Справа № 2а-268/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2010 р.
Справа № 60211/09/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Кіцманському районі
Чернівецької обл. на постанову
Кіцманського районного суду
Чернівецької обл. від 12.05.2009р. у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькій обл. та Управління
Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі Чернівецької обл.
про зобов'язання нарахувати і
виплатити підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

13.03.2009р. позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив поновити строк звернення
до суду; визнати відмову відповідача
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернівецькій обл. щодо
виплати йому щомісячної соціальної
допомоги у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком
протиправною; зобов'язати пенсійний
орган нарахувати на його користь
недоплачену йому як дитині війни
щомісячну соціальну допомогу за
періоди 2006-2008 років, та стягнути з
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернівецькій обл. на його
користь недоплачену йому як дитині
війни щомісячну державну соціальну
допомогу за періоди 2006-2008 років в сумі
3891 грн. 90 коп. (а.с.3-4).

Ухвалою суду від 13.04.2009р. залучено
в якості співвідповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі Чернівецької обл.
(а.с.14).

Постановою Кіцманського районного
суду Чернівецької обл. від 12.05.2009р.
позов задоволено частково, визнано
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Кіцманському районі
Чернівецької обл. протиправною в
частині ненарахування підвищення до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в розмірі, встановленому ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», за період з 22.05.2008р. по
31.12.2008р.; зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі Чернівецької обл.
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
підвищенням її на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування», та провести відповідні
виплати з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з
урахуванням проведених виплат; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено; стягнуто з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_2
витрати зі сплати судового збору
(а.с.21-24).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач
Управління Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі Чернівецької обл.,
який покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні заявленого позову (а.с.27-28).

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що після винесення
рішень Конституційного Суду України №
6-рп/2007 від 09.07.2007р. та № 10-рп/2008 від
22.05.2008р. зміни до Законів України про
Державний бюджет на відповідний рік
щодо збільшення видаткової частини
бюджету не внесені, тому кошти на
виплату спірних підвищень до пенсії в
2007 році були відсутніми. Також
законодавцем не прийнято жодного
нормативного акту на виконання вимог
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», не визначено на
законодавчому рівні за рахунок яких
коштів і джерел, в якому порядку і яким
чином обчислювати вказаний розмір.

Встановлений ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач належить до категорії
громадян, на яких поширюються державні
соціальні гарантії дітям війни, а тому
він має право на встановлене ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії.

Оскільки Конституційний Суд України
своїми рішенням № 10-рп/2008 від 22.05.2008р.
визнав неконституційним відповідно
положення п.41 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було зупинено і обмежено право на
отримання спірних виплат, відмова
пенсійного органу у проведенні
перерахунку пенсії позивачу, із
врахуванням вимог ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., є
незаконною.

В частині вимог стосовно виплати
підвищення до пенсії за 2006 рік суд
виходив з того, що положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік», якими обмежувалася дія ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», на предмет
конституційності не розглядалися, а
тому в цій частині позов задоволенню не
підлягає.

Стосовно виплат підвищення до пенсії
за період 2007 року суд дійшов висновку
про те, що позивачем пропущено строк
звернення до суду без поважних причин,
оскільки Рішення Конституційного Суду
від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 офіційно
оприлюднено в офіційних засобах
масової інформації, відповідно позивач
мав змогу дізнатись про порушення його
прав.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та є
правильними.

Безспірно встановлено, що позивач
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни
(а.с.5, 9-10) та відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (у редакції, що була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
мав право на отримання підвищення
виплачуваної йому пенсії за віком.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі Чернівецької обл.,
протягом 2006-2007 років йому
виплачувалася пенсія за віком без
доплати як дитині війни; відповідно до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
позивач отримував протягом 2008 року
підвищення до пенсії в розмірі,
визначеному п.41 розділу ІІ
вищевказаного Закону (а.с.11, 15-17).

Положеннями п.17 ст.77 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік» було зупинено на 2006 рік дію ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни». Відповідно до Закону
України від 19.01.2006р. «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» п.17 ст.77 цього
Закону був виключений, з одночасним
викладенням ст.110 цього Закону в новій
редакції, відповідно до якої пільги
дітям війни, передбачені ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджуються у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету.

Положення ст.110 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»,
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» на предмет
конституційності не розглядалися, у
встановленому порядку
неконституційними визнані не були та
своєї чинності не втратили; також
наведені в них умови для виплати пільг
дітям війни не настали.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції
України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків.

Оскільки чинним законодавством не було
визначено порядку нарахування і
виплати у 2006 році щомісячної державної
соціальної допомоги відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а Конституційний Суд
України не приймав рішень щодо
неконституційності Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік» (з наступними змінами і
доповненнями) повністю чи в окремих
його частинах, тому колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог щодо розглядуваного
підвищення до пенсії за 2006 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09.07.2007р. у справі № 1-29/2007
визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення п.12 ст.71,
ст.111 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими було
зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», із вказівкою на те, що дане
рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Оскільки дія ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» була
відновлена з 09.07.2007р., позивачу протягом
2007 року не виплачувалося підвищення до
пенсії згідно вказаної норми Закону,
тому колегія суддів приходить до
висновку про підставність позовних
вимог щодо зобов'язання провести
нарахування і виплату щомісячного
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно, з
урахуванням проведених виплат за
вказаний період.

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено річний строк
звернення до суду, передбачений ст.99
КАС України (в редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення справи
судом першої інстанції), останнім під
час розгляду справи не наведено
поважних причин його пропуску (при
цьому обставини неповідомлення
позивача щодо належних йому виплат
колегія суддів не вважає поважними
причинами пропуску цього строку).

Відповідно до ст.100 КАС України (в
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції) пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом, наполягання
відповідача на застосуванні наслідків
пропущення строку звернення до суду,
передбачених ст.100 КАС України (а.с.12-14),
колегія суддів приходить до висновку
про те, що в задоволенні позовних вимог
за період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно
слід відмовити.

Відповідно до п.41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України», який
набрав чинності з 01.01.2008р., ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» була викладена у новій редакції,
відповідно до якої дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту») до
пенсії або щомісячного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Згідно рішення Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі
1-28/2008 були визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення п.41
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України»; останні втратили свою
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України
вказаного рішення, яке також містить
вказівку про преюдиціальне значення
цього рішення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Оскільки дія ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
редакції, яка передбачає виплату дітям
війни підвищення у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, була
відновлена з 22.05.2008р., з 01.01.2008р. позивачу
виплачувалося підвищення до пенсії у
розмірі 10 відсотків прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, згідно діючого на той
час законодавства, тому колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідача провести нарахування
підвищення до пенсії за віком як дитині
війни у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008р.
до 31.12.2008р. включно, з урахуванням
проведених виплат за вказаний період.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі Управління
Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі Чернівецької обл.,
а також виходячи з вимог п.15 Положення
про Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
цього відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
за спірні періоди колегія суддів не
вбачає.

Покликання Управління Пенсійного
фонду України в Кіцманському районі
Чернівецької обл. на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Щодо тверджень відповідача про
фінансування підвищення до пенсії за
рахунок коштів Державного бюджету
України, то колегія суддів враховує
вимоги ст.88 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
згідно якої установлено, що у разі
недостатності виділених з Державного
бюджету України коштів по бюджетних
програмах, пов'язаних з розмежуванням
джерел виплати пенсій між Державним
бюджетом України та Пенсійним фондом
України, пенсії, визначені
законодавством для відповідних
категорій громадян, виплачуються у
повному обсязі за рахунок власних
надходжень Пенсійного фонду України.

Доводи пенсійного органу в апеляційній
скарзі про неправильне застосування
судом вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» колегія суддів до уваги
не приймає, оскільки розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами лише цього
Закону, чинним законодавством інший
мінімальний розмір пенсії за віком не
визначений, тому слід застосовувати
цей розмір.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Не можуть бути задоволені позовні
вимоги про стягнення спірних сум з
відповідача, оскільки саме пенсійний
орган зобов'язаний здійснювати
обрахування та виплату спірних сум
підвищення до пенсії за віком, вказані
дії до компетенції адміністративного
суду не належать, через що необхідно
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату спірного
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
спірні періоди, із урахуванням вимог
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених виплат за
вказані періоди.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
суду колегія суддів не вбачає і вважає,
що апеляційну скаргу на неї слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі Чернівецької обл.
на постанову Кіцманського районного
суду Чернівецької обл. від 12.05.2009р. у
адміністративній справі № 2а-268/09/2406
залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:

Р.М.Шавель

Судді:

А.М.Ліщинський

С.П.Нос