Справа № 2а-232/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 р. Справа № 93273/09/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області на постанову
Володимирецького районного суду
Рівненської області від 02.03.2009р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

29.01.2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області про відновлення
пропущеного строку для звернення до
суду за захистом порушених прав, свобод
та інтересів. Визнання дій відповідача
щодо невиплати щомісячної соціальної
допомоги у розмірі 30 відсотків від
мінімальної пенсії за віком у 2006 та 2007
роках та невиплати її у неповному
обсязі у 2008 році неправомірними.
Стягнення із відповідача на його
користь недоплачену йому щомісячну
соціальну державну допомогу до пенсії
за період із січня 2006 року по грудень 2008
року включно в сумі 3933,20 грн.
3обов"язання відповідача нараховувати
йому щомісячну соціальну державну
допомогу, відповідно до Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
надалі при нарахуванні пенсії.

Постановою Володимирецького районного
суду Рівненської області від 02.03.2009р.
позов задовольнити частково. Визнано
протиправною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі щодо
ненарахування та невиплати позивачу
щомісячного підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період 02 квітня по 31 грудня 2006
року, з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22
травня по 31 грудня 2008 року. Зобов'язано
управління Пенсійного Фонду у
Володимирецькому районі провести
нарахування та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
у відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" за
період з 02 квітня по 31 грудня 2006 року, з
09 липня по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня по
31 грудня 2008 року включно. В задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області оскаржило його в апеляційному
порядку вважає постанову суду
прийнятою з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі вказує, що
рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано такою, що не
відповідає Конституції України.
Положення ст.111 вищенаведеного закону
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним судом України рішення
№ 6-рп/2007. Рішенням Конституційного
суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнані такими, що не відповідають
Коституції України, положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік» , якими обмежується дія ст. 6
Закону України «про соціальний захист
дітей війни». Проте, зміни до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» та Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік» у
видаткову частину не внесені тому
кошти на виплату даних підвищень в 2007
році були відсутні.

Статтею 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Разом з
тим, законодавством не прийнято
жодного нормативного акту на виконання
вказаних вимог Закону, не визначено на
законодавчому рівні які органи повинні
виплачувати підвищення пенсії, за
рахунок яких коштів і джерел, в якому
порядку, яким чином обчислювати
вказаний розмір.

Тому просить постанову суду першої
інстанції скасувати, прийняти нове
рішення яким відмовити в задоволенні
позову.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, колегія суддів, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задоволити частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною війни, а відтак
має право на встановлене ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" підвищення до пенсії.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що останній
має право на підвищення до пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
оскільки рішеннями Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було
визнано неконституційними окремі
положення Законів України про
Державний бюджет України на 2007-2008 роки,
якими було зупинено і обмежено право на
отримання спірних доплат, а саме
зупинено дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни». Тобто
рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня
2008 року № 10-рп/2008 мають перспективну
дію та преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними та є обов'язковим до
виконання на території України, є
остаточними і не можуть бути оскаржені.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
нарахування та виплати на користь
позивача невиплаченого підвищення до
пенсії з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року,
оскільки ч.2 ст.152 Конституції України
передбачено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Що стосується нарахування підвищення
до пенсії за 2006 рік, то п.17 ст.77 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» зупинено дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006
року, який набрав чинності 02.04.2006 року,
п.17 ст.77 виключено. Однак ст. 110 даного
Закону встановлено, що пільги дітям
війни, передбачені ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
запроваджуються поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної ради України з питань
бюджету. Враховуючи те, що Кабінет
Міністрів України за погодженням з
Комітетом Верховної ради України з
питань бюджету не приймав жодних
нормативно-правових актів за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі 2006 року, не був
визначений порядок проведення таких
виплат, а також те, що зазначена норма
не була визнана у встановленому
порядку неконституційною, отже,
підлягала виконанню, а тому судом
першої інстанції слід було відмовити у
задоволенні позову в частині виплати
позивачу підвищення до пенсії за 2006
рік.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України в
редакції, що діяла з 01.09.2005 року, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом першої інстанції не
враховано ту обставину, що позивач
пропустив строк звернення до суду,
оскільки звернувся з позовом лише
29.01.2009 року.

Посилання суду на застосування
до спірних правовідносин ст.87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
думку колегії суддів є
необгрунтованим. Так, оскільки Закон
України «Про загальнобов»язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року прийнятий пізніше ніж
Закон України «Про пенсійне
забезпечення», то він має пріорітет над
останнім, а тому у вказаних
правовідносинах застосовуються
положення ст.46 Закон України «Про
загальнобов»язкове державне пенсійне
страхування», за яким пенсія
виплачується за минулий час лише
нарахована.

Колегія суддів зазначає, що
оскільки стосовно не нарахованих
пенсій ніякими нормативно-правовими
актами, крім КАС України, не визначено
строк звернення до суду, то під час
вирішення спорів, які виникають із
вказаних правовідносин слід
застосовувати річний строк звернення
до суду.

Тому колегія суддів приходить до
висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст.99 КАС України, оскільки
такий позивачем пропущено без поважних
причин а тому позовні вимоги слід
задоволити з 22.05.2008 року. В задоволенні
решти позовних вимог слід відмовити.

Нарахування та виплату позивачу
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" необхідно проводити до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов»язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області, обов'язок щодо
нарахування і виплати спірної допомоги
правильно покладено на відповідача у
справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що відсутність
бюджетного фінансування на виплату,
передбаченого Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, не може бути
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування ним обставин, які
мають значення для справи та
невідповідність його висновків
дійсним обставинам справи, що призвело
до неправильного вирішення спору по
суті. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Керуючись ст.. 160, ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст.
254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області задоволити частково, скасувати
постанову Володимирецького районного
суду Рівненської області від 02.03.2009р. у
справі № 2а-232/09.

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Володимирецькому
районі Рівненської області
неправомірними.

Зобов`язати управління Пенсійного
фонду України у Володимирецькому
районі Рівненської області
нараховувати та виплачувати на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30
% мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» з 22.05.2008 року з
врахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п"ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Т.В. Онишкевич

Я.С.Попко