Справа № 421/1475/14-а
Суддя: Овчаренко О. Л.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 421/1475/14-а
Провадження № 2-а/421/85/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року Первомайський міський
суд Луганської області

в складі: головуючого судді
Овчаренко О.Л.

при секретарі
Басовій Н.М.

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Первомайську Луганської
області про визнання дій суб'єкта
владних повноважень протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, який в подальшому уточнила,
посилаючись на те, що 16.12.2008 року їй було
призначено пенсію відповідно до Закону
України «Про державну службу».

21.05.2014 р. вона звернулася до УПФУ у м.
Первомайську Луганської області з
заявою щодо перерахунку пенсії з
урахуванням усіх складових заробітної
плати, на які нараховувалися та
сплачувалися внески, та подала
довідку про складові заробітної плати
№ 180 від 19.05.2014 р.

Довідка № 180 від 19.05.2014 р. містить графу
«інші виплати», які відповідачем не
було враховано при призначені пенсії, а
саме: індексація заробітної плати,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення.

Відповіддю від 28.05.2014 р. № 126/А-11
відповідач відмовив в перерахунку
пенсії, оскільки відповідно до ст. 33 ЗУ
«Про державну службу» матеріальна
допомога для вирішення соціально
побутових питань, допомога на
оздоровлення, суми індексації
заробітної плати не включаються до
заробітної плати державного службовця
при обчисленні пенсії. Чинне
законодавство як загальне, так і
спеціальне відносять до складу
заробітної плати також інші виплати.

За таких підстав відповідач
безпідставно не включив до складу
заробітної плати матеріальну допомогу
та винагороду, хоча вони відповідно до
чинного законодавства відносяться до
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, на які
нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, чим порушив її
законне право на більший розмір
пенсії.

Заяву про перерахунок пенсії вона
подала 21.05.2014 р. Відповідач не приймав
рішення про відмову їй в перерахунку
пенсії. Відповідь вона отримала тільки
28.05.2014 р. № 126/А-11, яка містить
роз»яснення діючого законодавства.
Таким чином, є підстави для визнання
саме дій відповідача протиправними,
оскільки відмова у перерахунку пенсії
повинна оформлюватись рішенням, і по
суті є незаконною, але немає підстав
для скасування неіснуючого рішення.

Перерахунок пенсії має бути проведений
з 01.06.2014, оскільки вона звернулась з
відповідною заявою після 15 числа
відповідного місяця, з розрахунку 84% її
заробітної плати, до складу якої мають
бути зараховані матеріальна допомога
та індексація, з сум яких були утримані
внески на загальнообов'язкове державне
соціальне (пенсійне) страхування.
Просить визнати протиправною
відмову Управління пенсійного фонду
України у м.

Первомайську Луганської області з
відмови у перерахунку їй пенсії з
урахуванням усіх складових її
заробітної плати (отриманих виплат), що
повинні входити у розрахунок пенсії, у
тому числі матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, та сум
нарахованої індексації за останні 24
календарні місяці роботи, на які були
нараховані та фактично сплачені
страхові внески у повному обсязі;
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в м. Первомайську
Луганської області провести
перерахунок та виплачувати їй пенсію в
розмірі 84 % від суми заробітної плати,
починаючи з 01.06.2014 р., виходячи з усіх
складових заробітної плати (отриманих
виплат), у тому числі допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, сум виплаченої їй щомісячної
індексації заробітної плати за останні
24 календарні місяці роботи, на які були
нараховані та фактично сплачені
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, та
сплачувати пенсію в подальшому в
перерахованому розмірі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з»явилась, від неї надійшла заява про
розгляд справи в її відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник відповідача Рязанцева Т.М.
в судове засідання не з»явилась, від
неї надійшла заява про розгляд справи в
її відсутність та письмові
заперечення проти позову, згідно яких
в Управлінні ПФУ в м. Первомайську
знаходиться на обліку ОСОБА_1 з 16.12.2008 р.
як одержувач пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування». Пенсія була
призначена в 55 років .

На дату призначення пенсії загальний
стаж роботи позивальниці склав 31 рік 2
місяці 8 днів, з них державного
службовця складає 14 років 11 місяців 27
днів, з якого 6 років 11 місяців 15 днів - в
органах місцевого самоврядування.

З 01.12.2013 року загальний розмір пенсії
становив 1 807,86 грн.

Управління ПФУ в м. Первомайську не
згодне з позовними вимогами позивачки
за наступних підстав.

Законом України «Про державну службу» (
N 3723-ХП від 16.12.1993 р.) передбачено, що
державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів.

Призначення та перерахунок пенсій
зазначеним особам здійснюється на
підставі єдиної нормативної бази, а
саме Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до статті 33 цього Закону
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Частина 5 статті 33 Закону передбачає
можливість установлювати державним
службовцям надбавки за вислугу років
щомісячно у відсотках до посадового
окладу з урахуванням доплати за ранг і
залежно від стажу державної служби у
таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5
років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років
- 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків, а частиною 6 статті 33 Закону
передбачено можливість установлювати
надбавки за високі досягнення у праці і
виконання особливо важливої роботи,
доплати за виконання обов'язків
тимчасово відсутніх працівників та
інші надбавки і доплати, а також
надаватися матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань.
Тобто дана стаття надає чіткий перелік
видів надбавок, які установлюються
державним службовцям, а матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань має право
лише надаватися у разі потреби
працівника.

Також цією статтею передбачено, що
умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до ст.. 37 цього
Закону ( в редакції чинній на час
звернення за перерахунком пенсії )
визначення заробітної плати для
обчислення пенсій державним
службовцям здійснюється в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Також цією статтею зазначено,
що пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати ( відповідно
до статті 33 вона складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок), з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

28.05.2014 р. ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в м.
Первомайську із заявою про перерахунок
пенсії за невстановленою формою не на
бланку заяви, як те передбачено
законодавством.

На отримане управлінням звернення було
надано роз»яснення від 21.05.2014 р. № 126/А-11,
яке не можливо вважати прийнятим
рішенням щодо відмови в перерахунку
пенсії, тому вимога ОСОБА_1 визнати
протиправною відмову УПФУ в м.
Первомайську у здійсненні перерахунку
пенсії вважають безпідставними.

Позивачка не згодна з наданими
роз'ясненнями управління, так як
вважає, що пенсія повинна бути
перерахована з урахуванням
отриманої матеріальної допомоги на
оздоровлення, на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, оскільки з цих виплат
було сплачено страхові внески. Але це
не вірно з наступних підстав.
Відповідно до Методичних рекомендацій
Міністерства праці та соціальної
політики України «Щодо організації
матеріального стимулювання праці
працівників підприємств і
організацій» № 23 від 29.01.2003р. надбавки
та доплати - це законодавче гарантовані
або

нормативно (постанови Уряду, угоди та
договори) обумовлені виплати
працівникам понад їх основну заробітну
плату, які пов'язані з особливостями та
умовами праці, а також особистими
якостями працівників. Тобто це виплати
за особливості та умови праці або за
особисті якості працівника, які
пов'язанні з професійною діяльністю
особи.

Згідно зі ст. 5 Закону України « Про
соціальні послуги» № 966-ІУ від 19.06.2003р.
матеріальна допомога надається особам,
що знаходяться у складній життєвій
ситуації, у вигляді грошової або
натуральної допомоги: продуктів
харчування, засобів санітарії і
особистої гігієни, засобів догляду за
дітьми, одягу, взуття та інших
предметів першої необхідності, палива,
а також технічних і допоміжних засобів
реабілітації. В даному випадку,
відповідно до наданої для суду довідки
про складові заробітної плати від
19.05.2014 р. № 180 ОСОБА_1 в 2006-2008 р.р.
надавалася матеріальна допомога на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань. Тобто ця
виплата не пов'язана з її професійною
діяльністю.

Відповідно до положень Закону України
«Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995р.
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
вираженні, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Тому матеріальну допомогу не
можливо віднести до винагороди.

Стаття 2 цього Закону, яка визначає
структуру заробітної плати, не містить
вказівки на те, що матеріальна допомога
входить до структури заробітної плати.
Більше, того, у зазначеній нормі Закону
відсутнє таке поняття як матеріальна
допомога. Матеріальні виплати,
зазначені в цій нормі, і матеріальна
допомога це не ідентичні поняття, а
тому законних підстав для віднесення
матеріальної допомоги до складу
(структури) заробітної плати
державного службовця немає.

Таким чином, матеріальна допомога
носить разовий характер та не є
складовою частиною заробітної плати у
розумінні частини 2 статті 33 Закону
України "Про державну службу", а сам
факт утримання із суми допомоги
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не є підставою для
включення її до складу заробітної
плати державного службовця та
врахування при обчисленні розміру
пенсії державного службовця.

Підпунктом «в» пункту 7 Порядку №
22-1 передбачено, що до заяви про
призначення пенсії за віком додається
довідка про заробітну плату особи
(додаток 3) за період страхового стажу
до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000
індивідуальні відомості про
застраховану особу надаються відділом
персоніфікованого обліку за формою
згідно із додатком 2, додатком 3.

Відповідно до ст.. 41 цього Закону до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання Зазначених
сум.

Тобто, для того, щоб розрахувати розмір
пенсії за віком відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
виконуються вимоги саме цього Закону.

Враховуючи вищезазначене, розрахунок
розміру пенсії за нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
відрізняється від розрахунку розміру
пенсії за нормами Закону України «Про
державну службу» у тому числі і щодо
складових заробітної плати, які
враховуються для обчислення пенсії,
тому посилання заявниці на статтю 41
Закону № 1058 не доречно.

Питання пенсійного забезпечення і
грошової допомоги державним
службовцям регулює Закон України «Про
державну службу».

Змін до вищевказаного закону та
постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» не вносилися і,
відповідно, при визначенні заробітної
плати для обчислення пенсії державного
службовця включаються складові
заробітної плати, передбачені
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Враховуючи вищевказане, управління
ПФУ в м. Первомайську просить суд
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її
позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши надані докази та
заперечення, суд прийшов до висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

В суді встановлено:

ОСОБА_1 з 16.12.2008 р. одержує пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про державну службу». Загальний стаж
роботи склав 31 рік 2 місяці 8 днів, з них
державного службовця складає 14 років 11
місяців 27 днів, з якого 6 років 11 місяців
15 днів - в органах місцевого
самоврядування. Місце роботи
державного службовця- Виконавчий
комітет Первомайської міської ради
Луганської області. Ці обставини
визнані сторонами та не є спірними.

Відповідач також не заперечував, що
позивачка отримувала матеріальну
допомогу і щомісячну індексацію
заробітної плати за місцем державної
служби та сплатила з цих сум внески на
державне соціальне страхування, в тому
числі до Пенсійного фонду України, не
заперечується ні розмір отриманих
виплат, ні розмір внесків. На думку
позивачки суми, з яких сплачені
страхові внески, входять до складу
заробітної плати, з якої обчислюється
пенсія державному службовцю, на думку
відповідача - не входять, що і є
предметом спору у цій адміністративній
справі.

Відповідно до ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Згідно з Висновками Верховного
Суду України, викладеними у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС
України, за I півріччя 2012 р. отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати. У цьому разі перевагу
мають спеціальні норми, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
- ст. 41 Закону України від 9 липня 2003 р. №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та ст. 66 Закону
України від 5 листопада 1991 р. № 1788-XII
«Про пенсійне забезпечення». Норми
Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII
«Про державну службу» та Закону
України від 24 березня 1995 р. № 108/95-ВР
«Про оплату праці» щодо спірних
відносин є загальними (постанова
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
р. у справі № 21-430а11).

Таким чином, до спірних
правовідносин суд повинен застосувати
правові висновки Верховного Суду
України, відповідно до яких позовні
вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані на законі
та підлягають задоволенню.

Підзаконні нормативно-правові
акти, на які посилається відповідач, як
то Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій, затверджений
постановою правління ПФУ № 22-1 від
25.11.2005 р., Методичні рекомендацій
Міністерства праці та соціальної
політики України «Щодо організації
матеріального стимулювання праці
працівників підприємств і
організацій» № 23 від 29.01.2003р., а також
Закони «Про соціальні послуги», «Про
оплату праці» не регулюють спірні
правовідносини та не можуть бути
підставою для відмови у позові.

Верховний Суд прийшов до висновку, що у
спірному питанні перевагу мають
спеціальні норми, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
- ст. 41 Закону України від 9 липня 2003 р. №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та ст. 66 Закону
України від 5 листопада 1991 р. № 1788-XII
«Про пенсійне забезпечення», цим
спростовуються заперечення
відповідача, який вважає, що керуватися
слід Законом «Про державну службу», за
яким розрахунок розміру пенсії
державному службовцю відрізняється
щодо складових заробітної плати,
визначених Законом «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч.1 ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначені виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. До такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені)
та сплачені страхові внески; суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою до набрання чинності цим
Законом, у межах сум, на які відповідно
до законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування

Згідно з наданою позивачем довідкою
про отриману нею заробітну плату за
останні 24 місяці роботи перед
призначенням пенсії, усі отримані нею
суми могли бути включені у заробіток
для призначення пенсії, страхові
внески сплачені (2006-2008 роки). При цьому
позивачка отримувала премії,
матеріальну допомогу та індексацію,
суми у довідці зазначені.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» у редакції, яка була
чинна на час призначення пенсії, на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. Частина
статті 37 в редакції Закону N 432-IV ( 432-15 )
від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно
із Законами N 3108-IV ( 3108-15 ) від 17.11.2005, N 107-VI
( 107-17 ) від 28.12.2007 Щодо дії частини
другої статті 37 додатково див. Закон N
489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, Рішення
Конституційного Суду N 4-рп/2007 ( v004p710-07 )
від 18.06.2007 За кожний повний рік роботи
понад 10 років на державній службі
пенсія збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати. Частина статті 37 із
змінами, внесеними згідно із Законами N
432-IV ( 432-15 ) від 16.01.2003, N 107-VI ( 107-17 ) від
28.12.2007

Суд вважає за необхідне додатково
заначити, що позивачка у 2014 році
звернулась з заявою про перерахунок
пенсії з метою виправлення помилки,
допущеної при визначенні складових
заробітної плати при призначенні
пенсії у 2008 році, тому посилання
відповідача на те, що вона не має права
на перерахунок пенсії, бо для цього
немає підстав, є безпідставними та
незаконними.

Перерахунок пенсії має бути проведений
з 01.06.2014 року, оскільки позивач
звернулась з відповідною заявою після
15 числа відповідного місяця, до складу
якої мають бути зараховані матеріальна
допомога та індексація, з сум яких були
утримані внески на загальнообов'язкове
державне соціальне (пенсійне)
страхування.

Крім того, суд зазначає, що за правилами
ст.. 2 КАС України в рамках
адміністративного судочинства
здійснюється захист порушений прав чи
інтересів осіб внаслідок протиправних
рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів
владних повноважень під час реалізації
ними владних управлінських функцій.
При цьому суд не повноважний
здійснювати захист прав чи інтересів
особи на майбутнє від їх ймовірного
порушення.

Такий висновок узгоджується з
положеннями абз. 2 п. 10.3 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове
рішення в адміністративній справі»,
яким передбачено, що резолютивна
частина рішення не повинна містити
приписів, що прогнозують можливі
порушення з боку відповідача та
зобов»язання його до вчинення чи
утримання від вчинення дій на майбутнє.

Таким чином, позовні вимоги про
зобов»язання сплачувати пенсію в
подальшому в перерахованому розмірі
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 2, 8, 9, 17, 18, 87, 94, 99, 158-163 183-2, 256 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську Луганської області про
визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління пенсійного фонду України у
м.

Первомайську Луганської області у
здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1
з урахуванням усіх складових її
заробітної плати (отриманих виплат), що
повинні входити у розрахунок пенсії, у
тому числі матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, та сум
нарахованої індексації за останні 24
календарні місяці роботи, на які були
нараховані та фактично сплачені
страхові внески у повному обсязі.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у м. Первомайську
Луганської обл. з 01.06.2014 р. здійснити
перерахунок та виплачувати ОСОБА_1
пенсію у розмірі 84 % від суми заробітної
плати, виходячи з усіх складових
заробітної плати (отриманих виплат), у
тому числі допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, сум
виплаченої їй щомісячної індексації
заробітної плати за останні 24
календарні місяці роботи, на які були
нараховані та фактично сплачені
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
О.Л.Овчаренко