Справа № 826/3275/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2014 року № 826/3275/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справуза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ»до
треті особи, 1. Київської міської ради
2. Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
Відкрите акціонерне товариство
«Укроліяжирпром», Комунальне
підприємство виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київське інвестиційне
агентство»провизнання протиправними
та скасування рішень від 26 січня 2012
року № 89/7426 та від 18 квітня 2013 року №
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
13 березня 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ»
(далі - ТОВ «ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ», позивач)
з адміністративним позовом про
визнання протиправними та скасування
рішень Київської міської ради (далі -
КМР, відповідач 1) IX сесії VI скликання
«Про скасування розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 04.03.98 № 473, рішень
Київської міської ради від 21.04.2005 №
292/2867, від 24.05.2007 № 693/1354 та розірвання
договору на право тимчасового
довгострокового користування землею
26.01.2012 р. № 89/7426 та XI сесії VI скликання
«Про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки комунальному
підприємству виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київське інвестиційне агентство» на
вул. Командарма Уборевича, 5 у
Святошинському районі м. Києва для
будівництва житлового будинку з
об'єктами соціально-культурного
призначення та підземним паркінгом
(для потерпілих від діяльності «Еліта
центр»)» від 18.04.2013 р. № 230/9287 (далі -
оскаржувані рішення).
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва про відкриття провадження
в адміністративній справі від 17
березня 2014 року до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
залучено Відкрите акціонерне
товариство «Укроліяжирпром» (далі - ВАТ
«Укроліяжирпром», третя особа 1).
23 квітня 2014 року протокольною ухвалою
до участі у справі в якості третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору залучено Комунальне
підприємство виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київське інвестиційне агентство»
(далі - КП виконавчого органу КМР (КМДА)
«Київське інвестиційне агентство»,
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
Київська міська рада не має прав
скасовувати свої рішення, якщо такі
рішення були реалізовані.

Позивач вважає, що ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, як то,
розпорядження про надання третій особі
1 земельних ділянок для будівництва,
експлуатації та обслуговування
адміністративно-офісного центру від
04.03.1998 р. № 473, рішення КМР про передачу
земельної ділянки третій особі 1 від
21.04.2005 р. № 292/2867, рішення КМР про
внесення змін до договору оренди від
24.05.2007 р. № 693/1354, які станом на день
прийняття оскаржуваного рішення від
26.01.2012 р. № 89/7426 вже виконане, про що
свідчить укладений між КМДА та ВАТ
«Укроліяжирпром» договір на право
тимчасового довгострокового
користування землею на умовах оренди
від 23.12.1998 р. № 75-5-00029, який відповідно до
його положень фактично виконувався
(зокрема, сплачувалась орендна плата), а
тому вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

За таких обставин, на думку позивача,
відповідачем 1 з прийняттям
оскаржуваного рішення від 26.01.2012 р. №
89/7426 порушені норми чинного
законодавства, права та інтереси
суб'єкта господарювання, до якого після
набуття ним права власності на об'єкт
нерухомості, що розташований за
адресою: м. Київ, вул. Командарма
Уборевича, 5, перейшли права на
користування земельною ділянкою, на
тих самих умовах, що були у третьої
особи 1.

Крім того, пунктом 2 вказаного вище
оскаржуваного рішення є розірвання
договору на право тимчасового
довгострокового користування землею
на умовах оренди від 23.12.1998 р. № 75-5-00029 в
односторонньому порядку, що є, на
переконання позивача, перевищенням
повноважень відповідачем 1, а отже, -
підставою для визнання такого рішення
протиправним та його скасування.

Також, на думку позивача, з прийняттям
оскаржуваного рішення від 18.04.2013 р. №
230/9287, відповідач 1 грубо порушив права
ТОВ «ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ», оскільки
фактично узгодив початок процедури
передачі в оренду земельної ділянки, на
якій знаходиться нерухоме майно, що
належить позивачу відповідно до
рішення Господарського суду м. Києва
від 16.07.2009 р. на праві приватної
власності.

За вказаних обставин, на переконання
позивача, вказане оскаржуване рішення
також підлягає визнанню протиправним
та скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Київської міської ради в
судове засідання не з'явився, письмових
пояснень та/або заперечень суду не
надав (не направив).

Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (далі - Департамент
земельних ресурсів виконкому КМР
(КМДА), відповідач 2) подав заперечення
на позовну заяву, в яких зазначає, що
стосовно прийняття Київською міською
радою оскаржуваного рішення від 26.01.2012
р. № 89/7426, остання під час його
прийняття діяла на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
отже, твердження позивача про
перевищення КМР повноважень, не
ґрунтується на фактичних обставинах.

Стосовно оскаржуваного рішення від
18.04.2013 р. № 230/9287, відповідач 2 вказує на
те, що на момент прийняття вказаного
рішення, інформація щодо нерухомого
майна, розташованого на земельній
ділянці по вул. Командарма Уборевича, 5,
була відсутня, а тому, відповідач 1,
приймаючи рішення від 18.04.2013 р. № 230/9287,
діяв у чіткій відповідності до
приписів норм чинного законодавства.

В наданих запереченнях, відповідач 2
просить в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи 1 в судове
засідання не з'явився, письмових
пояснень та/або заперечень суду не
надав (не направив).

КП виконавчого органу КМР (КМДА)
«Київське інвестиційне агентство»
подало письмові пояснення, в яких
зазначає, що стосовно вимоги про
визнання протиправним та скасування
рішення КМР від 26.01.2012 р. № 89/7426, ТОВ
«ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ» є неналежним
позивачем, оскільки оскаржуване
рішення стосується припинення
договірних зобов'язань між КМР та ВАТ
«Укроліяжирпром».

Стосовно вимоги про визнання
протиправним та скасування рішення КМР
від 18.04.2013 р. № 230/9287, третя особа 2
зазначає, що зареєстроване право
власності на об'єкт незавершеного
будівництва не дає будь-яких
переважних прав на оформлення права на
земельну ділянку на вул. Командарма
Уборевича, 5.

По причині вказаного, на переконання
третьої особи 2, жодні права ТОВ
«ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ» порушені не були,
оскільки на момент прийняття вказаного
вище оскаржуваного рішення, позивачем
до Департаменту земельних ресурсів
жодних клопотань стосовно відведення
земельної ділянки направлено не було.

В наданих письмових поясненнях, КП
виконавчого органу КМР (КМДА) «Київське
інвестиційне агентство» просить в
задоволенні позовних вимог відмовити,
в судовому засіданні проти задоволення
адміністративного позову представник
третьої особи 2 заперечував.

У зв'язку з неявкою представників
відповідачів 1, 2 та третьої особи 1 в
судове засідання, призначене на 14.05.2014
р., суд, відповідно до вимог частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, прийшов до переконання про
подальший розгляд справи в письмовому
провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників осіб, які беруть участь у
справі, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04 березня 1998 року Київською міською
державною адміністрацією прийнято
Розпорядження «Про надання відкритому
акціонерному товариству
«Укроліяжирпром» земельних ділянок
для будівництва, експлуатації та
обслуговування
адміністративно-офісного центру
«Укроліяжирпром» на 180 роб. місць і
бібліотеки на 20 тис. томів на вул.
Командарма Уборевича, 5 у
Ленінградському районі» № 473 (далі -
Розпорядження від 04.03.1998 р. № 473), яким
ВАТ «Укроліяжирпром» надано земельні
ділянки, загальною площею 0,58 га на вул.
Командарма Уборевича, 5 у
Ленінградському районі за рахунок
земель міської забудови, з них: 0,42 га в
тимчасове довгострокове користування
на умовах оренди строком на 49 років для
будівництва, експлуатації та
обслуговування
адміністративно-офісного центру
«Укроліяжирпром» на 180 робочих місць і
бібліотеки на 20 тис. томів; 0,16 га в
тимчасове короткострокове
користування на умовах оренди строком
на 3 роки для організації будівельних
робіт.

Відповідно до зазначеного
розпорядження, між Київською міською
державною адміністрацією та ВАТ
«Укроліяжирпром» були укладені
Договір на право тимчасового
довгострокового користування землею
на умовах оренди строком на 49 років від
23 грудня 1998 року № 75-5-00029 (далі - Договір
№ 75-5-00029 ) та Договір на право
тимчасового короткострокового
користування землею на умовах оренди
строком на 3 роки від 23 грудня 1998 року №
75-5-00030 (далі - Договір № 75-5-00030 ).

21 квітня 2005 року Київською міською
радою на X сесії IV скликання прийнято
Рішення «Про передачу земельної
ділянки відкритому акціонерному
товариству «Укроліяжирпром» для
організації будівельних робіт на вул.
Командарма Уборевича, 5 у
Святошинському районі м. Києва» № 292/2867
(далі - Рішення від 21.04.2005 р. № 292/2867), яким
ВАТ «Укроліяжирпром» передано у
короткострокову оренду на 3 роки
земельну ділянку площею 0,16 га для
організації будівельних робіт на вул.
Командарма Уборевича, 5 у
Святошинському районі м. Києва за
рахунок міських земель, не наданих у
власність чи користування, у тому числі
площею 0,06 га в межах червоних ліній.

