Справа № 817/3170/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/800/65748/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Бившева Л. І. Вербицька О. В. Титенко М.
П. Красько І. Г.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
служби у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
областіна постанову та
ухвалуРівненського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013 року
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2013 рокуу
справі№ 817/3170/13-аза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю «Соняшник
і К»до Державної податкової служби у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській
областіпровизнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013 року
у справі № 817/3170/13-а, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2013 року,
задоволено частково. Податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби від 28.05.2013 року №
та № в частині збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток всього на 545 533,00 грн.
визнано протиправними та скасовано. В
решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову. Свої
вимоги заявник обґрунтовує порушенням
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, пп. 14.1.180
п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 ст. 54, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 136,
пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст.
176, п. п. 138.2, 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139,
п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем планової
виїзної перевірки ТОВ «Соняшник і К» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року складено акт № 301/22-200/36290841
від 16.05.2013 року, яким зафіксовано
порушення: пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. п. 138.2,
138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 розділу ІІІ
Податкового кодексу України, які
призвели до заниження податку на
прибуток на загальну суму 526 680,00 грн.; п.
п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 розділу V
Податкового кодексу України, які
призвели до заниження податку на
додану вартість всього на суму 650 978,00
грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято: податкове
повідомлення-рішення № від 28.05.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість по вітчизняних
товарах» на загальну суму 976 467,00 грн., в
тому числі за основним платежем на 650
978,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 325489,00 грн.; податкове
повідомлення-рішення № від 28.05.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток на загальну суму 790 020,00 грн., в
тому числі за основним платежем на 526
680,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 263 340,00 грн.

В акті перевірки відповідачем
зазначено, що позивачем занижено
доходи, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 на 675 570,75 грн. по рядку 03
Декларацій «Інші доходи» на суму
безнадійної кредиторської
заборгованості по контрагентах ПП
«Полюс» та ТОВ «АгроКлондайк», яких
визнано банкрутами.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за даними
бухгалтерського обліку ТОВ «Соняшник і
К» станом на 31.12.2012 року по рахунку 631
«Розрахунки з постачальниками»
рахується кредиторська заборгованість
перед ПП «Полюс» за отримані
товарно-матеріальні цінності в сумі 119
400,00 грн. та по рахунку 3772 «Розрахунки з
іншими дебіторами» перед ТОВ
«АгроКлондайк» за отримані послуги по
оренді в сумі 556 170,75 грн.

За даними Єдиного Державного реєстру
судових рішень 21.08.2012 року у справі №
5009/3029/12 ПП «Полюс» Господарським судом
Запорізької області визнано банкрутом
та відкрито ліквідаційну процедуру;
30.06.2011 року у справі № 9/29 Господарським
судом Рівненської області ТОВ
«АгроКлондайк» визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру
строком на 6 місяців.

Враховуючи положення пп. «в» пп. 14.1.11 п.
14.1 ст. 14, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового
кодексу України, колегія суддів
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій про
протиправність невключення ТОВ
«Соняшник і К» до інших доходів суму
безнадійної кредиторської
заборгованості по ПП «Полюс» в сумі 119
400,00 грн. та ТОВ «АгроКлондайк» в сумі 556
170,75 грн., а відтак податковий орган
правомірно збільшив позивачу суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток за вказаний період на 162 992,00
грн. та застосував штрафні (фінансові)
санкції в сумі 81 496,00 грн.

В акті перевірки відповідачем
зазначено про неправомірність
формування позивачем валових витрат та
податкового кредиту по операціям з ТОВ
«ВК Віконні Системи», ТОВ «Ангстрем
Континенталь», ТОВ «Ліга», ПП «АТМ», ТОВ
«Галактика М», ТОВ «Старт Д» та ТОВ
«Матадор».

Згідно із п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають,
зокрема, собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей
142 і 143 та інших статей цього Кодексу,
які прямо визначають особливості
формування витрат платника податку.

Пунктом 138.8 статті 138 Податкового
кодексу України визначено, що
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, та зокрема, амортизації
виробничих основних засобів та
нематеріальних активів, безпосередньо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг.

При цьому відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Отже, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування витрат та податкового
кредиту з ПДВ наступають лише у разі
реального (фактичного) вчинення
господарських операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що реальність
господарських операцій позивача та
ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ
«Старт-Д», ТОВ «Галактика-М», ТОВ «ВК
«Віконні системи», ПП «АТМ», ТОВ «Ліга»,
ТОВ «Матадор» підтверджуються
відповідними первинними документами,
які відповідають вимогам
законодавства, розкривають зміст
господарських операцій, підтверджують
реальність руху активів позивача та
використання придбаних товарів в
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності.

Податковий орган, обґрунтовуючи
безтоварність досліджених судом
господарських операції, посилається на
акти, отримані від Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області державної
податкової служби щодо контрагентів
позивача.

Оскільки судовими рішеннями
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду, які набрали
законної сили, встановлено
протиправність дій Державної
податкової інспекції Бабушкінського
району м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби при проведенні
документальних перевірок та
формуванні висновків за такими
перевірками контрагентів позивача, на
підставі яких відповідачем зменшено
витрати та податковий кредит для ТОВ
«Соняшник і К», колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про відхилення таких посилань.

Всі контрагенти-постачальники
позивача на час здійснення спірних
господарських операцій були
зареєстрованими юридичними особами,
володіли спеціальною податковою
правосуб'єктністю, належність
оформлення виданих ними податкових
накладних податковим органом не
заперечується,

Оскільки в порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
податковим органом не доведено
обґрунтованості висновку акта
перевірки, що стали підставою для
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 28.05.2013 року №
та податкового
повідомлення-рішення № в частині
основного платежу в сумі 363 688,00 грн. та в
частині штрафних (фінансових) санкцій в
сумі 181 845,00 грн. колегія суддів
погоджується з висновком про
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Доводи касаційної скарги щодо
відсутності фактичного виконання
господарських операцій із спірними
контрагентами викладеного не
спростовують, а зводяться до
переоцінки обставин, встановлених
судами першої та апеляційної
інстанцій, що у відповідності до ст. 220
Кодексу адміністративного судочинства
України не віднесено до повноважень
суду касаційної інстанції.

За таких обставин касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
служби у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
у справі № 817/3170/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
Л. І. Бившева

О. В. Вербицька