Справа № 812/1385/14
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пляшкова К. О.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року справа №812/1385/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

секретар судового засідання
Запорожцева Г.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська та
Публічного акціонерного товариства
"Луганськтепловоз" на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року у справі № 812/1385/14 за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського" до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська,
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська,
третя особа - Публічне акціонерне
товариство "Луганськтепловоз" про
визнання дій неправомірними,
зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року Приватне акціонерне
товариство (далі - ПрАТ) «Лугцентрокуз
ім. С.С. Монятовського» звернулось до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська, Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська,
третя особа на стороні відповідача без
самостійних вимог на предмет спору -
Публічне акціонерне товариство (далі -
ПАТ) "Луганськтепловоз", у якому
позивачем заявлено такі позовні
вимоги:

- визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська щодо
визначення розміру частки позивача по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за 2012-2013 роки ОСОБА_2;

- визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська щодо
визначення розміру частки позивача по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за 2012-2013 роки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;

- зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська визначити позивачу
частку у відсотках у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії за період 2012-2013 років
пенсіонеру пропорційно стажу роботи в
ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С.
Монятовського» ОСОБА_2 - 83,5%;

- зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
визначити позивачу частку у відсотках
у розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пенсії за період
2012-2013 років пенсіонерам пропорційно
стажу роботи в ПрАТ «Лугцентрокуз ім.
С.С. Монятовського» ОСОБА_3 - 80,53%, ОСОБА_4
- 49%, ОСОБА_5 - 49,2%.

В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначено таке.

На підприємстві позивача
працювали особи, яким відповідачами
призначена та виплачується пільгова
пенсія до досягнення пенсійного віку.

Позивач вважає, що відповідачами
всупереч положень Інструкції про
порядок обчислення та сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1),
до відпрацьованого окремими
працівниками часу на ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського», і
право на призначення пенсій на
пільгових умовах, включено стаж роботи
за попереднім місцем роботи, а саме до
01.04.1992 року на Державному підприємстві
(далі - ДП) «Луганський
тепловозобудівний завод Жовтневої
революції» Виробничого об'єднання
(далі - ВО) ВО «Луганськтепловоз», що
призвело до неправомірного визначення
часток відшкодування пільгових пенсій.

Так, відповідачами виставлено
позивачу вимоги про відшкодування
витрат на виплату пільгових пенсій,
призначених за Списком № 1, та їх
доставку особам, які знаходилися у
трудових відносинах з позивачем, та
яким призначено пільгову пенсію до
досягнення пенсійного віку, за період з
01.10.2012 року по 31.12.2013 року, згідно
наданих розрахунків, зокрема по таких
пенсіонерах: ОСОБА_5 - 46 085,40 грн., ОСОБА_4 -
32 559,84 грн., ОСОБА_3 - 27 499,51 грн., ОСОБА_2 - 36
325,29 грн.

Позивач вважає, що відповідачами
неправомірно виставлено вимоги щодо
відшкодування 100% витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій цим особам,
оскільки відповідачами до стажу
зазначених пенсіонерів включено, як
стаж роботи на підприємстві позивача,
стаж роботи до 01.04.1992 року на іншому
підприємстві, а саме Луганському
тепловозобудівному заводі ВО
«Луганськтепловоз», що викликало
необґрунтоване збільшення частки
позивача у відшкодуванні витрат.
Позивач вважає, що Орендне
підприємство (далі - ОП) «Лугцентрокуз»
було правонаступником прав та
обов'язків ВО «Луганськтепловоз»,
пов'язаних з діяльністю його
структурного підрозділу -
ковальсько-пресового цеху лише на час
дії договору оренди, тобто на час, коли
тривали правовідносини, пов'язані із
орендою цілісного майнового комплексу
цього цеху. Оскільки позивач згідно
статуту є правонаступником ОП
«Лугцентрокуз», яке шляхом
купівлі-продажу придбало у власність
цілісний майновий комплекс, який був
структурною одиницею ВО
«Луганськтепловоз», а не окреме
підприємство, як цілісний майновий
комплекс, у позивача є достатньо
правових підстав вважати, що позивач не
набув обов'язку відшкодовувати
Пенсійному фонду України витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період роботи пенсіонерів в
ковальсько-пресовому цеху Луганського
тепловозобудівному заводі ВО
«Луганськтепловоз» до 01 квітня 1992 року.

На думку позивача,
правонаступником ДП «Луганський
тепловозобудівний завод» та ВО
«Луганськтепловоз» є холдингова
компанія ВО «Луганськтепловоз», що
підтверджує статутними документами та
судовими рішеннями.

На підставі вищевикладеного
позивач вважає, що час роботи ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до 01.04.1992 року на
ДП «Луганський тепловозобудівний
завод» та ВО «Луганськтепловоз» має
бути виключений зі стажу роботи на
підприємстві позивача, відповідно має
бути зменшено розмір відшкодування, а
саме частка позивача у відсотках має
становити: ОСОБА_2 - 83,5% замість 100%,
ОСОБА_3 - 27% замість 80,53%, ОСОБА_4 - 49%
замість 100%, ОСОБА_5 - 49,2% замість 100%.

У суді першої інстанції позивачем
було уточнено позовні вимоги (т.1 а.с.210),
а саме: у позовній заяві допущено
описку, позивач просив слова «ОСОБА_3 -
80,53%» замінити на «ОСОБА_3 - 27%», оскільки
саме такий відсоток відповідає
дійсності.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
залишено без розгляду позовну заяву
ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С.
Монятовського» до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська, Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська,
третя особа - ПАТ «Луганськтепловоз», в
частині позовних вимог про визнання
неправомірними дій Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська щодо визначення
розміру частки ПрАТ «Лугцентрокуз ім.
С.С. Монятовського» по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за 2012-2013 роки
ОСОБА_2; зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська визначити ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»
частку у відсотках у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії за період 2012-2013 років
пенсіонеру пропорційно стажу роботи в
ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С.
Монятовського» ОСОБА_2 - 83,5%.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року у зазначеній справі,
адміністративний позов задоволено
частково, а саме:

- визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська щодо
визначення розміру частки ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату доставку пільгових пенсій за
2012 - 2013 роки пенсіонерам ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5;

- зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
визначити ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С.
Монятовського» частку у відсотках в
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій за період 2012
- 2013 років пенсіонерам пропорційно
стажу роботи на ПрАТ «Лугцентрокуз ім.
С.С. Монятовського», а саме: ОСОБА_3 - 25,83%,
ОСОБА_4 - 48,81%, ОСОБА_5 - 48,33%.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська та
третя особа подали апеляційні скарги, в
яких, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційних
скарг наведено що, згідно наданих
статутних документів, договорів та
законодавству України, позивач по
справі є правонаступником прав та
обов'язків Луганського
тепловозобудівного заводу, пов'язаних
з діяльністю структурного підрозділу
ковальсько-пресового цеху. Порядок
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
передбачений Інструкцією № 21-1,
відповідно до якої витрати на виплату і
доставку пенсій відшкодовуються
підприємствами пропорційно стажу
роботи, при цьому стаж роботи на
останньому підприємстві зараховується
в повному розмірі, а з попередніх місць
роботи осіб він додається до стажу,
необхідному для призначення пенсії на
пільгових умовах. У випадку ліквідації
або зміни власника підприємства суми
зазначених витрат Пенсійному фонду
вносять правонаступники.

В письмових запереченнях на
апеляційну скаргу позивачем
висловлено згоду з висновками
місцевого суду та прохання залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін.

