Справа № 819/649/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
Справа №
7852/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Тернопільському районі
Тернопільської обл. на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11.04.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі Тернопільської
обл. до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Тернопільському районі Тернопільської
обл. про стягнення адресної допомоги,
підвищення до пенсії і витрат на їх
доставку та виплату, -

В С Т А Н О В И Л А:

12.07.2010р. позивач Управління Пенсійного
фонду України в Тернопільському районі
Тернопільської обл. звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому, із
врахуванням поданої під час розгляду
справи заяви про уточнення позовних
вимог, просив стягнути з відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тернопільському
районі Тернопільської обл. на його
користь 496989 грн. 19 коп. витрат на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття та
адресної допомоги, яка включається до
складу пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с.2-5, 89-90).

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11.04.2013р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.103-110).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач Управління Пенсійного фонду
України в Тернопільському районі
Тернопільської обл., який покликаючись
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду та
винести нове рішення, яким заявлений
позов задоволити (а.с.113-117).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що дії відповідача щодо відхилення
та неприйняття до заліку та
відшкодування, а також невключення до
актів взаємозвірок витрат Пенсійного
фонду України по спірним виплатам не
відповідають вимогам чинного
законодавства; нормами останнього
відповідач зобов'язаний
відшкодовувати пенсійним органам
пенсії, сплачені особам, яким
призначені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджено постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003р. № 5-4/4; з 01.04.2008р.
набрала чинності постанова КМ України
№ 265 від 26.03.2008р. «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян»,
якою передбачено виплату щомісячної
державної адресної допомоги, яка
повинна здійснюватися за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

За таких обставин відповідач в
порушення вимог закону не включає в
акти щомісячної звірки витрат та не
відшкодовує витрати, пов'язані з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у зв'язку з чим,
заборгованість останнього перед
пенсійним органом по відшкодуванню
вказаних витрат за період з жовтня 2008
року по червень 2010 року склала 496989 грн.
19 коп., з них 488164 грн. 55 коп. не враховані
суми витрат на виплату щомісячної
адресної допомоги згідно постанови КМ
України № 265 від 26.03.2008р.; 8824 грн. 64 коп. -
суми витрат на виплату підвищення до
пенсії відповідно до постанови КМ
України № 198 від 11.03.2009р.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідач у встановлені строки не
прийняв до відшкодування витрати на
виплату і доставку пенсій в загальному
розмірі 496989 грн. 19 коп., та відмовився їх
включити до актів щомісячної звірки
витрат особових справ потерпілих, яким
виплачені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період 01.10.2008р.-30.06.2010р.
(а.с.6-48).

Спірні суми складаються із виплачених
державної адресної допомоги
відповідно до постанови КМ України № 265
від 26.03.2008р. та витрат на її виплату і
доставку; доплати (підвищення) до
пенсії згідно постанови КМ України № 198
від 11.03.2009р. та витрат на її виплату і
доставку.

Відмова відповідача від виконання
вищевказаних дій зумовлена тим, що
обов'язок по відшкодуванню наведених
сум чинним законодавством на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не покладений.

Відмовляючи у задоволенні заявленого
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що дія постанов КМ України № 265
від 26.03.2008р. «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» та № 198 від
11.03.2009р. «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» не
розповсюджується на відповідача та на
правовідносини між органами
Пенсійного Фонду України та Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в частині
відшкодування витрат з виплати
адресної допомоги та підвищення до
пенсії.

Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затв. постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань № 5-4/4 від 04.03.2003р.,
визначений вичерпний перелік пенсій та
сум, які підлягають відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.
Відшкодування щомісячних виплат,
передбачених постановами КМ України №
265 від 26.03.2008р. «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» та
№ 198 від 11.03.2009р. «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», вказаним Порядком не
передбачено.

Колегія суддів вважає наведені
висновки такими, що відповідають
фактичним обставинам справи та нормам
чинного законодавства.

Із змісту заявленого позову
слідує, що фактично позовні вимоги
стосуються відшкодування витрат на
виплату щомісячної державної адресної
допомоги, доплати до пенсії згідно
постанови КМ України № 198 від 11.03.2009р. та
витрат на їхню виплату і доставку.

