Справа № 812/2270/14
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
справа №812/2270/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Геращенка І.В.

суддів Арабей Т.Г., Губської Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явились;

від відповідача - не з'явились;

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року у справі № 812/2270/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області
звернулось до Луганського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсії по
інвалідності громадянину ОСОБА_3 за
період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року у сумі
837,06 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року у справі № 812/2270/14 (суддя Ковальова
Т.І.) позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську на
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області витрати на виплату та доставку
пенсії по інвалідності громадянину
ОСОБА_3 за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013
року у сумі 837,06 грн.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в якій він просить скасувати постанову
суду та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволені позовних вимог
у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального права.

Вважає, що постанова суду прийнята при
неповному та не всебічному досліджені
матеріалів справи, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Зазначає, що рішенням Лисичанського
міського суду Луганської області від 12
січня 2011 року позов ОСОБА_3 до
Відділення ВД Фонду СНВ України в м.
Лисичанську про визнання незаконними
дій по припиненню страхових виплат та
про зобов'язання їх поновлення був
задоволений частково, в частині
поновлення страхових виплат починаючи
з 2005 року.

Лисичанський міський суд Луганської
області зобов'язав відділення
виконавчої дирекції Фонду в м.
Лисичанську з 01 жовтня 2005 року поновити
ОСОБА_3 виплату щомісячної грошової
суми в разі часткової втрати
працездатності.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
в м. Лисичанську були поновлені
щомісячні страхові виплати з 01 жовтня
2005 року.

Наголошує на тому, що Лисичанський
міський суд зобов'язав відділення
виконавчої дирекції Фонду в м.
Лисичанську поновити тільки виплату
щомісячних грошових сум, то у
Відділення виконавчої дирекції Фонду в
м. Лисичанську немає законних підстав
для відшкодування пенсії по
інвалідності Управлінню Пенсійного
Фонду в м. Лисичанську.

Представники осіб, які брали участь у
справі, у судове засідання не з'явились,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, клопотань
про участь у розгляді справи в
апеляційної інстанції не заявлено.

Враховуючи наведене колегія суддів
розглядає апеляційну скаргу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області за
період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року
здійснено витрати на виплату та
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання ОСОБА_3 у розмірі 837,06 грн.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області не прийнято до
заліку вказану суму з посиланням на
відсутності медичної справи. Вказані
обставини підтверджуються щомісячними
актами звірок (а.с.6-18).

На обліку у Управління Пенсійного
фонду України в м. Лисичанську
Луганської області перебуває
пенсіонер ОСОБА_3, якому призначена та
виплачується пенсія по інвалідності,
у зв'язку з нещасним випадком на
виробництві, який мав місце 23 жовтня 1978
року, що підтверджується копією акта
про нещасний випадок на підприємстві
та випискою з акта (а.с.5).

Відповідно до довідки ВТЕК від 19.08.1986
року йому було встановлено III групу
інвалідності де зазначено, що причина
інвалідності трудове каліцтво (а.с.4).

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 12.01.2011 року
справа № 2-326/2011, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Луганської
області від 10.02.2011 року, зобов'язано
виконавчу дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
в м. Лисичанську з 01 жовтня 2005 року
поновити ОСОБА_3 виплату щомісячної
грошової суми в разі часткової втрати
працездатності (а.с.27-30).

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 12.01.2011 року
встановлено, що 23 жовтня 1978 року з
ОСОБА_3 стався нещасний випадок на
виробництві.

Згідно висновку ВТЕК від 19.08.1986 року
позивачу безстроково була встановлена
втрата професійної працездатності 50 % і
загальної 35%.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції, в
апеляційній скарзі вказується на
порушення норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно ст. 58 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Положення «Про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах»,
Пенсійний фонд України, управління
Пенсійного фонду України у районах,
містах і районах у містах є органом,
який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
готує документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду.

Згідно ч. 7 ст. 1 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» пенсійний фонд
України - орган, уповноважений
відповідно до цього Закону вести облік
платників єдиного внеску,
забезпечувати збір та ведення обліку
страхових коштів, контролювати повноту
та своєчасність їх сплати, вести
Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.

Таким чином, позивач у справі - орган
владних повноважень, який виконує
владні управлінські функції, надані
йому чинним законодавством, відносно
платників страхових внесків.

Згідно ч. 4 п. 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
сім'ї померлого або особі, яка
здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію.

З набранням чинності Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності" обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій
по інвалідності у зв'язку із втратою
годувальника, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Тобто, чинним законодавством на
відповідача у справі - Фонд соціального
страхування покладений обов'язок щодо
відшкодування шкоди при настанні
страхового випадку.

Відповідно до п. 2 Порядку Порядок
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків) Пенсійному фонду України
(далі - Пенсійний фонд) витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Згідно п. 3 Порядку відшкодуванню
підлягають пенсії, призначені
відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті
26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені
відповідно до статей 91, 92 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" в
разі настання страхових випадків,
визначених Переліком обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 21 серпня 2001 року
№ 1094.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

Згідно п.6 зазначеного Порядку Головні
Управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. Страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутись до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначений перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» страховими виплатами
є грошові суми, які згідно із статтею 21
цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:

- страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);

- страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого);

- страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому;

- страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника;

- страхової виплати дитині, яка
народилася інвалідом внаслідок
травмування на виробництві або
професійного захворювання її матері
під час вагітності;

- страхових витрат на медичну та
соціальну допомогу.

Статтею 4 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування передбачено за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

На підставі ч. 4 ст. 26 Основ, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» інвалідність
вважається такою, що настала внаслідок
трудового каліцтва, якщо нещасний
випадок, який спричинив інвалідність,
стався (крім випадків протиправного
діяння):

а) при виконанні трудових обов'язків (у
тому числі під час відрядження), а також
при здійсненні будь-яких дій в
інтересах підприємства або
організації, хоча б і без спеціального
доручення;

б) по дорозі на роботу або з роботи;

в) на території підприємства,
організації або в іншому місці роботи
протягом робочого часу (включаючи і
встановлені перерви), протягом часу,
необхідного для приведення в порядок
знарядь виробництва, одягу тощо перед
початком або після закінчення роботи;

г) поблизу підприємства, організації
або іншого місця роботи протягом
робочого часу (включаючи і встановлені
перерви), якщо перебування там не
суперечило правилам внутрішнього
трудового розпорядку;

д) при виконанні державних або
громадських обов'язків;

е) при виконанні дій по рятуванню
людського життя, по охороні державної,
колективної та індивідуальної
власності, а також по охороні
правопорядку.

Список професійних захворювань
затверджується в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності» №
2272-ІІІ органи Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві, починаючи з 01 квітня 2001
року відшкодовують органам Пенсійного
фонду України пенсії, сплачені особам,
яким призначено пенсії внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Тобто, порядок відшкодування витрат
передбачає здійснення відповідних
розрахунків та проведення стягнення на
централізованому рівні - між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків та Пенсійним Фондом України
та УПФУ наділене правом на звернення до
суду з вимогою про відшкодування
зазначених раніше витрат.

За приписами ст. 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» фонд соціального
страхування від нещасних випадків може
відмовити у страхових виплатах і
наданні соціальних послуг
застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії потерпілого, спрямовані
на створення умов для настання
страхового випадку;

2) подання роботодавцем або потерпілим
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків свідомо неправдивих
відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного
злочину, що призвів до настання
страхового випадку.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків може відмовити у
виплатах і наданні соціальних послуг
застрахованому, якщо нещасний випадок
згідно із законодавством не визнаний
пов'язаним з виробництвом.

Щодо посилань відповідача на
відсутність медичної справи ОСОБА_3,
колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 12.01.2011 року
справа № 2-326/2011, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Луганської
області від 10.02.2011 року, зобов'язано
виконавчу дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
в м. Лисичанську з 01 жовтня 2005 року
поновити ОСОБА_3 виплату щомісячної
грошової суми в разі часткової втрати
працездатності.

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 12.01.2011 року
встановлено, що 23 жовтня 1978 року з
ОСОБА_3 стався нещасний випадок на
виробництві.

Згідно висновку ВТЕК від 19.08.1986 року
позивачу безстроково була встановлена
втрата професійної працездатності 50 % і
загальної 35%.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для органів,
підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на
всій території України.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що факт інвалідності ОСОБА_3 внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання
підтверджується матеріалами справи та
встановлено судовим рішенням.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено вичерпний
перелік в яких випадках Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків може відмовити у страхових
виплатах і наданні соціальних послуг
застрахованому, тому неприйняття до
заліку відшкодування по причині
відсутності медичної справи є
безпідставним.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог, оскільки позивач має право
вимагати від відповідача
відшкодування виплаченої пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, яку було
призначено органами Пенсійного фонду
пенсіонеру ОСОБА_3

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при вірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому не вбачає підстав для
скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності", Постановою Правління
Пенсійного Фонду України та Правління
Фонду Соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4 "Про затвердження
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", ст. 2, ст. 160, ст. 167, ст. 195,
ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.
206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року у справі № 812/2270/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року у справі № 812/2270/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсії -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили.

Головуючий суддя
І.В.
Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Л.В. Губська