Справа № 361/1029/14-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/1029/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Телепенько
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Броварського МВ (з
обслуговування міста Бровари та
Броварського району) ГУМВС України в
Київській області на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 21 березня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Броварського МВ (з
обслуговування міста Бровари та
Броварського району) ГУМВС України в
Київській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 21 березня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Броварський МВ (з обслуговування міста
Бровари та Броварського району) ГУМВС
України в Київській області подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким позовну
заяву залишити без розгляду у зв'язку
зі спливом строків звернення до суду
(за текстом апеляційної скарги). Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що судом
першої інстанції були неповно
з'ясовані всі обставини, що мали
суттєве значення для вирішення справи
та допущені порушення норм
матеріального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання та положення ст. 197
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, обґрунтовуючи його тим,
що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році першої категорії (ІІ група
інвалідності) та має право на пільги і
компенсації, встановлені Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

До Броварського МВ (з обслуговування
міста Бровари та Броварського району)
ГУ МВС України в Київській області
(далі - відповідач, Броварський МВ) він
звертався із проханням видати йому
довідку про розмір заробітної плати
під час перебування в зоні відчуження у
м. Прип'ять Київської області.

У своєму листі № Г-1219 від 25 грудня 2013
року відповідач повідомив, що фактична
заробітна плата в зоні відчуження, з
якої визначається пенсія ОСОБА_3,
нарахована у розмірі 152 крб. 53 коп. за
роботу з 26 по 29 квітня 1986 року в
населених пунктах зони відчуження
Прип'ять по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
відповідно до постанови Ради Міністрів
УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986
року № 207-7. Однак одноразову грошову
винагороду у розмірі 660 крб. за час його
перебування в зоні відчуження за
період з 26 по 29 квітня 1986 року виплачено
не було.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №
964-рс було введено зони небезпечності в
залежності від рівня радіоактивного
забруднення території з відповідною
оплатою, а саме: в 3-й зоні небезпечності
- у п'ятикратному розмірі в порівнянні з
встановленими діючим законодавством
нормами, з 2-й зоні - чотирикратному
розмірі і в 1-й зоні - трьохкратному
розмірі. Ці норми в оплаті роботи в
зонах небезпечності були поширені на
осіб начальницького і рядового складу
органів Внутрішніх справ СРСР, які були
задіяні на роботах по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у
відповідності до розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року №
1031-рс.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 05
червня 1986 року № 665-195 та постановою
Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986
року № 207-7 узагальнені раніше прийняті
норми в оплаті праці працівників
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, зайнятих
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Названі постанови Ради Міністрів СРСР
і Ради Міністрів УРСР не відміняли
раніше діючі норми в оплаті праці (у
тому числі і осіб начальницького та
рядового складу органів внутрішніх
справ), а навпаки, поширили дію п.1
постанови Ради Міністрів СРСР від 07
травня 1986 року № 524-156 на інших
працівників (включаючи тимчасово
переведених і відряджених) міністерств
і відомств, незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, на період
проведення робіт по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до абз. 3 п.1 постанови Ради
Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року №
665-195 та абз. 3 п. 1 постанови Ради
Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року №
207-7 керівникам міністерств і відомств
надано право проводити оплату праці
працівників, зайнятих ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС у відповідних
зонах небезпечності, в розмірах,
передбачених розпорядженням Ради
Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №
964-рс.

Норма в оплаті праці як подвоєння
окладу за посадою і спеціальним
званням для осіб начальницького і
рядового складу МВС СРСР, виконуючим
службові обов'язки в зоні аварії на
ЧАЕС, була збережена до 01 січня 1991 року,
що підтверджується постановою Ради
Міністрів СРСР від 29 грудня 1987 року №
1497-378 (розпорядження Ради Міністрів
УРСР від 06 січня 1988 року № 12-рс).

Згідно з розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 25 листопада 1993
року № 1006-р, з метою соціального
захисту колишніх співробітників
апарату МВС учасників ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, віднесених до
першої категорії, а також тих, які
отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення
в 25 бер і більше, органам внутрішніх
справ дозволено перерахувати їх
грошове утримання за період роботи в
зоні відчуження із розрахунку
посадових окладів і окладів за
спеціальними званнями, що діяли в
період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних
розмірах відповідно до зон
небезпечності, де вони несли службу.
Крім того, доручено Міністерству
внутрішніх справ та Міністерству
соціального захисту населення України
призначати і перераховувати пенсії
відповідно до норм чинного
законодавства із перерахованого
згідно з названим розпорядженням
грошового утримання.

Згідно зі ст.57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» час роботи,
служби (в тому числі державної) з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у зоні відчуження
зараховується до стажу роботи, стажу
державної служби, вислуги років, яка
надає право на пенсію за вислугу років
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб": до 1 січня 1988 року - у
потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня
1993 року - у полуторному розмірі (у тому
числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року
та в наступні роки пільги з обчислення
стажу роботи у зоні відчуження
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
військовослужбовцям призначаються з
їх грошового забезпечення згідно з цим
Законом та іншими законодавчими
актами.

Зважаючи на те, що чинним
законодавством чітко передбачено
порядок здійснення розрахунку пенсій
військовослужбовцям, що виконували
ліквідаційні роботи в зоні відчуження,
відповідач мав включити в довідку суму
одноразової грошової винагороди.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Броварського МВ (з
обслуговування міста Бровари та
Броварського району) ГУМВС України в
Київській області залишити без
задоволення, а постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 21 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.