24 травня 2007 року Київською міською
радою на IV сесії V скликання прийнято
Рішення «Про внесення змін до договору
на право тимчасового довгострокового
користування землею на умовах оренди
від 23.12.98 № 75-5-00029, укладеного між
Київською міською державною
адміністрацією та Відкритим
акціонерним товариством
«Укроліяжирпром» для будівництва,
експлуатації та обслуговування
адміністративно-офісного центру
«Укроліяжирпром» на 180 робочих місць і
бібліотеки на 20 тис. томів на вул.
Командарма Уборевича, 5 у
Ленінградському районі м. Києва» №
693/1354 (далі - Рішення від 24.05.2007 р. № 693/1354),
яким до договору на право тимчасового
довгострокового користування землею
на умовах оренди від 23.12.98 № 75-5-00029 були
внесені зміни.

26 січня 2012 року Київською міською радою
на IX сесії VI скликання прийнято Рішення
«Про скасування розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 04.03.1998 р. № 473, рішень
Київської міської ради від 21.04.2005 р. №
292/2867, від 24.05.2007 р. № 693/1354 та розірвання
договору на право тимчасового
довгострокового користування землею
на умовах оренди від 23.12.98 № 75-5-00029» №
89/7426 (далі - Рішення від 26.01.2012 р. № 89/7426),
яким скасовані вищезазначені
Розпорядження від 04.03.1998 р. № 473, Рішення
від 21.04.2005 р. № 292/2867, від 24.05.2007 р. № 693/1354
(п. 1 оскаржуваного рішення) та
розірвано в односторонньому порядку
Договір на право тимчасового
довгострокового користування землею
на умовах оренди від 23.12.98 № 75-5-00029,
укладений між КМДА та ВАТ
«Укроліяжирпром» відповідно до пп. 3.1 п.
3 цього договору (п. 2 оскаржуваного
рішення).

Також судом встановлено, що після
розгляду клопотання про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки КП виконавчого органу КМР
(КМДА) «Київське інвестиційне
агентство» на вул. Командарма
Уборевича, 5 у Святошинському районі м.
Києва, в тому числі для громадян, які
постраждали від діяльності групи
інвестиційно-будівельних компаній
«Еліта-Центр», 18 квітня 2013 року
Київською міською радою на XI сесії VI
скликання прийнято Рішення «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки Комунальному підприємству
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) «Київське інвестиційне
агентство» на вул. Командарма
Уборевича, 5 у Святошинському районі м.
Києва для будівництва житлового
будинку з об'єктами
соціально-культурного призначення та
підземним паркінгом (для потерпілих
від діяльності «Еліта-Центр»)» № 230/9287
(далі - Рішення від 18.04.2013 р. № 230/9287), яким
КП виконавчого органу КМР (КМДА)
«Київське інвестиційне агентство»
надано дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на вул. Командарма Уборевича, 5
у Святошинському районі м. Києва
орієнтовною площею 0,42 га (земельна
ділянка комунальної власності
територіальної громади міста Києва) в
постійне користування для будівництва
житлового будинку з об'єктами
соціально-культурного призначення та
підземним паркінгом (для потерпілих
від діяльності «Еліта-Центр») згідно з
планом-схемою (додаток до рішення)
(К-20771).

Крім того, судом встановлено, що
Рішенням Господарського суду м. Києва
від 16 липня 2009 року (справа № 6/291) за
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ»
визнано право власності на об'єкт
незавершеного будівництва
адміністративно-офісного центру за
адресою: м. Київ, вул. Командарма
Уборевича, 5, будівельною готовністю
«нульовий цикл» (фундамент) вартістю 4
998 288,40 грн.

29 грудня 2012 року Комунальним
підприємством «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» прийнято рішення про
державну реєстрацію за позивачем права
приватної власності на об'єкт
незавершеного будівництва,
розташованого за адресою: вул.
Командарма Уборевича, 5, м. Київ.

Після оформлення права власності на
об'єкт незавершеного будівництва,
позивач в 2013 році звернувся до
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) з клопотанням про
надання дозволу Київської міської ради
на розроблення документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на вул. Командарма Уборевича, 5
у Святошинському районі м. Києва для
будівництва житлового будинку з
вбудованими та прибудованими
приміщеннями.

У відповідь на клопотання позивача,
відповідачем 2 підготовлено та
направлено відповідь від 09.12.2013 р. №
4, якою повідомлено про існування
Рішення від 18.04.2013 р. № 230/9287, на підставі
якого дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на вул. Командарма Уборевича, 5
у Святошинському районі м. Києва
орієнтовною площею 0,42 га в постійне
користування для будівництва
житлового будинку з об'єктами
соціально-культурного призначення та
підземним паркінгом (для потерпілих
від діяльності «Еліта-Центр») надано
третій особі 2.

Дізнавшись про оскаржувані рішення,
непогодившись з ними, позивач
звернувся до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані особами, які беруть участь у
справі докази та пояснення, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд погоджується з
доводами Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ»,
виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України,
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України), Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р.
№ 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), Закону
України «Про столицю України -
місто-герой Київ» від 15.01.1999 р. № 401-XIV
(далі - Закон № 401-XIV), Закону України
«Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-XIV
(далі - Закон № 161-XIV).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Приписами ст. 2 ЗК України визначено, що
земельні відносини - це суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею.

Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Об'єктами земельних відносин є землі в
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї).

Згідно з ст. 9 ЗК України до повноважень
Київської і Севастопольської міських
рад у галузі земельних відносин на їх
території належить, зокрема,
розпорядження землями територіальної
громади міста, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу, припинення права
користування земельними ділянками у
випадках, передбачених цим Кодексом,
здійснення контролю за використанням і
охороною земель комунальної власності,
додержанням земельного та
екологічного законодавства, обмеження,
тимчасова заборона (зупинення) чи
припинення використання земельної
ділянки громадянами та юридичними
особами в разі порушення ними вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 93 ЗК України
право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в
оренду громадянам та юридичним особам
України, іноземцям і особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним об'єднанням і
організаціям, а також іноземним
державам.

Оренда земельної ділянки може бути
короткостроковою - не більше 5 років та
довгостроковою - не більше 50 років.

Частиною першою ст. 122 ЗК України
визначено, що сільські, селищні, міські
ради передають земельні ділянки у
власність або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Приписами ст. 124 ЗК України визначено
порядок передачі земельних ділянок в
оренду.

Так, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

У відповідності до ст. 1 Закону № 161-XIV
оренда землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Частиною першою статті 2 Закону № 161-XIV
визначено, що відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 161-XIV
орендодавцями земельних ділянок, що
перебувають у комунальній власності, є
сільські, селищні, міські ради в межах
повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 161-XIV
укладення договору оренди земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону.

Підстави припинення договору оренди
землі визначені в ст. 31 Закону № 161-XIV.

Частиною першою ст. 31 Закону № 161-XIV
визначено, що договір оренди землі
припиняється в разі набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 4 Закону № 161-XIV договір
оренди землі припиняється також в
інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідач 1 на підставі Розпорядження
від 04.03.1998 р. № 473, своїми Рішеннями від
21.04.2005 р. № 292/2867, від 24.05.2007 р. № 693/1354
надав третій особі 1 земельні ділянки
(0,42 га та 0,16 га) відповідно для
будівництва, експлуатації та
обслуговування останньою
адміністративно-офісного центру
«Укроліяжирпром» і бібліотеки (далі -
Об'єкт) та для організації будівельних
робіт на вул. Командарма Уборевича, 5 у
Святошинському районі м. Києва.

На підставі вказаного розпорядження
органу місцевого самоврядування, між
КМДА та третьою особою 1 23.12.1998 р. були
укладені Договори на право тимчасового
довгострокового/короткострокового
користування землею на умовах оренди №
№ 75-5-00029, 75-5-00030, після укладення яких,
ВАТ «Укроліяжирпром» за допомогою
підрядних організацій було розпочато
будівництво Об'єкту.

Фактом виконання вказаних вище актів
органів місцевого самоврядування
слугує об'єкт незавершеного
будівництва адміністративно-офісного
центру, будівельною готовністю
«нульовий цикл» (фундамент) вартістю 4
998 288,40 грн., право власності на який за
рішенням Господарського суду м. Києва
від 16.07.2009 р. визнано за позивачем.

Таким чином, розпорядження КМДА від
04.03.1998 р. № 473, рішення КМР від 21.04.2005 р. №
292/2867, від 24.05.2007 р. № 693/1354 виконані, а
отже, вичерпали свої дії фактами своїх
виконань.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 2, 10
ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом. При
встановленні результатів голосування
до загального складу сільської,
селищної, міської ради включається
сільський, селищний, міський голова,
якщо він бере участь у пленарному
засіданні ради, і враховується його
голос.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Положенню частини десятої статті 59
вказаного вище закону дано офіційне
тлумачення Рішенням Конституційного
Суду України у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009
(справа № 1-9/2009).

Так, в ньому зокрема йдеться, що органи
місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами
(стаття 74 Закону № 280/97-ВР). Таким чином,
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
«гарантією стабільності суспільних
відносин» між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення, що узгоджується з правовою
позицією, викладеною в абзаці другому
пункту 5 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року № 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

У той же час суд зазначає, що підстава
для прийняття оскаржуваного рішення в
частині розірвання договору на право
тимчасового довгострокового
користування землею на умовах оренди
від 23.12.1998 р. № 75-5-00029 також не
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства.

Відповідно до умов вказаного вище
договору № 75-5-00029, його було укладено
між КМДА та третьою особою 1.

Відповідно до п. 3.1 Договору № 75-5-00029
Київська міська державна
адміністрація має право в разі
використання землекористувачем
земельної ділянки не за цільовим
призначенням або не у відповідності з
генеральним планом будівництва,
зокрема достроково розірвати даний
договорів.

Відповідач 1 стороною вказаного
договору не виступає.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закон № 161-XIV
договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
такої згоди третя особа 1 відповідачу 1
не надавала.

Відповідні судові рішення про
дострокове розірвання такого договору
в матеріалах справи відсутні.

Відтак, застосування КМР п. 3.1 Договору
№ 75-5-00029 як підстави для розірвання
такого договору в односторонньому
порядку не ґрунтується на вимогах
чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до переконання, що
оскаржуване Рішення від 26.01.2012 р. № 89/7426
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню.

У той же час, за вказаних вище обставин,
надання третій особі 2 Київською
міською радою дозволу на розроблення
проекту землеустрою Рішенням від 18.04.2013
р. № 230/9287, має наслідком порушення прав
позивача на користування спірною
земельною ділянкою.

При цьому суд зазначає, що главою 19 ЗК
України визначено набуття права на
землю громадянами та юридичними
особами.

Частина друга статті 116 ЗК України
передбачає, що набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Механізм та порядок реалізації права
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності передбачено
статтями 123, 124 ЗК України.

Аналіз вищевказаних норм
законодавства дає суду підстави
вважати, що застосування вказаного у
статті 123 ЗК України порядку можливо
щодо земельних ділянок, на які
нереалізоване відповідне право
громадян та юридичних осіб, тобто на
вільну земельну ділянку, яка перебуває
у державній або комунальній власності.

Одночасно, частиною другою статті 120 ЗК
України визначено, що якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Як встановлено під час розгляду справи,
відповідачем 1 було протиправно
позбавлено права користування
ділянкою, яка входить до складу земель
комунальної власності, ВАТ
«Укроліяжирпром» та ТОВ
«ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ», в зв'язку із чим
вона стала вільною.

Відтак, з метою захисту прав та
інтересів позивача, суд приходить до
висновку про необхідність визнання
Рішення від 18.04.2013 р. № 230/9287
протиправним та його скасування.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого, вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
1 як суб'єкт владних повноважень, жодних
письмових доказів не надав, а відтак не
довів правомірності своїх рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за необхідне адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ»
повністю задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує на користь позивача всі
здійснені ним документально
підтверджені витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн. з
міського бюджету.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст.
158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ» задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міської ради IX сесії
VI скликання «Про скасування
розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 04.03.98 № 473,
рішень Київської міської ради від
21.04.2005 № 292/2867, від 24.05.2007 № 693/1354 та
розірвання договору на право
тимчасового довгострокового
користування землею на умовах оренди
від 23.12.98 № 75-5-00029» від 26 січня 2012 року №
89/7426.

3. Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міської ради XI сесії
VI скликання «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
комунальному підприємству виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Київське інвестиційне
агентство» на вул. Командарма
Уборевича, 5 у Святошинському районі м.
Києва для будівництва житлового
будинку з об'єктами
соціально-культурного призначення та
підземним паркінгом (для потерпілих
від діяльності «Еліта центр»)» від 18
квітня 2013 року № 230/9287.

4. Присудити з бюджету м. Києва за
рахунок Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІМЕКА-КОНСАЛТИНГ»
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко