Справа № 810/3090/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року місто Київ
№ 810/3090/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду
України в місті Борисполі та
Бориспільському районі Київської
областідоСільськогосподарського
виробничого кооперативу
«Любарці»простягнення заборгованості
з відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в місті Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Любарці» про стягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій в сумі 7 238, 76 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за
особовим рахунком відповідача
утворився борг з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах. Посилаючись на
частину другу Прикінцевих положень
Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», позивач просить суд
стягнути суму заборгованості з
відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

В призначений день та час до суду
сторони не з'явилися, належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи.

Від представника позивача до суду
надійшло письмове клопотання про
розгляд справи без його участі в
порядку письмового провадження.

Від відповідача до суду надійшли
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких
відповідач розгляд справи просив
проводити без участі уповноваженого
представника.

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України, особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що від сторін
надійшли клопотання про розгляд справи
за їх відсутності, суд визнав за
можливе розглядати справу в порядку
письмового провадження на основі
наявних в матеріалах справи доказів.

Представник позивача в наданому суду
клопотанні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на адміністративний
позов, у задоволенні позову просив
відмовити.

Всебічно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, та оцінивши їх у
сукупності, судом встановлено
наступне.

Сільськогосподарський виробничий
кооператив «Любарці» є юридичною
особою, ідентифікаційний номер: 00849824.
Як платник внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
місті Борисполі та Бориспільському
районі Київської області.

У відповідача утворилася
заборгованість перед Пенсійним фондом
з відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій за
списком № 2 за березень - квітень 2014
року по наступним громадянам:

- гр. ОСОБА_1 в сумі 2 214, 34 гривень;

- гр. ОСОБА_2 в сумі 1 248, 10 гривень;

- гр. ОСОБА_3 в сумі 3 776, 32 гривень.

Згідно розрахунків, фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, сума фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
що підлягає відшкодуванню становить 7
238, 76 гривень.

З вищевказаними розрахунками
відповідач ознайомлений, однак
належним чином не відреагував, тому
позивач був змушений звернутися до
суду з даним позовом.

Не погоджуючись з даним позовом
відповідач в запереченнях на
адміністративний позов зазначив
наступне.

СВК «Любарці» є юридичною особою,
включений до ЄДРПОУ за номером 00849824, є
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
страхування та перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
місті Борисполі та Бориспільському
районі Київської області.

Відповідач зазначив, що заявлена до
стягнення сума 7 238,76 гривень є
витратами Пенсійного фонду на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, які підлягають
відшкодуванню відповідно до пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за
березень-квітень 2014 року.

Позивачем були скеровані на адресу
відповідача розрахунки-повідомлення,
складені за формою додатка 6,
затвердженого пунктом 6.4 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного Фонду України, яка
затверджена постановою Правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

На думку відповідача, факт отримання та
не оскарження підприємством даних
розрахунків-повідомлень не дає їм
статусу беззаперечних та узгоджених.

З 03.07.2013 підприємство перебуває в стані
припинення на підставі судового
рішення про припинення не пов'язаного з
банкрутством, про що було зроблено
запис в Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 03.07.2013 за №
2003241 (копія Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб та Копія повідомлення
про внесення державним реєстратором
запису до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про судове рішення
щодо припинення юридичної особи, що не
пов'язане з банкрутством юридичної
особи наявна в матеріалах справи).
Також було внесено запис до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців про
призначення Голови комісії з
припинення (ліквідаційної комісії)
юридичної особи
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Любарці» - Дремлюги Петра
Антоновича, (копія повідомлення про
внесення державним реєстратором
запису до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про призначення
голови комісії з припинення
(ліквідаційної комісії) юридичної
особи також наявна в матеріалах
справи).

Відповідно до частини п'ятої статті 105
Цивільного кодексу України, строк
заявлення кредиторами своїх вимог до
юридичної особи, що припиняється, не
може становити менше двох і більше
шести місяців з дня опублікування
повідомлення про рішення щодо
припинення юридичної особи. Дане
визначення міститься і в
Господарському кодексі України, орган
(особа), який прийняв рішення про
ліквідацію юридичної особи, встановлює
порядок та визначає строки проведення
ліквідації, а також строк для заяви
претензій кредиторами, що не може бути
меншим, ніж 2 місяці з дня оголошення
про ліквідацію (пункт 2 статті 60
Господарського кодексу України).

Повідомлення про рішення щодо
припинення підприємства було
опубліковано 08.07.2013 (копія витягу з
бюлетеня наявна в матеріалах справи).

Відповідач зазначив, так як в судовому
рішенні про припинення юридичної особи
строк заявлення вимог кредиторів не
встановлений застосовуються норми
щодо найменшого значення (тобто
мінімального строку). Таким чином, у
разі припинення юридичної за судовим
рішенням про припинення юридичної
особи, що не пов'язане з банкрутством
юридичної особи встановлюється
мінімальний строк заявлення
кредиторами своїх вимог до
підприємства (два місяці), а отже не
пізніше 08.09.2013, що підтверджується в
опублікованому повідомленні про
припинення юридичної особи.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції №
21-1, у разі ліквідації або зміни
власника підприємства суми зазначених
витрат Пенсійному фонду вносять
правонаступники. Після завершення всіх
ліквідаційних процедур передбачених
чинним законодавством у підприємства
правонаступників не залишиться.

Згідно з абзацом 2 пункту 6.3 Інструкції
№ 21-1, у разі ліквідації підприємства
без правонаступників повідомлення для
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
органу Пенсійного фонду України за
місцезнаходженням ліквідованого
підприємства не направляється.

Відповідно до пункту 5.1 Постанови
Правління ПФУ «Про затвердження
Порядку взяття на облік та зняття з
обліку в органах Пенсійного фонду
України платників єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 27.09.2010 № 21-6
(далі Постанова № 21-6), у разі отримання
від державного реєстратора
повідомлення про рішення засновників
(учасників) юридичної особи або
уповноваженого ними органу щодо
припинення юридичної особи орган
Пенсійного фонду в 10-денний термін
проводить документальну перевірку
платника щодо правильності
нарахування та сплати єдиного внеску.
На основі акта перевірки платник
здійснює остаточні розрахунки.

За наявності заборгованості у
платника, державна реєстрація якого
припиняється, орган Пенсійного фонду
України заявляє вимоги як кредитор у
строки, передбачені у повідомленні про
внесення запису до Єдиного державного
реєстру щодо прийняття рішення
засновників (учасників) юридичної
особи, суду або уповноваженого ними
органу про припинення юридичної особи
шляхом направлення голові
ліквідаційної комісії, уповноваженій
ним особі або ліквідатору довідки про
борг за всіма видами платежів, а також
документів, що підтверджують суми
недоїмки (звіти платника, картки
особових рахунків платника, рішення
про застосування фінансових санкцій,
акт перевірки тощо).

Таким чином відповідач зазначив, що
Управління виступає по відношенню до
СВК «Любарці» кредитором, а отже
Управління має дотримуватися строків
заявлення вимог кредиторів - до 08.09.2013.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Законом України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі
-Закон № 1788-XII) гарантується всім
непрацездатним громадянам України
право на матеріальне забезпечення за
рахунок суспільних фондів споживання
шляхом надання трудових і соціальних
пенсій.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -
Закон № 1058-IV) визначаються принципи,
засади і механізми функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, що формується
зі страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим законом.

Інструкцією про обчислення і сплату
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1 (далі - Інструкція № 21-1) визначено
процедуру добровільної участі осіб у
системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
стягнення заборгованості зі сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій
та інших платежів до бюджету
пенсійного фонду України, нарахування
і сплати фінансових санкцій та пені, а
також відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно пунктів 1 і 2 статті 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від
26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР)
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників; філії,
відділення та інші відокремлені
підрозділи платників податку,
зазначених у пункті 1 цієї статті, що не
мають статусу юридичної особи,
розташовані на території іншої, ніж
платник зборів, територіальної
громади.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 14 Закону № 1058-ІV
страхувальниками визнаються
роботодавці - підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, виду діяльності та
господарювання, які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору або на інших умовах,
передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового
характеру. Частиною першою статті 15
Закону № 1058-ІV визначено, що платниками
страхових внесків є страхувальники,
зазначені у статті 14 Закону.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено категорії
працівників, які маються право на
пенсію за віком на пільгових умовах, а
також до 2000 року врегульовано порядок
внесення підприємствами та
організаціями плати до Пенсійного
фонду, що покривало витрати на виплату
і доставку пенсій, призначених у
відповідності до пунктів «б» - «з» цієї
статті. Законом України «Про внесення
змін до деяких законів України» від
17.02.2000 порядок внесення плати на
покриття фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій змінено.
Врегульовано порядок покриття витрат
на виплату та доставку пенсій шляхом
введення окремого виду збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування Законом України «Про збір
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 26.06.1997, яким
передбачено, що платники збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування повинні сплачувати такий
збір у розмірах, встановлених статтею 4
цього Закону.

Відповідно до Закону України «Про збір
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, повинні сплачувати
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування у 100 відсотковому розмірі
від об'єкта оподаткування, яким є
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених у відповідності до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Розмір сум до відшкодування на
поточний рік витрат Пенсійного фонду
України на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
визначається у повідомленнях, які
формуються працівниками Пенсійного
фонду України, а підприємства щомісяця
до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду визначену у повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах (підпункти 6.4, 6.8
пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
Пенсійного фонду № 21-1 від 19.12.2003 зі
змінами та доповненнями (надалі
Інструкція).

Абзац 5 пункту 2 Розділу ХV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003, який з 01.01.2006 стосується і осіб,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів «б» - «е» та «ж» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» і
має зворотну дію, регулює лише порядок
виплати пенсій, а не змінює порядок
відшкодування, та не звільняє
підприємства, зазначені у статті 1
(пунктів 1, 2) Закону України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», від сплати збору на
відшкодування виплачених пільгових
пенсій.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування платники збору сплачують
до Пенсійного фонду у порядку,
визначеному законодавством України.

Пунктом 2 Розділу ХV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що до
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом,
тобто, зазначений вище порядок
відшкодування.

Згідно Інструкції № 21-1 від 19.12.2003
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно в повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених пенсій.

Розрахунки про фактичні витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на
відшкодування Пенсійному фонду
України виплачених пенсій пенсіонерам,
які заробили страховий стаж на
підприємстві відповідача, отримані
платником.

Суд не погоджується з твердженнями
відповідача, викладеними у
запереченнях на адміністративний
позов, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 33
Закону України від 15.05.2003 № 755-ІV «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
державного органу, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Згідно Витягу з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відповідач
знаходиться в стані припинення за
судовим рішенням.

Частина друга статті 33 Закону України
від 15.05.2003 № 755-ІV «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» чітко визначає, що
юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Саме запис про державну реєстрацію
припинення юридичної особи є наслідком
припинення юридичної особи, а не запис
про знаходження в стані припинення.

Отже, з твердженнями відповідача про
те, що у позивача сплинув строк
звернення з вимогами як кредитора щодо
стягнення сум заборгованості до 08.09.2013
суд погоджується, однак, дана обставина
не впливає на майбутні суми
заборгованості, які виникли після
08.09.2013. Тобто, враховуючи, що процедура
припинення юридичної особи на день
винесення рішення по даній справі не
закінчена, відповідач перебуває в
стані припинення, запис щодо
припинення відсутній, тому суд вважає
правомірним нарахування сум
заборгованості за період
березень-квітень 2014 року по наступним
громадянам: ОСОБА_1 в сумі 2 214, 34 гривень;
ОСОБА_2 в сумі 1 248, 10 гривень; ОСОБА_3 в
сумі 3 776, 32 гривень.

Рішення власника про ліквідацію
юридичної особи, так само як і рішення
суду про припинення юридичної особи не
свідчить про фактичне припинення
юридичної особи та не позбавляє
обов'язку погашення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах у періодах після
закінчення строку для виставлення
вимог кредиторів. На час розгляду
справи, відповідач перебуває у стані
припинення підприємницької
діяльності, запису про припинення
юридичної особи СВК «Любарці» до
ЄДРПОУ не внесено, а тому фактично
юридична особа СВК «Любарці» на даний
час не припинена (не ліквідована).

Тобто, до моменту виключення
підприємства з ЄДР, він не звільнений
від покладених на нього обов'язків щодо
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до частини дванадцятої
статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника та мають
пріоритет перед всіма іншими
зобов'язаннями, у тому числі із сплати
податків та інших обов'язкових
платежів.

На підтвердження своїх вимог позивачем
надано копії розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в
частині пенсій, призначених відповідно
до підпунктів «б» - «з» статті 13 Закону
№ 1788-XII.

На час розгляду справи та винесення
рішення по суті заявлених позовних
вимог, доказів про сплату зазначеної
суми відповідачем суду надано не було.

Таким чином, загальна сума боргу по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій
складає 7 238, 76 гривень за період:
березень-квітень 2014 року по наступним
громадянам: ОСОБА_1 в сумі 2 214, 34 гривень;
ОСОБА_2 в сумі 1 248, 10 гривень; ОСОБА_3 в
сумі 3 776, 32 гривень.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім розгляду справ про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Відповідно до частини четвертої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159
- 163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовільними
повністю.

Стягнути з Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Любарці» на
користь Управління Пенсійного фонду
України в місті Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах в сумі 7 238 (сім тисяч
двісті тридцять вісім) гривень 76
копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.