Всі особи, які беруть участь у
справі, до апеляційного суду не
прибули, були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, тому згідно пункту
2 частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС) України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Управлінням Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська протягом 2012-2013 років
надсилалися до ПрАТ «Лугцентрокуз ім.
С.С. Монятовського» розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-ІV) в частині пенсій, призначених
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» /далі - Закон №
1788-ХІІ/ (крім працівників,
безпосередньо зайнятих повний робочий
день на підземних роботах з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників), дослідженням яких
встановлено, що вони містять відомості,
зокрема щодо визначення органами
Пенсійного фонду України частки плати
товариства по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, а саме: ОСОБА_4 - 100%,
ОСОБА_5 - 100%, ОСОБА_3 - 80,53% (а.с.87-100).

Судом встановлено, що між
сторонами виник спір щодо
правомірності визначення
відповідачами позивачу частки плати
товариства по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій зазначеним
пенсіонерам.

Вирішуючи адміністративну справу
по суті заявлених позовних вимог,
оцінюючи обґрунтованість заперечень
відповідачів та третьої особи, суд
виходить з такого.

Відповідно до статті 12 Закону №
1788-ХІІ право на пенсію за віком мають:

чоловіки - після досягнення 60
років і при стажі роботи не менше 25
років;

жінки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно пункту «а» частини першої
статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і
при стажі роботи не менше 15 років, з них
не менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Відповідно до пункту 1 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.12.2005 за № 1566/11845 (далі -
Порядок № 22-1), заява про призначення
пенсії непрацюючим громадянам і членам
їх сімей подається заявником особисто
або через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально,
безпосередньо до органу, що призначає
пенсію, за місцем проживання
(реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

До заяви про призначення пенсії
за віком додаються такі документи,
зокрема документи про стаж, що
визначені Порядком підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №
637 (далі - Порядок № 637) (пп. «б» п.7
Порядку № 22-1).

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, куди включається цей період
роботи; первинні документи виконання
роботи, на підставі яких видана
зазначена довідка.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за Списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-ХІІ.

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за Списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до Інструкції № 21-1,
плату Пенсійному фонду на покриття
фактичних витрат на виплату пенсій за
віком на пільгових умовах вносять
підприємства незалежно від форм
власності та господарювання.
Несвоєчасно перераховані суми витрат
на виплату і доставку пенсій
вважаються боргом (недоїмкою).

Згідно пункту 6.1 вказаної
Інструкції, відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV в
таких розмірах: для платників,
зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1
цієї Інструкції, - фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій працівникам,
зайнятим повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за Списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, крім працівників, що
були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, у таких розмірах:

20 відсотків від фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2004
році;

30 відсотків від фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2005
році;

40 відсотків від фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2006
році;

50 відсотків від фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2007
році;

60 відсотків від фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2008
році;

70 відсотків від фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2009
році;

80 відсотків від фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2010
році;

90 відсотків від фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2011
році;

100 відсотків від фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених з 2012
року.

Відповідно до пункту 6.2
Інструкції № 21-1 витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах особам, які мають
стаж, що дає право на призначення цих
пенсій на декількох підприємствах,
покриваються цими підприємствами
пропорційно стажу роботи з урахуванням
вимог абзацу третього підпункту 1
пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону № 1058-ІV.

При цьому стаж роботи на
останньому підприємстві враховується
у повному розмірі, а з попередніх місць
роботи осіб він додається до стажу,
необхідного для призначення пенсій на
пільгових умовах.

При визначенні частки сплати
окремого підприємства стаж
ураховується в місяцях (шляхом
переведення років у місяці).

Згідно пункту 6.3 цієї ж Інструкції
у разі ліквідації або зміни власника
підприємства суми зазначених витрат
Пенсійному фонду вносять
правонаступники.

Відповідно до пункту 6.4
Інструкції № 21-1 розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону (згідно з додатками 6
та 7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

З матеріалів пенсійної справи
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.29-36),
вбачається, що 05.12.2011 він звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська із
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах, до якої ним додано
довідки про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, видані ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського».

Дослідженням довідок
встановлено, що ОСОБА_5 працював: повний
робочий день на ВО «Луганськтепловоз»
за період з 28.11.1983 по 30.08.1991 виконував
роботи на гарячих ділянках за
професією коваль-штампувальник, що
передбачена Списком № 1; за період з
25.11.1991 по 30.03.1992 виконував роботи на
гарячих ділянках за професією
коваль-штампувальник, що передбачена
Списком № 1; в ПрАТ «Лугцентрокуз ім.
С.С. Монятовського» за період з 01.04.1992 по
20.02.1997 виконував роботи на гарячих
ділянках за професією
коваль-штампувальник, що передбачена
Списком № 1.

З вищевикладеного судом першої
інстанції встановлено, що стаж роботи
ОСОБА_5, що дає йому право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, на ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»
становить 4 роки 5 місяців 12 днів.

Натомість, з протоколу про
призначення пенсії № 2163 від 19.12.2011 та
розрахунку стажу до нього вбачається,
що Управлінням Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська до стажу роботи ОСОБА_5
зарахований стаж роботи на ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» -
12 років 6 місяців 10 днів, заліковий стаж
- 10 років, процент стажу - 100%.

Разом з тим, місцевим судом
встановлено, частка плати позивача по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
ОСОБА_5, визначена згідно п.6.2
Інструкції № 21-1 пропорційно стажу
роботи на ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С.
Монятовського», становить - 48,33%, а не 100%,
як зазначено у розрахунках фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV в
частині пенсій, призначених відповідно
до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

З матеріалів пенсійної справи
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.20-28),
вбачається, що 30.05.2012 він звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська із
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах, до якої ним додано
довідки про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, видані ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського».

Дослідженням довідок
встановлено, що ОСОБА_4 працював: повний
робочий день на ВО
«Ворошиловградтепловоз» за період з
01.04.1988 по 01.04.1992 виконував
ковально-штампувальні роботи за
професією коваль-штампувальник, що
передбачена Списком № 1; в ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»
за період з 01.04.1992 по 24.08.2001 виконував
роботи на гарячих ділянках за
професією коваль-штампувальник, що
передбачена Списком № 1.

З вищевикладеного судом першої
інстанції встановлено, що стаж роботи
ОСОБА_4, що дає йому право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, на ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»
становить 3 роки 5 місяців 24 дні.

Натомість з протоколу про
призначення пенсії № 21141 від 07.06.2012 та
розрахунку стажу до нього вбачається,
що Управління Пенсійного фонду України
в Артемівському районі м. Луганська до
стажу роботи ОСОБА_4 зарахований стаж
роботи на ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С.
Монятовського» - 7 років 2 місяці 9 днів,
заліковий стаж - 10 років, процент стажу -
100%.

Разом з тим, місцевим судом
встановлено, частка плати позивача по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
ОСОБА_4, визначена згідно п.6.2
Інструкції № 21-1 пропорційно стажу
роботи на ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С.
Монятовського», становить - 48,81%, а не 100%,
як зазначено у розрахунках фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV в
частині пенсій, призначених відповідно
до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

З матеріалів пенсійної справи
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с.9-19),
вбачається, що 03.09.2012 він звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська із
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах, до якої ним додано
довідки про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, видані ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського».

Дослідженням довідок
встановлено, що ОСОБА_3 працював: повний
робочий день на ВО
«Ворошиловградтепловоз» за період з
05.03.1984 по 01.04.1992 виконував
ковально-штампувальні роботи за
професією коваль-штампувальник, що
передбачена Списком № 1; в ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»
за період з 01.04.1992 по 20.02.1997 виконував
роботи на гарячих ділянках за
професією коваль-штампувальник, що
передбачена Списком № 1.

З вищевикладеного судом першої
інстанції встановлено, що стаж роботи
ОСОБА_3, що дає йому право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, на ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»
становить 2 роки 7 місяців 24 дні.

Натомість з протоколу про
призначення пенсії № 21308 від 21.09.2012 та
розрахунку стажу до нього вбачається,
що Управлінням Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська до стажу роботи ОСОБА_3
зарахований стаж роботи на ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» -
10 років 8 місяців 21 день, заліковий стаж
- 8 років 19 днів, процент стажу - 80,53%.

Разом з тим, місцевим судом
встановлено, частка плати позивача по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
ОСОБА_3, визначена згідно п.6.2
Інструкції № 21-1 пропорційно стажу
роботи на ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С.
Монятовського», становить - 25,83%, а не
80,53%, як зазначено у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-ІV в частині
пенсій, призначених відповідно до
пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Проте, з такими висновками
місцевого суду не може погодитись
судова колегія апеляційного суду.

Фактично, спір виник з приводу
правонаступництва ПрАТ «Лугцентрокуз
ім. С.С. Монятовського».

При цьому суд першої інстанції
вважав необґрунтованими доводи
представників відповідачів, з огляду
на таке.

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27.08.2009 у справі № 2а-206/09/1270 за
позовом ЗАТ «Лугцентрокуз» до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська,
Управління Пенсійного фонду України в
Камянобрідському районі м. Луганська,
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська,
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області,
Управління Пенсійного фонду України в
Новопсковському районі Луганської
області, Управління Пенсійного фонду
України в Словяносербському районі
Луганської області, Управління
Пенсійного фонду України в
Станично-Луганському районі,
Управління Пенсійного фонду України в
Перевальському районі Луганської
області про визнання дій
неправомірними щодо визначення частки
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
встановлено, що ЗАТ «Лугцентрокуз» не є
правонаступником Луганського
тепловозобудівного заводу
«Луганськтепловоз», а тому у позивача
виник обов'язок відшкодувати спірні
витрати пропорційно стажу пенсіонера,
набутому після 01.04.1992 року (т.1 а.с.56-59).

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 04.03.2010 по цій справі
також встановлено, що у позивача виник
обов`язок відшкодувати спірні витрати
пропорційно стажу пенсіонера, набутому
після 01.04.1992, так як відокремлений
підрозділ заводу ковально-пресовий
цех не був самостійною юридичною
особою, і відповідно до діючого
законодавства не мав ніяких прав та
обов`язків, та у нього не могло
виникнути обов`язку здійснювати
зазначені виплати. Наказом ВО
«Луганськтепловоз» від 20.03.1992 № 159 з 01
квітня 1992 року створено орендне
підприємство «Лугцентрокуз» на базі
ковально-пресового цеху Луганського
тепловозобудівного заводу. Цим же
наказом ковально-пресовий цех
виключений із складу та штату
Луганського тепловозобудівного заводу
(т.1 а.с.24-25).

Таким чином, згідно зазначених
судових рішень, де у числі відповідачів
був і відповідач по цій справі
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська, у
позивача виник обов`язок
відшкодовувати спірні витрати
пропорційно стажу пенсіонера, набутому
після 01.04.1992.

За приписами частини першої
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства (далі - КАС) України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки позивач є
правонаступником ОП «Лугцентрокуз»,
ЗАТ «Лугцентрокуз», суд першої
інстанції вважав звільненими від
доказування обставини того, що позивач
не є правонаступником ВО
«Ворошиловградтепловоз», ВО
«Луганськтепловоз», Луганського
тепловозобудівного заводу
«Луганськтепловоз», відтак, обставини
відсутності у позивача обов'язку
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій за період роботи
пенсіонерів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
пенсій за період роботи пенсіонерів у
ковально-пресовому цеху до 01 квітня 1992
року.

Та обставина, що в матеріалах
справи наявні протилежні рішення
різних судів (у господарських,
цивільних справах) щодо
правонаступництва позивачем прав та
обов`язків Луганського
тепловозобудівного заводу ВО
«Луганськтепловоз», пов`язаних із
діяльністю ковально-пресового цеху, не
має юридичного значення для вирішення
цієї справи, оскільки, як вбачається зі
змісту цих рішень, у справах був інший
предмет спору та брали участь інші
сторони.

За таких обставин, виходячи з
положень статті 72 КАС України, ці
рішення не є обов'язковими для розгляду
даної адміністративної справи та не
враховуються судом.

З урахуванням вищевикладеного
судом першої інстанції встановлено, що
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
визначено розмір частки плати ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
пенсіонерам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
порушенням вимог Інструкції № 21-1, а
відтак такі дії відповідача є
неправомірними.

Таким чином, за висновками
місцевого суду, розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
виставлені на відшкодування ПрАТ
«Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»
по пенсіонерам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
без додержання норм чинного
законодавства, а тому доводи позивача
про зміну частки плати по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій є
також правомірними.

Однак, із такими висновками
Луганського окружного
адміністративного суду не може
погодитись судова колегія
апеляційного суду.

Так, згідно положень частини
першої статті 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто, в цій нормі закону йдеться
про фактичні обставини, а не юридичну
їх оцінку.

В той же час, відповідно до
приписів частини четвертої статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

В наведених судом першої
інстанції судових рішенням
зазначається, що відокремлений
підрозділ заводу ковально-пресовий
цех не був самостійною юридичною
особою, і відповідно до діючого
законодавства не мав ніяких прав та
обов`язків.

З такими висновками погодитись не
можна, оскільки вони суперечать
діючому на той час законодавству.

В даному випадку слід
застосовувати не загальне
законодавство щодо правонаступництва
юридичних осіб (Цивільний кодекс УРСР,
який був чинним на той час), а
спеціальне законодавство, що
регулювало спірні правовідносини.

Так, відповідно до статті 17 Закону
України від 10.04.1992 № 2269-ХІІ "Про оренду
державного та комунального майна" /далі
- Закон № 2269-ХІІ/ (в первісній його
редакції) створене орендарем
підприємство, господарське товариство
тощо стає правонаступником прав та
обов`язків державного підприємства,
організації відповідно до договору
оренди. Якщо об`єктом оренди є цілісний
майновий комплекс структурного
підрозділу, створене орендарем
підприємство, господарське товариство
тощо стає правонаступником прав та
обов`язків державного підприємства,
організації, пов`язаних з діяльністю
цього структурного підрозділу.

Тобто, в цих правовідносинах
правонаступництво визначається в силу
спеціального Закону № 2269-ХІІ.

З матеріалів справи вбачається,
що Рішенням Виконавчого комітету
Жовтневої районної ради народних
депутатів № 43/44 від 11.02.1992 р.
зареєстровано орендне підприємство
"Лугцентрокуз" (т.1 а.с.38). Пунктом 3 цього
рішення зазначено, що воно є підставою
для орендного підприємства вступити в
свої юридичні права, виготовити свої
печатки і штамп, відкрити рахунки в
установах банку.

17.03.1992 року між Луганським
тепловозобудівним заводом ВО
"Луганськтепловоз" та орендним
підприємством "Лугцентрокуз" було
укладено договір № 2/3 оренди майна (т.1
а.с.39-43). У відповідності до п. 1.1.
договору Орендодавець /Луганський
тепловозобудівний завод ВО
"Луганськтепловоз"/ передає Орендатору
/ орендне підприємство "Лугцентрокуз"/ в
оренду основні виробничі фонди,
закріплені за КПЦ (ковально-пресовий
цех) заводу.

Наказом по ВО "Луганськтепловоз"
від 20.03.1992 № 159 з 01.04.1992 р. було створено
орендне підприємство "Лугцентрокуз" на
базі ковально-пресованого цеху
Луганського тепловозобудівного
заводу. Цим же наказом (п.11.1)
ковально-пресовий цех був виключений
із складу та штату Луганського
тепловозобудівного заводу (т.1 а.с.36-37).

Рішенням від 07.10.1992 № 37/524 міської
комісії з державної реєстрації
підприємництва та видачі ліцензій у м.
Луганську зареєстрована організація
орендаторів підприємства
"Лугцентрокуз" (т.1 а.с.44).

09.12.1992 року між Фондом Державного
майна України та ОП "Лугцентрокуз"
укладений догорів оренди, відповідно
до якого Орендодавець /Фонд Державного
майна України/ передає Орендатору
/Організації орендаторів орендного
підприємства "Лугцентрокуз" в оренду
строком на 3 роки з правом викупу майно,
яке належить державі. Відповідно до
цього договору (розділ 1), після його
підписання та передачі майна, договір
від 17.03.1992 року втрачає силу, а
Орендатор стає правонаступником
майнових прав та обов`язків орендного
підприємства "Лугцентрокуз" (т.1 а.с.45-47).

05.07.1993 року між ПО
"Луганськтепловоз" та ОП "Лугцентрокуз"
було підписано також протокол
врегулювання взаємовідносин між
Луганським тепловозобудівним заводом
ПО "Луганськтепловоз" та ОП
"Лугцентрокуз", відповідно до п. 1.3 якого
п. 1.1 договору оренди № Д-1672 від 09.12.1992
року доповнений абзацом наступного
змісту: "Створене Орендатором
підприємство по цьому договору є
правонаступником прав та обов`язків
Луганського тепловозобудівного
заводу, пов`язаних з діяльністю
ковально-пресованого цеху вказаного
підприємства (т.1 а.с.22).

16 вересня 1993 року організація
орендарів ОП "Лугценрокуз" на підставі
договір купівлі-продажу № КП-163
викупила у держави в особі Фонду
Державного майна України цілісний
майновий комплекс Орендного
підприємства "Лугцентрокуз" (т.1 а.с.48-50).
Відповідно до п. 8 цього договору
покупець цілісного майнового
комплексу є правонаступником його
майнових прав і зобов`язань відповідно
до умов цього договору та
законодавства України.

В подальшому організація
орендарів ОП "Лугцентрокуз" була
реорганізована в Закрите акціонерне
товариство "Лугцентрокуз", а товариство
є правонаступником перетвореного
орендного підприємства "Лугцентрокуз"
(т.1 а.с.125-126).

Приватне акціонерне товариство
"Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського"
також є правонаступником орендного
підприємства "Лугцентрокуз" (т.1 а.с.124).

Таким чином, у апеляційного суду
відсутні підстави для сумніву в тому,
що ПрАТ "Лугцентрокуз ім. С.С.
Монятовського" є правонаступником прав
та обов`язків державного підприємства
Луганського тепловозобудівного заводу
ВО "Луганськтепловоз", пов`язаних з
діяльністю такого структурного
підрозділу як ковально-пресований цех.

Також з матеріалів справи видно,
що ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до
створення з 01.04.1992 ОП "Лугцентрокуз"
працювали на відокремленому
підрозділі заводу в ковально-пресовому
цеху, а на базі цілісного майнового
комплексу цього структурного
підрозділу і було створене
підприємство позивача.

Відтак, позивач повинен
відшкодувати Управлінню Пенсійного
фонду України в Артемівському районі м.
Луганська витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 за весь період їх роботи в
ковально-пресовому цеху як на
державному підприємстві Луганського
тепловозобудівного заводу ВО
"Луганськтепловоз", так і на ПрАТ
"Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського".

Таким чином, підстав для
задоволення позову не існує.

Колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції не
обґрунтованими, постанова місцевого
суду ухвалена без додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підлягає скасуванню, а апеляційні
скарги - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, п.4 ч.1 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська та
Публічного акціонерного товариства
"Луганськтепловоз" - задовольнити
повністю.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року у справі № 812/1385/14 - скасувати.

У задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства "Лугцентрокуз
ім. С.С. Монятовського" до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська, Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська,
третя особа - Публічне акціонерне
товариство "Луганськтепловоз" про
визнання дій неправомірними,
зобов`язання вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов