Справа № 825/1541/14
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1541/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Непочатих В.О.,

при секретарі
Якуш І.В.,

за участю представника позивача
Пуценко Т.В., представника відповідача
Боярченка С.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
до публічного акціонерного товариства
виробничо-торгової фірми «Сіверянка»
про стягнення сум фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій, -

В С Т А Н О
В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові звернулося до суду з
адміністративним позовом до
публічного акціонерного товариства
виробничо-торгової фірми «Сіверянка»,
в якому, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, просить суд
стягнути з відповідача суми фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених за пунктами «б» - «з»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» в розмірі 23795,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач
зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові, в якості платника страхових
внесків та зобов'язаний відшкодовувати
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до
законодавства, щомісячно. Внаслідок
порушення вимог законодавства у
відповідача виникла заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій в
розмірі 23795,91 грн., яка в
добровільному порядку відповідачем не
сплачена.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав повністю та
пояснив, що відповідач не повинен
відшкодовувати позивачу фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій, оскільки період
роботи громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
шкідливих умовах припадає до 01.01.1992, а
тому вони мають право на призначення
пільгової пенсії на підставі
законодавства, що діяло раніше до
введення в дію статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
в якості платника страхових внесків, що
підтверджується довідкою від 15.04.2014
(а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідача працювали громадяни
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким призначена
пенсія на пільгових умовах.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1
цього Закону, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку пенсій, що діяв до
набрання чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Порядок відшкодування підприємствами
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
визначено в Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України (далі - Інструкція), яка
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Згідно пункту 6.1 розділу 6 Інструкції,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
розмірах - для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2
цієї Інструкції (крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Пунктом 6.4 розділу 6 Інструкції
визначено, що розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (згідно з додатками 6 та 7),
які надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на адресу відповідача
направлялися розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, в яких
зазначена сума, яка підлягає
відшкодуванню.

Дії Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові щодо направлення
відповідних розрахунків відповідачем
не оскаржено.

Згідно пункту 6.8 розділу 6 Інструкції,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомлені місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Судом встановлено, що відповідач не
вніс до Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові суми фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах в
розмірі 23795,91 грн., чим порушив вимоги
пункту 6 Інструкції.

Посилання представника відповідача, що
відносно громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при
призначенні пенсії повинно
застосовуватися законодавство, що
діяло раніше до введення в дію статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» судом не приймаються до
уваги, оскільки фактичні витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
списком № 2, покриваються
підприємствами та організаціями. При
цьому обов'язок підприємств та
організацій з відшкодування цих
витрат, понесених Пенсійним фондом
України після 01.01.2004 (введення в дію
Закону 1058-ІV), не пов'язаний із датою
призначення такої пенсії чи часом
набуття необхідного для цього
пільгового стажу.

Згідно зі статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням того, що сума
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах в розмірі 23795,91 грн.,
відповідачем у встановлені
законодавством строки не сплачено,
доказів погашення відповідачем
зазначеної заборгованості станом на
день розгляду цього спору не надано,
суд вважає, що позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові - задовольнити
повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства виробничо-торгової фірми
«Сіверянка» (вул. Малиновського, 36, м.
Чернігів, р/р 1737 філія
ВАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» м. Чернігів, МФО 353649, код
00310143) на користь Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові (пр.
Перемоги, 139, м. Чернігів, р/р 7321 в
ОРПЕВ ЧОУ Ощадбанку, МФО 353553, код 37972192)
суми фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених за
пунктами «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» в
розмірі 23795 (двадцять три тисячі сімсот
дев'яносто п'ять) грн. 91 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя:
В.О. Непочатих