Справа № 2а-1203/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/800/14166/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 01 липня 2011 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Гірської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, третя особа: ОСОБА_5 про
визнання протиправним та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до
Гірської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, в якому просила: визнати
протиправним та скасувати рішення
Гірської сільської ради
Бориспільського району Київської
області від 11 квітня 2011 року № 115-7-VI "Про
відмову у наданні дозволу на складання
технічної документації із землеустрою
щодо оформлення документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в
селі гора по АДРЕСА_1"; зобов'язати
відповідача прийняти рішення про
надання позивачу дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем протиправно відмовлено
позивачу у наданні дозволу на
складання технічної документації із
землеустрою щодо оформлення
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, оскільки позивач
користується спірною ділянок протягом
багатьох років та має право на
отримання її у власність.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 01 липня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та задовольнити
позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, згідно наказу
радгоспу "Бортничі" від 29 жовтня 1979 року
№ 574, ОСОБА_5 була виділена під забудову
земельна ділянка по АДРЕСА_1. На час
виділення вказаної земельної ділянки
останній перебував у зареєстрованому
шлюбі з позивачем.

З 1983 року вказаний будинок значиться як
постійне місце проживання сім'ї
позивача.

21 січня 2011 року позивач подала до
Гірської сільської ради заяву про
надання їй дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки з метою отримання її у
власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
орієнтовною площею 0,15 га по АДРЕСА_1.

Однак, рішенням від 11 квітня 2011 року №
115-7-VI відповідачем було відмовлено
позивачу у наданні дозволу на
складання технічної документації із
землеустрою щодо оформлення
документів на право власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд, що
стало підставою для її звернення до
суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що сільська
рада не мала права приймати рішення
про передачу у власність або
користування позивачці спірної
земельної ділянки.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", до виключної компетенції
сільської ради входить вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад у сфері
регулювання земельних відносин та
охорони навколишнього природного
середовища належать: власні
(самоврядні) повноваження, зокрема,
підготовка і внесення на розгляд ради
пропозицій щодо вилучення (викупу), а
також надання під забудову та для інших
потреб земель, що перебувають у
власності територіальних громад;
делеговані повноваження, до яких,
зокрема, входить вирішення земельних
спорів у порядку, встановленому
законом; підготовка висновків щодо
надання або вилучення в установленому
законом порядку земельних ділянок, що
проводиться органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування;
організація і здійснення землеустрою,
погодження проектів землеустрою.

Статтею 12 Земельного кодексу України
визначено, що до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та. юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
викуп земельних ділянок для суспільних
потреб відповідних територіальних
громад сіл, селищ, міст; організація
землеустрою; обмеження, тимчасова
заборона (зупинення) використання
земель громадянами і юридичними
особами у разі порушення ними вимог
земельного законодавства; підготовка
висновків щодо вилучення (викупу) та
надання земельних ділянок відповідно
до цього Кодексу; інформування
населення щодо вилучення (викупу),
надання земельних ділянок; вирішення
земельних спорів.

Таким чином, враховуючи вказані норми
законодавства, сільська рада мала
право розглядати заяву позивачки про
надання дозволу на складання технічної
документації із землеустрою щодо
оформлення нею права власності на
земельну ділянку, яка є власністю
територіальної громади с. Гора,
Бориспільського району, Київської
області, рада діяла в межах своїх
повноважень, оскільки питання про
надання земельних ділянок комунальної
власності у власність або користування
громадян та юридичних осіб підлягає
вирішенню саме сільською радою як
представницьким органом місцевого
самоврядування, на території якої
знаходиться спірна земельна ділянка.

Разом з тим, перевіряючи законність
оскаржуваного рішення, суди попередніх
інстанцій не звернули уваги на
наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади, органи
місцевого самоврядування та їх
посадові, службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Між тим з оспорюваного рішення
відповідача не вбачаться підстав
відмови у задоволенні клопотання
позивачки, воно не вмотивоване.

За матеріалами справи спірна земельна
ділянка не є вільною, на ній
розташоване майно, право власності на
яке оформлено за позивачкою.

З огляду на наведене, колегія суддів не
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 01 липня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року скасувати.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Гірської сільської ради
Бориспільського району Київської
області від 11 квітня 2011 року № 115-7-VI "Про
відмову у наданні дозволу на складання
технічної документації із землеустрою
щодо оформлення документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в
АДРЕСА_1".

Зобов'язати Гірську сільську раду
Бориспільського району Київської
області розглянути клопотання ОСОБА_4
від 21 січня 2011 року про надання дозволу
на виготовлення технічної
документації із землеустрою земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позов залишити без
задоволення.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша