч нормам ст. 9
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», без
здійснення процедури підготовки і
внесення на розгляд міської ради
пропозицій щодо порядку та умов
відчуження комунального майна, без
прийняття рішення міської ради щодо
передачі у власність комунальної
власності, перевищуючи свої
повноваження необґрунтованим наказом,
незаконно відмовилось від прав
комунальної власності на нерухоме
майно, та тим самим позбавило
можливості участі ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ
ПЛЮС» у законній приватизації
підвального приміщення.

Зазначає, що діюче законодавство не
містить поняття закріплення об'єктів
нерухомого майна, натомість є поняття
власності нерухомого майна, оренди,
суборенди.

Тому позивач вважає спірний наказ № 220 -
ос, від 21.11.2103 р. документом, який
суперечить діючому законодавству, тому
не може врегульовувати питання щодо
передачі прав комунальної власності на
об'єкт нерухомого майна.

Оскільки спірний наказ створює
перешкоди ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС» для
набуття в порядку чинного
законодавства як права власності, так і
права оренди на приміщення, яке
заходиться у комунальній власності,
позивач просив скасувати наказ
Управління житлового господарства
Донецької міської ради № 220-ос від
21.11.2013 року.

Представник позивача Петриченко Є.В. в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, надав пояснення, аналогічні
викладеним у заяві. Просив позов
задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи Донецької міської ради Рибалко
С.О. у судовому засіданні заперечувала
проти позову, просила відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому
засіданні також заперечували проти
задоволення позовних вимог, просили
відмовити у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судове
засідання не з'явилися, були
повідомлені належним чином про дату,
час та місце розгляду справи, надали
суду заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Суд, вислухавши думки представників
сторін, третіх осіб, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги з
наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до договору купівлі-продажу
вбудованого нежитлового приміщення
від 19.04.2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_11,
зареєстрованого у реєстрі за № 436,
ОСОБА_8 є власником вбудованого
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 47,4 кв. м.,
розташованого у житловому будинку літ.
А-4 (а.с. 64-65).

Право власності ОСОБА_8 зареєстроване у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, що підтверджується
відповідним витягом (а.с. 66-67).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_8 є директором Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС».

15.11.2013 року ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС»
звернулося до експерта Вовк Є.Ю. із
заявою про обстеження вбудованих
нежитлових приміщень загальною площею
41, 5 кв.м., які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, зокрема, просило з'ясувати, чиє
дане приміщення технічним чи
допоміжним, чи стосується дане
приміщення обслуговування житлового
будинку чи прибудинкової території.

Відповідно до експертного
будівельно-технічного обстеження №
126/13 від 19.11.2013 року, у приміщеннях
підвального поверху загальною площею
41,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, згідно
плануванню, представленому в
інвентарній справі станом на 1947 рік,
могли розташовуватися приміщення
цивільного призначення (контора).
Відповідно до ГСН В.2.2-15-2005 подібні
об'єкти не відносяться до допоміжних чи
технічних приміщень житлового будинку,
їхнє призначення не пов'язано з
обслуговуванням будинку та
прибудинкової території (а.с. 5-10).

27.11.2013 року ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС»
звернулося до Донецького міського
голови Лук’янченка О.О. із заявою про
внесення до програми приватизації
суміжного благоустроєного приміщення
площею 41,5 кв.м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. При цьому
зазначалося, що позивач виконав
комплекс робіт по відновленню даного
приміщення: осушення підвалу за
допомогою спеціальної техніки,
демонтаж старої штукатурки,
штукатурення цементним розчином стін
підвалу, бетонна стяжка підлоги із
застосуванням гідроізоляції,
влаштування вентиляції (а.с. 14).

Листом Управління житлового
господарства Донецької міської ради №
09/4-2358 від 27.12.2013 року позивачу
повідомлено, що наказом № 220 - ос від
21.11.2103 року проведено закріплення даних
приміщень за квартирами №№ 2,4,5,6 (а.с. 15).

Як вбачається зі спірного наказу,
Управлінням житлового господарства
Донецької міської ради було закріплено
комори у напівпідвальному приміщенні
житлового будинку АДРЕСА_1: за
квартирою НОМЕР_1 - площею 6,2 кв.м., за
квартирою НОМЕР_2 - площею 9,7 кв.м., за
квартирою НОМЕР_3 - площею 6,2 кв.м., за
квартирою НОМЕР_4 - площею 8,5 кв.м. (а.с. 17).

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать повноваження щодо
управління комунальною власністю, а
саме - підготовка і внесення на розгляд
ради пропозицій щодо порядку та умов
відчуження комунального майна,
проектів місцевих програм
приватизації та переліку об'єктів
комунальної власності, які не
підлягають приватизації; організація
виконання цих програм; підготовка і
внесення на розгляд ради пропозицій
щодо визначення сфер господарської
діяльності та переліку об'єктів, які
можуть надаватися у концесію, подання
раді письмових звітів про хід та
результати відчуження комунального
майна.

Як вбачається з Положення про
Управління житлового господарства
Донецької міської ради, яке
затверджене рішенням міської ради від
30.03.2012 року № 15/22, у даного виконавчого
органу міської ради відсутні
повноваження щодо розпорядження,
оформлення прав та будь-яких дій,
направлених на відчуження прав
комунальної власності на нерухомість.

Так, відповідно до п. 5.14 Положення,
завданням Управління житлового
господарства Донецької міської ради є
проведення обліку, інвентаризації
нежилих приміщень на відповідній
території незалежно від форм
власності.

У той же час, відповідачем не надано
суду жодного належного та допустимого
доказу на підтвердження того, що
Управлінням житлового господарства
Донецької міської ради проводилась
інвентаризація вказаного приміщення
загальною площею 41,5 кв.м.

Крім того, суд звертає увагу, що
експертне будівельно-технічне
обстеження № 126/13 від 19.11.2013 року не
містить жодних зазначень про існування
у даному приміщенні ані «сараїв», ані
«комор».

Тобто Управління житлового
господарства Донецької міської ради
всупереч нормам, визначеним ст. 29
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», без
здійснення процедури підготовки і
внесення на розгляд ради пропозицій
щодо порядку та умов відчуження
комунального майна, без прийняття
рішення міської ради щодо передачі у
власність комунальної власності, поза
межами своїх повноважень, фактично
відмовилось від прав комунальної
власності на нерухоме майно, та тим
самим позбавило можливості участі ТОВ
«ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС» у приватизації
підвального приміщення.

Суд зазначає також, що діюче
законодавство не містить поняття
«закріплення» об'єктів нерухомого
майна. Всупереч нормам законодавства
фактично було передано об'єкт
нерухомого на підставі наказу органу
місцевого самоврядування, без
зазначення суттєвих умов (строк,
оплата). Зазначений документ не містить
конкретних фізичних чи юридичних осіб,
яким було передано об'єкт нерухомості.
Комори закріплено за квартирами без
зазначення власників чи користувачів
зазначених квартир, без проведення
технічної інвентаризації, без
складання актів прийому передачі, без
врахування експертного висновку щодо
цільового призначення відповідного
приміщення.

Суд також не приймає до уваги посилання
представника відповідача та третьої
особи на рішення Конституційного суду
України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р., яким було
роз'яснено, що допоміжні приміщення
передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир у
багатоквартирних будинках, виходячи з
наступного.

Відповідно до будівельно-технічного
обстеження № 126/13 від 19.11.2013 року, спірні
приміщення не відносяться до
допоміжних чи технічних приміщень
житлового будинку, їхнє призначення не
пов'язано з обслуговуванням будинку та
прибудинкової території.

Таким чином, правові позиції вказаного
рішення Конституційного суду України
не розповсюджуються на спірні
приміщення, оскільки вони не є
допоміжними. Крім того, дане рішення
визначає, що допоміжні приміщення
передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир, у той час
як спірне приміщення було закріплене
за певними квартирами лише 21 листопада
2013 року, а не передано у спільну
власність власників квартир у будинку
АДРЕСА_1 одночасно з приватизацією ними
квартир.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно частини 2 статті 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Як передбачає ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак представником відповідача та
третьої особи не надано належних та
допустимих доказів правомірності
наказу Управління житлового
господарства Донецької міської ради №
220 - ос від 21.11.2103 року.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідачем доводи
позивача не спростовані, є достатні
правові підстави для задоволення
даного позову та необхідно скасувати
наказ Управління житлового
господарства Донецької міської ради №
220-ос від 21.11.2013 року.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
необхідно стягнути з Донецької міської
ради на користь ТОВ «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС»
судовий збір у сумі 73,08 гривень.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 29 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. 19
Конституції України, ст. ст. 2, 17, 71, 94,
158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС» до
Управління житлового господарства
Донецької міської ради, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог, на
боці відповідача - Донецька міська
рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
скасування наказу Управління
житлового господарства Донецької
міської ради № 220-ос від 21.11.2013 року -
задовольнити.

Наказ Управління житлового
господарства Донецької міської ради №
220-ос від 21.11.2013 року - скасувати.

Стягнути з Управління житлового
господарства Донецької міської ради на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРПЛАСТ ПЛЮС»
судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три)
гривень 08 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається через
Ворошиловський районний суд м.Донецька
до Донецького апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова надрукована в нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька

В.П. Цукуров