Справа № 2а-1213/09
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 р. Справа № 37074/09

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді

Довгополова О.М.

Суддів
Пліша М.А. ,
Стародуба О.П.

при секретарі судового засідання
Міхно І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Шумському районі Тернопільської
області на постанову Шумського
районного суду Тернопільської області
від 02 червня 2009 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Шумському районі
Тернопільської області про поновлення
пропущеного строку для звернення до
суду та стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА

У березні 2009 року позивач звернувся до
суду з позовом про зобов'язання
провести нарахування щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни за період з січня 2006 по 2009
роки в сумі 3891,90 грн. відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», згідно з якою
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком. Вимоги
обґрунтовані тим, що виплати у розмірі,
встановленому зазначеним законом, не
здійснювалися. При цьому заявлено
клопотання про відновлення
пропущеного строку звернення до суду,
оскільки про порушення своїх прав
позивачеві стало відомо із ЗМІ.

Вважаючи наведені причини пропущення
строку звернення до суду поважними,
постановою Шумського районного суду
Тернопільської області від 02 червня 2009
року позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії
відповідача по ненарахуванню і
невиплаті позивачеві надбавки,
передбаченої статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період часу з 09.07 по 31.12.2007 року;
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачеві
надбавки, передбаченої статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком за період часу з 09.07 по 31.12.2007
року. У задоволенні решти позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач, у
скарзі покликаючись на неправильне
застосування статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
просить постанову скасувати,
відмовивши в позові.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про часткове її
задоволення, враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є дитиною
війни, що підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
від 18.11.2004 року № 2195 (далі - Закон № 2195)
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом правильно відмовлено у
задоволенні позовних вимог за 2006 рік,
оскільки положеннями Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік» на поточний рік було зупинено дію
статті 6 Закону № 2195.

Частиною 2 статті 152 Конституції
України встановлено, що закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Оскільки Рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) положення пункту 12
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону №
2195, з урахуванням статті 111 цього
Закону, з 09.07.2007 року дію статті 6 Закону
№ 2195 відновлено.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 100 цього
Кодексу пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Враховуючи пропущення позивачем
річного строку звернення до
адміністративного суду без поважних
причин, наполягання відповідача на
відмові у позові на цій підставі,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог за 2007 рік.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) положення
підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року, яким внесено зміни до статті 6
Закону № 2, а тому з 22.05.2008 року дію
статті 6 Закону № 2195 відновлено. Таким
чином, задоволенню підлягають позовні
вимоги починаючи з 22.05.2008 року.

Водночас позовні вимоги за періоди до
09.07.2007 року та до 22.05.2008 року у межах цих
років не підлягають задоволенню, так як
відповідач керувався чинними на той
час положеннями законів України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року, а тому його дії є правомірними.

Таким чином, апеляційна скарга
задовольняється частково.

Керуючись ч. 3 ст. 160, 195, 196, 198, 202 п. 4, 205 ч. 2,
207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Шумському
районі Тернопільської області
задовольнити частково, постанову
Шумського районного суду
Тернопільської області від 02 червня 2009
року у справі № 2-а-1213/09 - скасувати та
прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково. Визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Шумському
районі Тернопільської області щодо
ненарахування і невиплати ОСОБА_1
підвищення до пенсії починаючи з 22.05.2008
року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Шумському районі
Тернопільської області нарахувати і
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
(30% мінімальної пенсії за віком)
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
починаючи з 22.05.2008 року, з урахуванням
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

У задоволенні решти частини позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції
протягом одного місяця шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Довгополов
О.М.

Судді
Пліш М.А. ,
Стародуб О.П.

Повний текст рішення виготовлено
26.03.2010 року.