Справа № 2а-184/09
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Справа № 61450/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Турійського районного
суду Волинської області від 29.04.2009 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Турійському районі Волинської області
про стягнення недоплаченого
підвищення до пенсії,

В С Т А Н О
В И Л А :

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в Турійському
районі про стягнення недоплаченого
підвищення до пенсії.

Позивачка посилалась на те, що у зв'язку
з визнанням Конституційним судом
України такими, що не відповідають
Конституції України відповідних
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими була
зупинена дія положень чинного
законодавства України, на підставі
якого їй було нараховано пенсію, в
2007-2008 роках відповідач зобов'язаний був
здійснити перерахування пенсії, тобто
привести у відповідність з ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та рішеннями Конституційного
суду України розмір виплати її пенсії з
врахуванням права на надбавку як
дитині війни.

Позивачка просила стягнути з
відповідача на її користь недоплачену
як дитині війни доплату до пенсії за
2007-2008 роки.

Постановою Турійського районного суду
Волинської області від 29.04.2009 року
позов задоволено частково.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Турійському районі
провести нарахування та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії як дитині війни за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ОСОБА_1, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає,
що постанова суду першої інстанції є
необґрунтована та винесена з
порушенням норм матеріального права.

ОСОБА_1 просить апеляційний суд
прийняти рішення, яким задовольнити
позовні вимоги про стягнення
недоплаченого підвищення до пенсії як
дитині війни з 1.01.2006 року.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка належить до
категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дитини війни, а тому вона має
право на встановлене ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" підвищення до пенсії. Оскільки
Конституційний Суд України своїми
рішеннями від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнав
неконституційними окремі положення
Законів України Про Державний бюджет
України на 2007 та 2008 роки, якими було
зупинено і обмежено право на отримання
спірних виплат, відмова управління
Пенсійного фонду України в Турійському
районі у проведенні перерахунку пенсії
позивачки з врахуванням вимог ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є неправомірною.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, частково
відповідають нормам матеріального
права та є частково правильними.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
дитиною війни та відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, мала
право на отримання підвищення
виплачуваної їй управлінням
Пенсійного фонду України в Турійському
районі пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України
положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про
Державний бюджет на 2007 рік", якими було
зупинено на 2007 рік дію вищевказаної ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", із вказівкою на те, що дане
рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними, тому вимоги
позивачки в частині соціальних виплат
з 09.07.2007р. є обгрунтованими.

Ч.2 ст. 99 КАС України, в редакції, що була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин, встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволені
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції не врахував тієї
обставини, що позивачка пропустила
строк звернення до суду, оскільки
звернулась з позовом в березні 2009 року,
а на застосуванні наслідків пропуску
річного строку звернення до суду
наполягав відповідач у своєму
запереченні на позовну заяву.

Колегія суддів приходить до висновку
про необхідність застосування
наслідків пропуску строку звернення до
суду, визначеного ст. 99 КАС України та
відмову в задоволенні позовних вимог
позивачки за 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду №10-рп/2008
від 22.05.2008 року нова редакція ст.. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", відповідно до якої дітям
війни до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни, визнана неконституційною, тому з
22.05.2008 року почала діяти колишня
редакція статті 6 Закону.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1 в
частині виплати підвищення до пенсії
як дитині війни за період з 22.05.2008 року
по 31.12.2008 року.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачці у
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" розмірі
колегія суддів не вбачає.

Доводи управління Пенсійного фонду
України в Турійському районі
Волинської області в тій частині, що
законодавством України не визначено
поняття «мінімальна пенсія за віком»
як розрахункової величини для
підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», не заслуговують на увагу,
оскільки за чинним законодавством
України розмір мінімальної пенсії за
віком визначається лише за правилами
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Згідно ч.3 ст. 28 цього
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом 1 частини 1
цієї статті, застосовується виключно
для визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом.
Оскільки законодавством інший
мінімальний розмір пенсії за віком не
визначений, слід застосовувати цей
розмір.

З огляду на наведене, постанова суду
першої інстанції у зв'язку з
незастосуванням до спірних
правовідносин наслідків пропуску
строку звернення до суду є
неправомірною, тому оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог з
наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 195, 197 ч.1, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Турійського районного суду
Волинської області від 29.04.2009 року по
справі № 2а-184/09 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Турійському
районі Волинської області в частині
відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та
виплаті підвищення до пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Турійському районі
Волинської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з
урахуванням ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та з урахуванням
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський