Справа № 2-а-2474/11/2170
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

06 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-2474/11/2170

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Горшков В.М. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управлянні Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона про
захист порушеного конституційного
права , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ФОП ОСОБА_1)
звернулась до адміністративного суду з
вище вказаним позовом, в якому просила
захистити порушене конституційне
право шляхом заборони примушувати
позивача до участі у діяльності
неприбуткової самоврядної організації
Пенсійний фонд та скасування вимоги
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі Херсонської
області № 1462 від 31.03.2011 року про сплату
внеску.

За наслідками розгляду
адміністративної справи 02 вересня 2011
року Херсонським окружним
адміністративним судом прийнято
постанову про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
в діях управління не вбачається
протиправних дій, вимога УПФ України
про сплату боргу складена ним на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а тому позовні
вимоги є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати означене рішення та прийняти
нову постанову про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
страхові внески не є податком або
збором, тому на них не розповсюджується
податкове законодавство

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем,
взята на облік управлінням Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі
Херсонської області. Відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на її доходи
нараховується збір на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування.

Також судом першої інстанції
встановлено, що, виходячи з предмету
позовних вимог, позивач оскаржує факт
примушування вступу його до членства
УПФУ, сплату збору на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування, а також просить скасувати
вимогу про сплату боргу. При цьому,
протиправність оскаржуваної вимоги, на
думку позивача, є наслідком
протиправності дій УПФУ взагалі щодо
примушування брати участь у
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню.

Фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, є
платниками єдиного внеску. Особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (пункт 4
частини 1, частина 4 статті 4 Закону №
2464).

Закон України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від 8
липня 2010 року N 2464-VI (далі - Закон № 2464)
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (пункт 2
частини 1 статті 1 Закону № 2464).

Виключно Законом № 2464 визначаються,
зокрема, платники єдиного внеску,
порядок нарахування, обчислення та
сплати єдиного внеску; розмір єдиного
внеску та пропорції його розподілу за
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування;
орган, що здійснює збір та веде облік
єдиного внеску, його повноваження а
відповідальність.

Застрахована особа - фізична особа, яка
відповідно до законодавства підлягає
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню і сплачує
(сплачувала) та/або за яку сплачується
чи сплачувався у встановленому законом
порядку єдиний внесок (пункт 3 частини 1
статті 1 Закону № 2464).

З огляду на вищезазначене, позивач є
платником єдиного внеску (він не надав
суду доказів того, що є пенсіонером за
віком або інвалідом та отримує
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу), тому не може
належати до кола осіб, які можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 7
Закону № 2464 для фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, єдиний внесок
нараховується на суми, що визначаються
такими платниками самостійно для себе
та членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Єдиний внесок нараховується, зокрема,
для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу (частина 3 статті 7
Закону № 2464).

Платники єдиного внеску, зазначені у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний рік,
до 10 лютого наступного року, крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
членів сімей таких осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, які
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок (абзац 3
частини 8 статті 9 Закону № 2464).

Періодом, за який платники єдиного
внеску подають звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду (звітним періодом), є календарний
місяць, крім платників, зазначених у
пунктах 4 і 5 частини першої статті 4
цього Закону, для яких звітним періодом
є календарний рік.

Отже, вимога про сплату боргу № 1462 від
31.03.2011 була винесена обґрунтовано та на
законних підставах.

Враховуючи наведене суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що ФОП ОСОБА_1 не
доведено неправомірність дій
відповідача, а пред'явлені вимоги про
захист порушених конституційних прав
шляхом скасування вимоги щодо сплати
внесків є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. ст. 200,
206, ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 02
вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її підписання, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
часу отримання копії рішення
сторонами.

Суддя-доповідач:

Судді: