Справа № 153/919/14
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2014 р.
Справа153/919/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді ЛЮБИНЕЦЬКОЇ
- ОНІЛОВОЇ А.Г.

за участю секретаря сз САРАФІМОВСЬКОЇ
Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

справу адміністративної юрисдикції за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Ямпільському районі Вінницької
області про оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 заявив позов до
Управління Пенсійного фонду України в
Ямпільському районі Вінницької
області про оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень та
зобов'язання вчинити певні дії.
Зазначив, що в січні 2014 року він подав
документи до Управління пенсійного
фонду України в Ямпільському районі
Вінницької області для призначення
пільгової пенсії по списку №2. 10 лютого
2014 року він отримав рішення №2
Управління пенсійного фонду України в
Ямпільському районі Вінницької
області, про відмову в призначенні
пільгової пенсії за списком №2. В
даному рішенні ПФУ вказано, що на
підставі всіх наданих ним документів
Комісією було прийнято рішення
зарахувати йому період роботи з 15
листопада 1991 року по 21 серпня 1992 року до
стажу роботи, який дає право пільгового
пенсійного забезпечення відповідно до
списку №2. Також Комісія прийшла до
висновку, що зарахувати періоди роботи
з 17 серпня 1981 року по 14 листопада 1991
року - гірничим майстром щебеневого
цеху на Ямпільському кар'єруправлінні
будівельних матеріалів до стажу
роботи, який дає право пільгового
пенсійного забезпечення за списком №2
немає можливості, оскільки Списками №2
передбачено майстри зайняті на
виробничих дільницях на поверхні шахт
та рудниках, кар'єрів, промислових
майданчиків будівництва шахт та
рудників, а не цехах. Періоди роботи з 22
серпня 1992 року по 18 жовтня 1993 року
неможливо встановити, так як відсутні
відомості про проведення атестації
робочих місць. Таким чином його
пільговий стаж за списком №2 складає 9
місяців 7 днів, що є недостатнім для
призначення пільгової пенсії за
Списком №2. Позивач пояснив, що з даним
рішенням Управління пенсійного фонду
України в Ямпільському районі
Вінницької області він не згоден, тому
що він має стаж роботи 12 років 06
місяців, так як в 1978 році він працював
на підземних робтах в шахті «Южная», з
1981 року по 1993 рік працював в
Ямпільському кар'єруправлінні
будівельних матеріалів на поверхні
Русавського гранітного кар'єру зі
шкідливими умовами праці повний
робочий день, які дають право на
призначення пільгової пенсії за
списком №2, а саме: з 17.08.1981 року по
14.11.1991 року - гірничим майстром
Русавського гранкар'єру; з 15.11.1991 року
по 31.01.1992 року - механіком Русавського
гранкар'еру; з 01.02.1992 року по 31.02.1992 року -
електрослюсарем черговим і по ремонту
устаткування по 5 розряду Русавського
гранкар'єру; з 01.03.1992 року по 18.10.1993 року -
машиністом бурової установки по 4
розряду Русавського гранкар'єру.
Позивач зазначає, що в періоди з 17.08.1981
року по 14.11.1991 року та з 22.08.1992 року по
18.10.1993 року він працював на поверхні
Русавського гранітного кар'єру , однак
у його трудовій книжці зазначено, що з
17.08.1981 року по 14.11.1991 року він працював
гірничим майстром щебеневого цеху та в
період з 22.08.1992 року по 18 .10.1993 року не
було проведено атестації робочого
місця, у зв'язку із чим відповідач
відмовив йому у включенні вказаних
періодів роботи до стажу, який дає
право на пенсію на пільгових умовах. В
своїх поясненнях позивач зазначає, що
вказаний щебеневий цех знаходився на
поверхні Русавського гранітного
кар'єру, де здійснювався видобуток та
переробка граніту на щебень,
проводилися підривні та бурові роботи,
і що він працював на вказаних роботах
зі шкідливими умовами праці. Щодо
атестації робочого місця в період з
22.08.1992 року по 18 .10.1993 року - йому
невідома причина не проведення цієї
атестації, однак, у вказаний період він
продовжував працювати в Русавському
гранітному кар'єрі.

Вважаючи свої права порушеними позивач
просить суд визнати неправомірним та
скасувати рішення №2 від 10 лютого 2014
року Управління Пенсійного фонду
України в Ямпільському районі
Вінницької області «Про відмову в
призначенні пільгової пенсії за
списком №2 ОСОБА_3» та зобов'язати
відповідача зарахувати йому до стажу
його роботи гірничим майстром періоди
з 17 серпня 1981 року по 14 листопада 1991
року та з 22 серпня 1992 року по 18 жовтня 1993
року в Ямпільському кар'єроуправлінню
будівельних матеріалів.

Відповідач - Управління Пенсійного
фонду України у Ямпільському районі
Вінницької області з позовними
вимогами ознайомлений,проти
задоволення позову не заперечує, про
що суду надано заяву вих.№328/06-40/09 від
04.06.2014 року за підписом начальника УПФУ,
із клопотанням справу розглянути без
участі представника управління
Пенсійного фонду України в
Ямпільському районі.

Із показань свідка ОСОБА_4 встановлено,
що позивач разом із ним працював в
Русавському гранкар'єрі з 1981 р. по 1991 р.
Вказує, що він працював
ескаваторщиком, а позивач гірничим
майстром зі шкідливими умовами праці.
Вказує, що це відкритий кар'єр, де
виконувалися бурозривні, гірничі
роботи, переробка граніту на щебень.
Свідок зазначив, що позивач брав
участь у всіх цих роботах. Пояснив, що
з 1992-1993 р.р. він не працював разом із
позивачем.

Із показань свідка ОСОБА_5 встановлено,
що він працював у Русавському
гранкар'єрі з 1980-1993 р.р. електрослюсарем
по ремонту устаткування, а позивач з 1981
року гірничим майстром, позмінно зі
шкідливими умовами праці на поверхні
та всередині кар'єру. Зазначив, що при
роботі в кар'єрі завжди була пилюка та
радіація, яку заміряли спеціальними
приладами. Свідок, зазначив, що позивач
приймав участь у цих всіх роботах на
лінії, де переробляли граніт.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Із досліджених судом письмових доказів
- рішення УПФУ в Яміпльському районі
Вінницької області №2 від 10.02.2014 року
«Про відмову у призначенні пільгової
пенсії за списком №2 ОСОБА_3»
встановлено, що позивачу відмовлено у
призначенні пільгової пенсії за
списком №2, так як його страховий стаж
становить дев'ять місяців сім днів, що
є недостатнім для призначення
пільгової пенсії за списком №2 Із
копії трудової книжки ОСОБА_3, виданої
19.05.1978 року встановлено, що ОСОБА_3 з
13.04.1978 року по 15.08.1978 року працював
підземним горно робочим на шахті
«Южная» з 17.08.1981 року прийнятий на
роботу в Ямпільському кар'єруправлінні
будівельних матеріалів на посаду
гірничим майстром щебеневого цеху
Ямпільського кар'єроуправління
будівельних матеріалів. Із трудової
книжки та уточнюючої стаж роботи
довідки, виданої 14.10.1993 р. вих.№133
Ямпільським кар'єроуправлінням
будівельних матеріалів встановлено, що
ОСОБА_3 дійсно працював в Ямпільському
кар'єруправління будівельних
матеріалів з 17.08.1981 р. по 14.11.1991р. -
гірничим майстром Руавського
гранкар'єру, з 15.11.1991 р. по 31.01.1992р. -
механіком Русавського гранкар'єру, з
01.02.1992 р. по 31.02.1992р. електрослюсарем
черговим і по ремонту устаткування по 5
розряду Русавського гранкар'єру, з
01.03.1992 року по 18.10.1993 року - машиністом
бурової установки по 4 розряду
Русавського гранкар'єру. Із архівної
копії, виданої архівним відділом
Ямпільської РДА вих.№01-14-405 від 26.11.2013 р.
встановлено, що згідно наказу №131 по
Ямпільському кар'єроуправлінню
будівельних матеріалів від 17.08.1981 р.
ОСОБА_3 прийнятий на роботу гірничим
майстром щебеневого цеху. Із архівної
копії, виданої архівним відділом
Ямпільської РДА вих.№01-14-406 від 2.11.2013 р.
встановлено, що згідно наказу №139 по
Ямпільському кар'єроуправлінню
будівельних матеріалів від 11.11.1991 р.
ОСОБА_3 переведений на посаду механіка
Русавського гранкар'єру з 15.11.1991 р. Із
архівної копії, виданої архівним
відділом Ямпільської РДА вих.№01-14-407
від 26.11.2013 р. встановлено, що згідно
наказу №9 по Ямпільському
кар'єроуправлінню будівельних
матеріалів від 31.01.1992 р. ОСОБА_3
переведено на посаду електрослюсар
черговим і по ремонту устаткування з
01.02.1992р. Із архівної копії, виданої
архівним відділом Ямпільської РДА
вих.№01-14-408 від 26.11.2013 р. встановлено, що
згідно наказу №33 по Ямпільському
кар'єроуправлінню будівельних
матеріалів від01.04.1993 р. ОСОБА_3
переведений на посаду машиніста
бурової установки з 01.03.1992 р. Із
архівної копії, виданої архівним
відділом Ямпільської РДА вих.№01-14-409
від 26.11.2013 р. встановлено, що згідно
наказу №84 по Ямпільському
кар'єроуправлінню будівельних
матеріалів від 18.10.1993р. ОСОБА_3
звільнено з роботи за власним
бажанням. Із довідки, виданої
Русавською сільською радою
Ямпільського району Вінницької
області вих.№291 від 04.06.2014 року
встановлено, що на території сільської
ради дійсно був розташований щебеневий
цех Ямпільського кар'єруправління на
виробничій ділянці на поверхні
Русавського гранкар'єру, який займає
площу 14,6 га.

Оцінюючи усі докази у їх сукупності,
пояснення позивача, показання
допитаних судом свідків, які працювали
разом із позивачем та письмові докази,
обставини, які визнані сторонами і
відповідно до ст.72 ч.3 КАС України не
підлягають доказуванню, суд вважає
встановленим, що дійсно у період з 17
серпня 1981 року по 14 листопада 1991 року
позивач працював гірничим майстром,
зайнятим на виробничій дільниці на
поверхні кар'єру. Вказана обставина
підтверджена показаннями допитаних
свідків, уточнюючою довідкою вих.№133
від 14.10.1993 року, довідкою Русавської
сільської ради Ямпільського району
Вінницької області вих.№291 від 04.06.2014
року . Та обставина, що в трудовій
книжці позивача зазначено, що він
працював в щебеневому цеху не дає
підстав для відмови йому у включенні
до пільгового стажу цього періоду
роботи, оскільки достовірно
встановлено, що щебеневий цех - це була
виробнича дільниця на поверхні
Русавського гранітного кар'єру, де
позивач працював та безпосередньо
приймав участь у роботах зі шкідливими
умовами праці - видобуток та переробка
граніту на щебень, підривні та бурові
роботи.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.п.2.З. «Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженого Постановою КМУ від 12
серпня 1993 року №637 - у разі коли
документи про трудовий стаж не
збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків. За відсутності трудової
книжки, а також у тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні необхідні
записи або містяться неправильні чи
неточні записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому
пункті документів для підтвердження
трудового стажу приймаються членські
квитки профспілок. При цьому
підтверджуються періоди роботи лише за
той час, за який є відмітка про сплату
членських внесків.

Однак, у порушення цих вимог відповідач
не вчинив дій, передбачених вказаним
Порядком, затвердженим постановою КМУ
№637, не зарахував ОСОБА_3 до стажу його
роботи періоди: з 17 серпня 1981 року по 14
листопада 1991 року та з 22 серпня 1992 року
по 18 жовтня 1993 року в Ямпільському
кар'єроуправлінню будівельних
матеріалів та прийняв неправомірне
рішення. Чинність рішення №2 від 10.02.2014
року не дає можливості ОСОБА_3 законно
реалізувати своє право на пенсійне
забезпечення, передбачене Законом
України «Про пенсійне забезпечення».
Вказане рішення Управління пенсійного
фонду України в Ямпільському районі
Вінницької області про відмову
позивачу в призначенні пенсії по віку
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» прийняте
упереджено, не об'єктивно, не
розсудливо та не добросовісно.

Оскільки трудовою книжкою
підтверджується пільговий стаж
позивача, то відповідачем неправомірно
відмовлено в зарахуванні йому стажу
роботи період з 17 серпня 1981 року по 14
листопада 1991 року та з 22 серпня 1992 року
по 18 жовтня 1993 року в Ямпільському
кар'єроуправлінню будівельних
матеріалів, коли позивач працював на
посаді гірничого майстра та машиністом
бурової установки 4 розряду на
виробничій дільниці на поверхні
кар'єру.

Відсутність можливості у підприємства
надати за вимогами пункту 20 «Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637, уточнюючу довідку, не є причиною
для позбавлення особи, яка працювала на
шкідливих роботах, права на пільгову
пенсію з урахуванням того, що трудова
книжка та записи в ній відповідають
вимогам законодавства.

Щодо відсутності документів про
атестацію робочого місця, а також
відсутності уточнюючої довідки роботи,
наявність яких, на думку управління
Пенсійного фонду, є обов'язковою умовою
призначення пільгової пенсії, слід
зазначити наступне.

Необхідність атестації робочих місць
при застосуванні списку № 2
передбачена постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10,
а також постановою Кабінету Міністрів
України від 16 січня 2003 року № 36.

Між тим, відсутність атестації робочих
місць на підприємстві, де працював
позивач, не може бути підставою для
відмови у реалізації ним свого
законного права на пенсію на пільгових
умовах, оскільки її не проведення мало
місце не з вини позивача. Більше того,
відповідно до вимог п. п. 1,2 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 442 від 01 серпня 1992 року, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах. А в ч. 2 п. 4
зазначеного Порядку вказано, що
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Тобто, непроведення керівництвом
підприємства, на якому працював
позивач належної атестації робочих
місць, не може позбавляти останнього
його конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань про право на пенсію за віком на
пільгових умовах, відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Крім того, у довідці, виданій 14.10.1993р.
вих.№133 Ямпільським кар'єроуправлінням
будівельних матеріалів встановлено, що
ОСОБА_3 дійсно працював в Ямпільському
кар'єруправління будівельних
матеріалів з 17.08.1981 р. по 14.11.1991р. -
гірничим майстром, з 15.11.1991 р. по 31.01.1992р.
- механіком Русавського гранкар'єру, з
01.02.1992 р. по 31.02.1992 електрослюсарем
черговим і по ремонту устаткування по 5
розряду Русавського гранкар'єру, з
01.03.1992 року по 18.10.1993 року - машиністом
бурової установки по 4 розряду
Русавського гранкар'єру.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що при вирішенні питання щодо
призначення ОСОБА_3 пільгової пенсії за
списком №2 управління Пенсійного Фонду
України в Ямпільському районі
Вінницької області діяло не на
підставі та не у спосіб, що визначені
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» та вищезазначеними
підзаконними нормативно-правовими
актами, а тому вимоги позивача
підлягають задоволенню в повному
обсязі

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема
з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд вважає
оскаржуване рішення суб'єкта владних
повноважень таким, що прийняте із
порушенням прав позивача ОСОБА_3

З урахуванням наведеного,
гарантуючи дотримання і захист права
позивача на пенсійне забезпечення суд
вважає, що відновлення порушеного
права позивача можливе шляхом
визнання неправомірним та скасування
рішення №2 від 10 лютого 2014 року
Управління Пенсійного фонду України в
Ямпільському районі Вінницької
області «Про відмову в призначенні
пільгової пенсії за списком №2 ОСОБА_3»,
а також зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Ямпільському районі Вінницької
області зарахувати позивачу до стажу
його роботи в Ямпільському
кар'єроуправлінню будівельних
матеріалів зі шкідливими і важкими
умовами роботи - гірничим майстром,
зайнятим на виробничій дільниці на
поверхні кар'єру період з 17 серпня 1981
року по 14 листопада 1991 року та
машиністом бурової установки 4 розряду
Русавського гранітного кар'єру з 22
серпня 1992 року по 18 жовтня 1993 року, з
повним робочим днем, що дають право на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Оскільки позов задоволено, суд за
правилами ч.3 ст.94 КАС України, має
підстави присудити позивачу із
Державного бюджету України здійснені
ним та документально підтверджені
судові витрати, за ставкою судового
збору, встановленою ст.4 ч.2 п.3.1 Закону
України «Про судовий збір» 0,03 розміру
мінімальної заробітної плати, що
становить 73 гривні 08 копійок.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 11, 71, 159, 160, 161,
162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним та
скасувати рішення №2 від 10 лютого 2014
року Управління Пенсійного фонду
України в Ямпільському районі
Вінницької області «Про відмову в
призначенні пільгової пенсії за
списком №2 ОСОБА_3».

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Ямпільському районі Вінницької
області зарахувати ОСОБА_3 до стажу
його роботи в Ямпільському
кар'єроуправлінню будівельних
матеріалів зі шкідливими і важкими
роботами роботи - гірничим майстром,
зайнятим на виробничій дільниці на
поверхні кар'єру період з 17 серпня 1981
року по 14 листопада 1991 року та
машиністом бурової установки 4 розряду
Русавського гранітного кар'єру з 22
серпня 1992 року по 18 жовтня 1993 року, з
повним робочим днем, що дають право на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 судові
витрати у сумі 73 (сімдесят три) гривні 08
копійок шляхом безспірного списання
органами Державної казначейської
служби України з рахунків Управління
Пенсійного фонду України в
Ямпільському районі Вінницької
області.

Постанова може бути оскаржена
повністю або частково до Вінницького
апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
Адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
Адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий А.Г.
ЛЮБИНЕЦЬКА - ОНІЛОВА