Стосовно відшкодування витрат з
адресної допомоги, передбаченої
постановою КМ України № 265 від 26.03.2008р.,
та доплати (підвищення) до пенсії
згідно постанови КМ України № 198 від
11.03.2009р. колегія суддів виходить з того,
що Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначені як об'єкти,
які підлягають виплаті застрахованим
особам Фондом, так і об'єкти, які
підлягають відшкодуванню Фондом у разі
виплати таких сум іншими страховиками.
До зазначених витрат не належать
будь-які додаткові види соціальної
допомоги, які не включені до ст.ст.21, 22, 24
вказаного Закону.

Виплата пенсій, відповідно до ст.8
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) здійснюється з коштів
Пенсійного фонду України, який
формується за рахунок коштів, що
відраховуються підприємствами і
організаціями (в тому числі й тими, що
використовують працю громадян за
угодами цивільно-правового характеру)
на заходи соціального страхування за
тарифами, диференційованими залежно
від небезпечності, шкідливості,
тяжкості робіт та стану інших умов
праці, страхових внесків громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, обов'язкових страхових
внесків громадян, а також коштів
державного бюджету України.

Статтею 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат,
зазначених у частині першій цієї
статті, разом з пенсійними виплатами із
системи пенсійного забезпечення та
іншими доходами не досягають розміру
прожиткового мінімуму, визначеного
законом для непрацездатних громадян,
такі громадяни мають право на
отримання державної соціальної
допомоги в порядку, розмірах та за
рахунок коштів, визначених законом.

Згідно п.2 постанови КМ України № 265 від
26.03.2008р. «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат, державної
соціальної допомоги інвалідам з
дитинства і дітям-інвалідам, особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, сум індексації та
інших доплат, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною) не
досягає прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, таким особам
надається щомісячна державна адресна
допомога у сумі, що не вистачає до
зазначеного прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, яка
виплачується Пенсійним фондом України
замість відповідача, призначається
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

До страхових виплат, передбачених
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», адресна допомога,
визначена постановою КМ України № 265
від 26.03.2008р. «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» не включається.

Таким чином, дія вказаної вище
постанови КМ України не поширюється на
відповідача та на правовідносини між
органами Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
частині відшкодування витрат з виплати
адресної допомоги, оскільки такі
додаткові державні гарантії
громадянам передбачені лише Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
визначає обов'язки саме органів
Пенсійного фонду України.

Законодавцем розрізняються основи та
принципи діяльності органів
Пенсійного фонду України та органів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, які
перетинаються лише в частині
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України витрат на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання виключно за
рахунок сум, що одержані ним від
страхувальників.

Згідно п.4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання суми, що підлягають
відшкодуванню Фондом - суми, що
виплачуються відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

Державна адресна допомога до пенсії,
призначена і виплачена управлінням
Пенсійного фонду України відповідно до
постанови КМ України «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» не є
сумою, що підлягає виплаті згідно ст.21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

До основного розміру пенсії адресна
допомога не включається, оскільки
відповідно до вищевказаної постанови
КМ України є додатковою допомогою до
пенсії.

Отже, щомісячна державна адресна
допомога є самостійним видом пенсійних
виплат та виплачується пенсіонеру,
крім інших видів виплат, у тому числі
цільової допомоги на прожиття, з
урахуванням приписів зазначеної
постанови.

Окрім цього, відповідно до п.1 постанови
КМ України № 198 від 11.03.2009р. «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) у 2009 році з 1 квітня
встановлене підвищення до пенсії,
щомісячного довічного грошового
утримання, державної соціальної
допомоги інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам, у розмірі
7,5 грн., збільшуючи його з 1 липня - до 14,2
грн., а з жовтня - до 28,4 грн.

Разом з тим, вказане підвищення також
не наведене в переліку, визначеному п.4
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, воно відсутнє й в
переліку сум, що підлягають виплаті
згідно ст.21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Вказане підвищення не
включається до основного розміру
пенсії і є самостійним видом пенсійних
виплат.

Звідси, правові підстави для
відшкодування відповідачем адресної
допомоги і допомоги на прожиття
непрацюючим пенсіонерам, передбачених
постановами КМ України № 265 від 26.03.2008р.
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» та № 198 від
11.03.2009р. «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» є
відсутніми.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Таким чином, наведені обставини
та положення чинного законодавства
вказують на безпідставність і
необґрунтованість заявленого позову,
через що позовні вимоги задоволенню не
підлягають з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі Тернопільської
обл. на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
11.04.2013р. в адміністративній справі №
819/649/13-а залишити без задоволення, а
вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька