Справа № 807/3332/13-а
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2014 рокум. Ужгород№ 807/3332/13-а
Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання -
Петричкович К.І.

за участі:

представника позивача - не з'явився;

представника відповідача - Кабацій
Наталії Вікторівни;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщення Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Каштан" до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 26 травня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 02
червня 2014 року.

До Закарпатського окружного
адміністративного суду звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Каштан" із
позовною заявою до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області,
якою просить визнати протиправним та
скасувати: податкове
повідомлення-рішення Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області від
03 вересня 2013 року № (форма "В1"),
яким визначено податкове зобов'язання
з ПДВ та зобов'язано сплатити цього
податку у розмірі 39050 грн. та штрафні
санкції у розмірі 7967,5 грн.; податкове
повідомлення-рішення Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області від
03 вересня 2013 року № (форма "Р"),
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 261119 грн. та штрафні санкції у
розмірі 8068 грн.; податкове
повідомлення-рішення Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області від
03 вересня 2013 року № (форма "В4"),
яким визначено податкове зобов'язання
з ПДВ та зобов'язано сплатити цього
податку у розмірі 1250 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є
необґрунтованими та такими, що
підлягають скасуванню з огляду на
наступне. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Каштан" є
відповідальним за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання договору про спільну
діяльність від 18 вересня 1998 року 1321-404-1
з фірмою "Теквуд". Під час перевірки
контролюючим органом протиправно
зроблено висновок, що внески у спільну
діяльність повинні оподатковуватись
як "безповоротна фінансова допомога", в
той час як жодним нормативно-правовим
актом, на думку позивача, це не
передбачено. Також позивач не
погоджується з висновком
контролюючого органу щодо обмежень з
включення до валових витрат відсотків
нарахованих за борговими
зобов'язаннями внаслідок чого
зменшуються валові витрати. Окрім того
позивач вважає, що відповідачем
неправомірно зроблено висновок щодо
відсутності господарської потреби в
отриманні та оплаті СІД ТОВ
"Інтер-Каштан" Теквуд ЛТД" заробітної
плати працівникам позивача та оплати
за інформаційно-консультаційні
послуги. На підставі таких висновків
контролюючим органом було
донараховано позивачу окремі види
податків, що зафіксовано у прийнятих
відповідачем податкових
повідомленнях-рішеннях, з якими
останній не погоджується.

23 травня 2014 року на адресу суду
надійшли додаткові пояснення від
представника позивача, відповідно до
яких позивач також підтримав позовні
вимоги та просив судовий розгляд, який
призначено до слухання на 26 травня 2014
року провести без участі позивача (Т.2.
а.с. а.с.12, 13).

Представник відповідача позовні
вимоги не визнавав з мотивів, наведених
у письмових запереченнях. Зокрема,
представник відповідача пояснив суду,
що позивачем за період, що перевірявся
не було включено до складу доходів від
спільної діяльності кошти, отримані на
банківські рахунки як внески у спільну
діяльність без належної державної
реєстрації, а відтак такі внески
контролюючим органом були визначені як
безповоротна фінансова допомога. Крім
того, представник відповідача
наполягав на тому, що позивачем
неправомірно віднесено до складу
витрат у зв'язку із проведенням
господарської діяльності - витрати по
нарахуванню (сплаті) відсотків за
фінансовим та товарним кредитом на
користь нерезидента, мотивуючи це тим,
що згідно договору про спільну
інвестиційну діяльність від 15 червня
1998 року із подальшими змінами та
доповненнями розмір внеску фірми
"Теквуд ЛТД" у спільну інвестиційну
діяльність становить більше 50
відсотків, а відтак на думку
представника відповідача існують
певні обмеження щодо віднесення сум,
сплачених в якості відсотків за
користування кредитом, до витрат. Також
представник відповідача зазначив, що
контролюючий орган не вбачав
господарської потреби позивача у
користуванні
інформаційно-консультаційними
послугами ТОВ "Інтер-Каштан", а тому
позивачем неправомірно, на думку
відповідача, віднесено кошти, сплачені
за такі послуги до витрат.

За наведених обставин представник
відповідача просив відмовити в
задоволені позову повністю.

З'ясувавши всі обставини у справі та
перевіривши їх належними та
допустимими доказами суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що на підставі
направлень від 15 липня 2013 року за № №
747-749, що були видані відповідачем,
працівниками останнього проведена
документальна планова виїзна
перевірка ТОВ "Інтер-Каштан" (24576816)
відповідальний за утримання та
внесення податкова до бюджету під час
виконання договору про спільну
діяльність від 18 вересня 1998 року №
1321-404-1 з фірмою "Теквуд", код 243863167 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2012
року.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем 16 серпня 2013 року був
складений відповідний акт за №
208/22-00/243863167 (Т.1. а.с. а.с. 27-72), яким
зафіксовані, з точки зору відповідача,
наступні порушення: 1. п. 5.1 ст. 5, пп. 5.3.6.
п. 5.3 ст. 5, пп. 5.5.2. п. 5.2 ст. 5, Закону
України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР
"Про оподаткування прибутку
підприємств" із змінами та
доповненнями; пп. 135.5.4. п. 135.1. ст. 135, пп.
138.10.2. "г". п. 138.10. ст. 138, пп. 139.1.7. п. 139.1 ст.
139 Податкового кодексу України від
02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами
та доповненнями, чим занижено податок
на прибуток на загальну суму 265119 грн., в
т. ч. за: 2 кв. 2010 року на суму 4000 грн., 3 кв.
2010 року на суму 6000 грн., 4 кв. 2010 року на
суму 9891 грн., 1 кв. 2011 року на суму 5250 грн.,
2 кв. 2011 року на суму 214109 грн., 3 кв. 2011
року на суму 4658 грн., 4 кв. 2011 року на суму
4830 грн., 1 кв. 2012 року на суму 4410 грн., 2 кв.
2012 року на суму 4095 грн., 3 кв. 2012 року на
суму 3938 грн., 4 кв. 2012 року на суму 3938 грн.;
2. пп. 7.4.1., пп. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" №168/97- ВР від 03 квітня 1997 року
із змінами та доповненнями; п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-УІ із змінами та
доповненнями, в результаті чого
встановлено: - завищення сум, що
підлягають бюджетному відшкодуванню
на рахунок платника податку в розмірі
42250 грн., в тому числі за: 06 міс. 2010 року
на суму 1600 грн., 07 міс. 2010 року на суму 1600
грн., 08 міс. 2010 року на суму 1633 грн., 09 міс.
2010 року на суму 1567 грн., 10 міс. 2010 року на
суму 1600 грн., 11 міс. 2010 року на суму 1600
грн., 12 міс. 2010 року на суму 1600 грн., 01
міс. 2011 року на суму 1600 грн., 02 міс. 2011
року на суму 1400 грн., 03 міс. 2011 року на
суму 1400 грн., 04 міс. 2011 року на суму 1400
грн., 05 міс. 2011 року на суму 1400 грн., 07 міс.
2011 року на суму 1250 грн., 08 міс. 2011 року на
суму 1250 грн., 09 міс. 2011 року на суму 1250
грн., 10 міс. 2011 року на суму 1400 грн., 11 міс.
2011 року на суму 1400 грн., 12 міс. 2011 року на
суму 1400 грн., 01 міс. 2012 року на суму 1400
грн., 02 міс. 2012 року на суму 1400 грн., 03 міс.
2012 року на суму 1400 грн., 04 міс. 2012 року на
суму 1400 грн., 05 міс. 2012 року на суму 1400
грн., 06 міс. 2012 року на суму 1400 грн., 07 міс.
2012 року на суму 1250 грн., 08 міс. 2012 року на
суму 1250 грн., 09 міс. 2012 року на суму 1250
грн., 10 міс. 2012 року на суму 1250 грн., 11 міс.
2012 року на суму 1250 грн., 12 міс. 2012 року на
суму 1250 грн.; - завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (р. 24) за
12 міс. 2012 року на суму 1250 грн.; -
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (р. 19) за
12 міс. 2012 року на суму 1250 грн. (Т.1. а.с. 71).

На підставі вказаного акту перевірки 03
вересня 2013 року відповідачем було
прийнято: податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 47017,50 грн., у тому
числі сума завищення бюджетного
відшкодування у розмірі 39050 та штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у розмірі
7967,50 грн. (Т.1. а.с. 73); податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем у сумі 261119 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 8068 грн. (Т.1. а.с. 75) та
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачеві зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 1250 грн. (Т.1.
а.с. 77).

Перевіркою, зокрема, вказано на
порушення позивачем статті 135 пункту
135.1 підпункту 135.5.4 ПК України щодо не
включення до складу доходів від
спільної діяльності отримані у 2-му
кварталі 2011 року кошти у розмірі 911408 на
банківські рахунки як внески у спільну
діяльність без належної реєстрації
таких внесків. Таким чином
контролюючий орган дійшов висновку,
вказана сума у розмірі 911408/ грн.,
прирівнюється до безповоротної
фінікової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді.

Судом встановлено, що 15 червня 1998 року
між позивачем та Теквуд ЛТД
(Великобританія) укладено договір про
спільну інвестиційну діяльність (Т.1.
а.с.а.с. 23-25). Даний договір
зареєстрований в Закарпатському
обласному управлінні зовнішніх
економічних зв'язків, про що свідчить
картка державної реєстрації № 1321-404-6-034
договору (контракту) про спільну
інвестиційну діяльність за участю
іноземного інвестора (контракт № б/н
від 15 червня 1998 року ) (Т.1. а.с. 26). Згідно
з умовами вищезазначеного договору
(пункт 5.3 договору) керівництво
спільною діяльністю по цьому договору,
а також ведення спільних справ
доручено позивачеві.

Також судом встановлено, що до даного
договору вносилися зміни, зокрема, щодо
розширення інвестиційних обов'язків
сторін - учасниць договору про спільну
інвестиційну діяльність. Даний факт
підтверджується, зокрема, протоколом №
7 від 10 травня 2011 року (Т.1. а.с. 152) та
внесеними на його підставі зміни та
доповнення № 14 до Договору про спільну
інвестиційну діяльність б/н від 15
червня 1998 року (Т.1. а.с. 154).

На підставі вищевказаного протоколу та
змін і доповнень директором ТОВ
"Інтер-Каштан" 10 травня 2011 року було
видано розпорядження, відповідно до
якого наказано перевести кошти, що були
отримані від реалізації валюти у сумі
150000 євро з розрахункового рахунку ТОВ
"Інтер-Каштан" на розрахунковий рахунок
СІД ТОВ "Інтер-Каштан" - Теквуд ЛТД (Т.1.
а.с. 153).

На виконання вказаного розпорядження
ТОВ "Інтер-Каштан" були перераховані
кошти позивачу, про що свідчать наявні
в матеріалах справи платіжні доручення
(Т.1. а.с.а.с. 112-116).

Крім того, відповідно до Картки
державної реєстрації № 1321-404-6-719
договору (контракту) про спільну
інвестиційну діяльність за участю
іноземного інвестора, зміни та
доповнення № 14 від 10 травня 2011 року до
Договору про спільну інвестиційну
діяльність б/н від 15 червня 1998 року -
були відображені у такій Картці (Т. 1 а.с.
155).

Відповідно до статті 136 пункту 136.1
підпункту 136.1.3 ПК України, для
визначення об'єкта оподаткування не
враховуються, зокрема, доходи як суми
коштів або вартість майна, що надходять
платнику податку у вигляді прямих
інвестицій або реінвестицій у
корпоративні права, емітовані таким
платником податку, в тому числі грошові
або майнові внески згідно з договорами
про спільну діяльність на території
України без створення юридичної особи.

Преамбула Закону України "Про режим
іноземного інвестування" вказує на те,
що цей Закон визначає особливості
режиму іноземного інвестування на
території України, виходячи з цілей,
принципів і положень законодавства
України.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про режим іноземного інвестування",
іноземні інвестиції - цінності, що
вкладаються іноземними інвесторами в
об'єкти інвестиційної діяльності
відповідно до законодавства України з
метою отримання прибутку або
досягнення соціального ефекту.
Державна реєстрація іноземної
інвестиції - фіксування факту внесення
іноземної інвестиції шляхом
присвоєння органом державної
реєстрації Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій інформаційному
повідомленню реєстраційного номера з
відповідним записом у журналі обліку
державної реєстрації внесених
іноземних інвестицій. Підприємство
набирає статусу підприємства з
іноземними інвестиціями з дня
зарахування іноземної інвестиції на
його баланс. Таким чином законодавцем
не пов'язується факт державної
реєстрації інвестиції з самим
визначенням такої інвестиції.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про режим іноземного інвестування",
державна реєстрація (перереєстрація)
іноземних інвестицій та її анулювання
здійснюються Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими державними адміністраціями у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, в семиденний строк з
дня подання іноземним інвестором
документів для реєстрації
(перереєстрації) іноземних інвестицій
та її анулювання. Незареєстровані
іноземні інвестиції не дають права на
одержання пільг та гарантій,
передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 23 та 24 Закону
України "Про режим іноземного
інвестування", іноземні інвестори
мають право укладати договори
(контракти) про спільну інвестиційну
діяльність (виробничу кооперацію,
спільне виробництво тощо), не пов'язану
із створенням юридичної особи,
відповідно до законодавства України.
Господарська діяльність на підставі
зазначених у статті 23 цього Закону
договорів (контрактів) регулюється
законодавством України. Оподаткування
митом майна (крім товарів для
реалізації або використання з метою,
безпосередньо не пов'язаною з
провадженням підприємницької
діяльності), що ввозиться в Україну
іноземними інвесторами на строк не
менше трьох років з метою інвестування
на підставі зареєстрованих договорів
(контрактів), здійснюється в порядку,
встановленому Митним кодексом України.
Прибуток, одержаний від спільної
інвестиційної діяльності за
договорами (контрактами),
оподатковується відповідно до
законодавства України.

Таким чином, висновок контролюючого
органу щодо отриманих у 2 кварталі 2011
року грошових коштів у розмірі 911408 грн.
як безповоротної фінансової допомоги
суперечить матеріалам справи, Закону
України "Про режим іноземного
інвестування" та ПК України.

04 грудня 2007 року між позивачем
("покупець" згідно умов контракту),
фірмою "Paolina Bacci Srl." ("продавець" згідно
умов контракту) та фірмою "Techwood ltd."
("кредитор" згідно умов контракту)
укладено контракт № 5, предметом якого
є уступка права вимоги між продавцем і
кредитором згідно
зовнішньоекономічного Контракту № 2
від 28 жовтня 2004 року (Т.1. а.с. 227).
Загальна сума такого контракту складає
114180,80 євро (Т.1. а.с. 227). Згідно умов
розрахунків, що передбачені вказаним
контрактом оплата за товарний кредит
проводиться безготівковим розрахунком
шляхом переводу з валютного рахунку
покупця на розрахунковий рахунок
кредитора сумами та в строки згідно
графіку погашення товарного кредиту
(Т.1. а.с. 227). Згідно графіка погашення
товарного кредиту, що міститься в
матеріалах справи, позивач
зобов'язаний сплатити 7780,80 євро в
якості погашення відсотків за товарний
кредит (Т.1. а.с. 229). Фінансові умови
надання товарного контракту згідно
вказаного контракту відповідають
практиці укладання
зовнішньоекономічних угод на
аналогічні послуги, про що свідчить
наявний в матеріалах справи висновок
державного підприємства "Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних ринків"
від 13 серпня 2010 року № 1/5726 (Т.1. а.с. 230).

Перевіркою також встановлено, що
позивачем у 2010 році віднесено до
складу витрат у зв'язку з проведенням
спільної діяльності - витрат по
нарахуванню (сплаті) за фінансовим та
товарним кредитом на користь
нерезидента (фірма "Techwood ltd", Гібралтар)
у розмірі 46674 грн. (більше 50 відсотків
оподаткованого прибутку звітного
періоду). Оподаткований прибуток за 2010
рік становить 62219 грн., у зв'язку з цим
позивачем зайво віднесено до складу
витрат 15564 грн.. Визначаючи таке
порушення, відповідач, зокрема,
аргументував свою позицію статтею 5
пунктом 5.5 підпунктом 5.5.2 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств".

Відповідно до статті 5 пункту 5.5
підпункту 5.5.1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
чинною на час виникнення спору, до
складу валових витрат відносяться
будь-які витрати, пов'язані з виплатою
або нарахуванням процентів за
борговими зобов'язаннями (у тому числі
за будь-якими кредитами, депозитами)
протягом звітного періоду, якщо такі
виплати або нарахування здійснюються у
зв'язку з веденням господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до статті 5 пункту 5.5
підпункту 5.5.2 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
чинною на час виникнення спору, для
платника податку, 50 та більше відсотків
статутного капіталу (акцій, інших
корпоративних прав) якого перебуває у
власності або управлінні нерезидента
(нерезидентів), віднесення до складу
валових витрат витрат на виплату або
нарахування процентів за кредитами та
іншими борговими зобов'язаннями на
користь таких нерезидентів та
пов'язаних з ними осіб дозволяється у
сумі, що не перевищує суму доходів
такого платника податку, отриману
протягом звітного періоду у вигляді
процентів від розміщення власних
активів, збільшену на суму, що дорівнює
50 відсоткам оподатковуваного прибутку
звітного періоду, без урахування суми
таких отриманих процентів.

З аналізу вказаної норми суд робить
висновок, що така стосується виключно
юридичної особи, якою позивач не
являється.

Таким чином висновок контролюючого
органу суперечить статті 5 пункту 5.5
підпункту 5.5.2 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Перевіркою також встановлено, що в
порушення статті 5 пункту 5.1, пункту 5.3
підпункту 5.3.1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
СІД ТОВ "Інтер-Каштан"-Теквуд ЛТД" з 2
кварталу 2010 року по 1 квартал 2011 року
неправомірно віднесено до складу
витрат витрати по отриманих
інформаційно-консультаційних послугах
наданих ТОВ "Інтер-Каштан" на загальну
суму 85000 грн. без ПДВ. Відповідач
зазначив, що внесок у спільну
інвестиційну діяльність ТОВ
"Інтер-Каштан" становить більше 20%
загальної вартості договору. Крім того,
директор СІД ТОВ "Інтер-Каштан"-Теквуд
ЛТД" Єсік Й.Й. займає посаду директора
ТОВ "Інтер-Каштан". Відповідач також
вказав на те, що перевіркою встановлено
відсутність господарської потреби в
отриманні та оплаті СІД ТОВ
"Інтер-Каштан"-Теквуд ЛТД"
інформаційно-консультаційних послуг
від ТОВ "Інтер-Каштан".

Під час розгляду даної справи судом
встановлено, що позивачем до складу
інформаційно-консультаційних послуг
включено, зокрема, адміністрування,
нарахування та сплата податків по
договору про спільну інвестиційну
діяльність від 15 червня 1998 року
(орендна плата за землю, земельний
податок, комунальний податок,
екологічний податок плата за
спеціальне водокористування) (Т. 1
а.с.а.с. 80-111).

Відповідно до статті 138 пункту 138.10
підпункту 138.10.2 ПК України, до складу
інших витрат включаються
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством, зокрема, винагороди за
консультаційні, інформаційні,
аудиторські та інші послуги, що отримує
платник податку для забезпечення
господарської діяльності.

За наведених обставин суд констатує, що
права та інтереси позивача порушені та
потребують судового захисту, а відтак
оскаржені податкові
повідомлення-рішення від 03 вересня 2013
року № (форма "В1"), № (форма
"Р") та № (форма "В4") підлягають
визнанню протиправними та відповідно
скасуванню.

Відповідно до статті 94 частини1 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України, а відтак
слід присудити понесені позивачем
документально підтверджені судові
витрати, у вигляді сплати судового
збору (платіжне доручення за № 869 від 10
вересня 2013 року, (Т. 1 а.с. 21) у розмірі 2294
грн..

Керуючись статтями 9, 11, 70, 71, 86, 94, 160-163
КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Каштан" до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області - задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області від
03 вересня 2013 року за № .

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області від 03 вересня 2013 року за №
.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області від 03 вересня 2013 року за №
.

Присудити з Державного (місцевого)
бюджету України (м. Ужгорода) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю Інтер-Каштан" витрати
зі сплати судового збору у розмірі 2294
грн., що сплачений відповідно до
платіжного доручення за № 869 від 10
вересня 2013 року через АТ "Укрексімбанк".

Постанова суду може бути
оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У випадках,
встановлених статтею 167 частиною 4
цього Кодексу десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя С.Є.
Гаврилко