Справа № 487/9829/13-а
Суддя: Разумовська О. Г.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-а/487/55/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.05.2014
Заводський районний суд м. Миколаєва в
складі

головуючого судді
Разумовської О.Г.,

при секретарі
Прокопенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Територіальної
інспекції праці в Миколаївській
області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Територіальної інспекції праці в
Миколаївській області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення від 04. 10. 2013 № 14-01-049/0112-0112
про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст. 188-6
КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850,00
грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09. 08.
2013 за результатами позапланової
перевірки державним інспектором з
питань праці ТДІзПП у Миколаївській
області Лясковською Г.Л. було винесено
припис про забезпечення виплати
поточної заробітної плати, здійснення
виплати заробітної плати у
першочерговому порядку, скласти графік
погашення заборгованості з заробітної
плати, формування тарифної сітки,
приведення наказів у відповідність та
встановлено строк для надання
письмової інформації за виконанням
припису до 08. 09. 2013. Позивач повідомляв
інспектора про неможливість виконання
припису через відсутність грошових
коштів та арешт рахунків. Та
інспектором, незважаючи на таке,
винесено постанову від 04. 10. 2013 №
14-01-049/0112-0112 про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст. 188-6
КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850,00
грн., з якою позивач незгоден, вважаючи,
що в його діях не має події та складу
правопорушення, та просить скасувати
дану постанову як винесену
неправомірно. Зазначені обставини
стали підставою для звернення позивача
до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, скасувати оскаржувану
постанову.

Представник Територіальної Державної
інспекції з питань праці у
Миколаївській області в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала з
посиланням на правомірність дій
інспектора при винесенні оскаржуваної
постанови, а відтак, просила у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 09.
08. 2013 за результатами позапланової
перевірки державним інспектором з
питань праці ТДІзПП у Миколаївській
області Лясковською Г.Л. було винесено
припис про забезпечення виплати
поточної заробітної плати, здійснення
виплати заробітної плати у
першочерговому порядку, скласти графік
погашення заборгованості з заробітної
плати, формування тарифної сітки,
приведення наказів у відповідність.

Пунктом 1 вказаного припису було
приписано забезпечити виплату
поточної заробітної плати з
додержанням вимог ч. 1 ст.115 КЗпП
України. В ході повторної перевірки
встановлено, що на момент проведення
первинної перевірки існує
заборгованість перед 15 працівниками у
сумі 134566,67 грн. (у тому числі перед
звільненим працівниками 49039,67 грн.) з 01.
09. 2011, заробітна плата за січень - липень
2013 року не виплачена працівникам
підприємства в повному обсязі. На
момент проведення повторної перевірки
поточна заробітна плата, а саме
заробітна плата за серпень 2013 року
(період перебування ОСОБА_1 на посаді
Голови правління), не виплачена в
повному обсязі. Так, наприклад,
працівнику ОСОБА_3 не виплачено
заробітну плату в сумі 1720,74 грн., ОСОБА_4
в сумі 1024,9 грн.

Пунктом 2 припису було приписано:
здійснювати виплату заробітної плати у
першочерговому порядку відповідно до
ст. 15 Закону України «Про оплату праці».
В ході повторної перевірки державному
інспектору праці надано інформацію про
використання коштів, відповідно до
якої в період з липня по серпень 2013 року
до кредитної спілки надійшло
надходжень на суму 8605,65 грн., з них на
оплату праці використано 3365 грн., на
інші видатки використано 760,1 грн.

Пунктом 5 було приписано: накази № 2/3
від 11. 05. 2012, №3/2 від 27. 06. 2013, привести у
відповідність до ст.117 КЗпП України, за
результатами чого забезпечити виплату
належних коштів працівникам ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 Під час повторної перевірки
державним інспектором встановлено, що
звільненим працівникам в порушення
ст.117 КЗпП України не було нараховано
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Вказаним приписом встановлено строк
для надання письмової інформації за
виконанням припису до 08. 09. 2013.

Головний бухгалтер КС «Надія» надавала
письмові пояснення відповідно до яких
виплату не проведено у зв'язку з
накладенням на рахунки КС «Надія»
арешту.

Позивач звертався до начальника ТДІзПП
у Миколаївській області з
повідомленням про неможливість
виконання припису через відсутність
надходжень коштів, а також про те, що
наявні на рахунках кошти арештовано
державним виконавцем.

На підтвердження вказаного позивачем
надано ухвалу Господарського суду
Миколаївської області від 18. 04. 2011 у
справі № 5016/799/2011 (9/14), з якої вбачається,
що державним виконавцем Заводського
ВДВС ММУЮ винесені постанови про
накладення арешту на грошові кошти на
всіх рахунках в установах банків, що
належать КС Надія», а також на всі
кошти, які знаходяться у касі та кошти,
що будуть надходити в касу КС «Надія».

За підсумками повторної перевірки
стану виконання припису № 14-01-037/0485-0305
від 09. 08. 2013 в КС «Надія» яка була
проведена 20. 09. 2013, державним
інспектором праці було встановлено
невиконання пунктів 1,2,5 припису
внесеного директору КС «Надія» ОСОБА_1
та винесено постанову у справі про
адміністративне правопорушення від 04.
10. 2013 № 14-01-049/0112-0112 про накладення на
ОСОБА_1 адміністративного стягнення за
ст. 188-6 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі
850,00 грн.

Суб'єктивна сторона правопорушення,
передбаченого ст. 188 - 6 КУпАП,
визначається ставленням до наслідків і
характеризується наявністю вини у
формі умислу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розглядi справи про
адмiнiстративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адмiнiстративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненнi, чи
пiдлягає вона адмiнiстративнiй
вiдповiдальностi, чи є обставини, що
пом'якшують i обтяжують
вiдповiдальнiсть, а також з'ясувати iншi
обставини, що мають значення для
правильного вирiшення справи.

Судом встановлено, що відповідачем при
винесенні постанови про
адміністративне правопорушення не
з'ясовано всі обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, свідчать про наявність чи
відсутність вини позивача. Доказів,
передбачених ст. 251 КУпАП, що мають
значення для правильного вирiшення
справи відповідачем не зібрано.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд
вважає, що прийти до висновку про
наявність у діях позивача складу
адміністративного правопорушення
неможливо, оскільки відповідачем не
було надано жодних доказів на
підтвердження його вини.

Натомість, встановлено, що невиконання
позивачем припису інспектора
зумовлене відсутністю джерела на
покриття витрат, умислу, винної
поведінки на його невиконання судом не
встановлено.

Отже, оскаржувана постанова від 04. 10. 2013
№ 14-01-049/0112-0112 винесена без достатніх
підстав наявності у діях позивача
складу адміністративного
правопорушення та без встановлення
дійсних обставин справи, що виключає її
законність.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
їх правомірності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Проте,
належних та допустимих доказів, які б
спростовували твердження позивача та
доводили законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови, суду не надано.

Відповідачем у порушення вимог ст. 245
КУпАП односторонньо та поверхово
досліджено обставини справи, не
підтверджено правомірності своїх дій
щодо винесення постанови про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено обставини, на
які він посилаються як на підставу
своїх заперечень. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування. Будь-яких інших
доказів, на підставу своїх заперечень
не надано.

За такого, позовні вимоги підлягають
задоволенню, а винесена інспектором
постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 158-163, 171-2 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Територіальної інспекції праці в
Миколаївській області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення задовольнити.

Постанову головного державного
інспектора з питань праці
Територіальної Державної інспекції з
питань праці у Миколаївській області
Авербуха Максима Олеговича від 04. 10. 2013
№ 14-01-049/0112-0112 про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст. 188-6
КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850,00
грн. скасувати.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя
О.Г. Разумовська