Справа № 2011/2а-17998/11
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2013-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2013 р. Справа №
2011/2а-17998/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова на постанову Московського
районного суду м. Харкова від 21.07.2011р.
по справі № 2011/2а-17998/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова

про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

08.06.2011 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 21.07.2011 року позовні
вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова щодо
нарахування пенсії ОСОБА_1.

Зобов"язано Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова провести перерахунок основної
пенсії по інвалідності відповідно до ч.
4 ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в розмірі е меншому ніж 6
мінімальних пенсій за віком, розмір
якої визначено ч. 1 ст. 28 Закону України "
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", та додаткової
пенсії по інвалідності відповідно до
ст. 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі не меншому 50%
мінімальної пенсії за віком,розмір
якої визначено ч. 1 ст. 28 Закону України "
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" ОСОБА_1, як
інваліду 3 групи ЧАЕС, та забезпечити її
виплату, починаючи з 01.01.2006 року по
31.12.2006 року з наступним перерахунком та
з урахуванням виплачених сум.

Зобов"язано Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова встановити підвищення
основної щомісячної пенсії ОСОБА_1, як
інваліду 3 групи та учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
відповідно до Постанови КМ України № 894
від 13.07.2004 року 894 "Про підвищення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", збільшивши її розмір на 12% ,
починаючи з 01.01.2006 року по 01.12.2008 року,
виходячи з розрахунку 6 мінімальних
пенсій за віком, розмір мінімальної
пенсії визначено ч. 1 ст. 28 Закону
України " Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням виплачених сум та
наступним перерахунком.

Зобов"язано Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова встановити підвищення
основної щомісячної пенсії ОСОБА_1, як
інваліда 3 групи та учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
відповідно до Постанови КМ України " 1293
від 27.12.2005 року "Про збільшення розмірів
пенсії деяким категоріям громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", збільшивши її розмір у 3,5
рази, як особі яка працювала в зоні
відчудження у 1986 році, виходячи з 6
мінімальних пенсій завіком, та
підвищення пенсії на 12%, згідно
Постанови КМ України № 894 від 13.07.2004
року 894 "Про підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" починаючи з
01.01.2006 року по 01.12.2008 року з наступним
перерахунком, з урахуванням виплачених
сум та наступним перерахунком, та
виходячи зі ст. 28 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Московського
районного суду м. Харкова від 21.07.2011
року та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
відноситься до 1 категорії громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, вкладкою до
посвідчення НОМЕР_3, та є інвалідом ІІІ
групи, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_2, довідкою МСЕК серії ХАР №
044662.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на підвищення пенсії,
призначеної відповідно до ст. 54 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" на 12 % та
у 2,5 рази згідно до з постановами
Кабінету Міністрів України, від 13.07.2004
року за № 864, та від 27.12.2005 року за №1293.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

При ухваленні рішення судом було
допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
08.06.2011 року із вимогами щодо захисту
його порушених прав, що мали місце з
01.01..2006 року по 31.12.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з ч. 2 ст.87 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" суми пенсії, не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

З врахуванням вказаних норм Закону без
обмеження будь-яким строком мають
виплачуватися лише нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію.

Предметом розгляду у цій справі є
позовні вимоги про зобов'язання
здійснити перерахунок, нарахування та
виплату недоотриманої та не
нарахованої пенсії, а тому вищевказані
норми Закону до цих правовідносин
застосовуватись не можуть.

Правовідносини в даній справі повинні
розглядатися, в першу чергу, виходячи з
правомірності або неправомірності дій
чи бездіяльності органу владних
повноважень, на звернення для
оскарження яких Кодексом
адміністративного судочинства
передбачено шість місяців.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 08.12.2010
року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не
вбачається. Доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова здійснити виплату компенсації
втрати частини пенсії у зв'язку з
порушення строків її виплати та
визнання протиправними дії та
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату основної пенсії
за період 01.01.2006 року по 08.12.2010 року
підлягають залишенню без розгляду.

Також, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
покладання на відповідача обов'язку
здійснити перерахунок та виплату
пенсії відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України № 894 від 13.07.2004 та №
1293 від 27.12.2005 р., з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 липня 2004 р. N 894 "Про підвищення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено збільшення з 1
вересня 2004 р. на 12 відсотків пенсій (без
урахування надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, державної допомоги
та сум індексацій), призначених
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 р. N 1293 "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено збільшення розміру пенсії,
призначеної відповідно до статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
2,5 рази часникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990
роках, громадянам, евакуйованим у 1986
році із зони відчуження.

Положення вказаних вище постанов, не
може бути застосовано в даному випадку,
оскільки зазначеними постановами
передбачено збільшення розміру пенсії,
визначеного постановою Кабінету
Міністрів України від 3 січня 2002 року №
1, за якою розрахунок пенсій відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" здійснювався з розрахунку
мінімального розміру пенсії 19,91 грн..

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
з урахуванням розмірів, передбачених
постановами Кабінету Міністрів
України № 894 від 13.07.2004 року "Про
підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та № 1293 від 27.12.2005 р. "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з доводами суду першої
інстанції щодо покладення зобов'язання
на відповідача і в подальшому
нараховувати та проводити відповідні
виплати в розмірі, визначеному ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 28 Закону України "
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. На
момент звернення до суду позивач не мав
підстав вважати, що відповідач
порушуватиме в майбутньому його
законні права та інтереси.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що в даному випадку відсутнє
порушення прав позивача, отже підстав
для задоволення позову в частині
покладення на Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Харкова зобов'язання і в подальшому
нараховувати та проводити відповідні
виплати в розмір визначеному ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" немає.

Крім того, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо визнання дій
протиправними та зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 основної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком, що
дорівнюють розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність в залежності від зміни
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Між тим, позивачем не заявлено позовних
вимог щодо незаконності дій та
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова здійснити перерахунок та
виплату основної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Також, позивачем не зазначено та не
надано жодних доказів, що рішенням,
дією чи бездіяльністю Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова було
порушено його право на отримання
основної та додаткової пенсії за віком
відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальних захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, при вирішенні справи, суд
першої інстанції не мав підстав
вважати, що відповідачем порушено
права, свободи або інтереси позивача
щодо отримання основної та додаткової
пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50,
54 Закону України "Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Отже, суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова провести перерахунок основної
пенсії по інвалідності відповідно до ч.
4 ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в розмірі не меншому ніж 6
мінімальних пенсій за віком, розмір
якої визначено ч. 1 ст. 28 Закону України "
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", та додаткової
пенсії по інвалідності відповідно до
ст. 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі не меншому 50%
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначено ч. 1 ст. 28 Закону України "
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" ОСОБА_1, як
інваліду 3 групи ЧАЕС.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
прийняттям постанови про залишення без
розгляду частини позовних вимог та
відмову в задоволенні іншої частини
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова
задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 21.07.2011р. по справі №
2011/2а-17998/11 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання дій
протиправними та зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова
перерахунок та виплату пенсії,
відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України № 894 від 13.07.2004 року
"Про підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та № 1293 від 27.12.2005 р. "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.01.2006 року по 08.12.2010 року - залишити без
розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Старостін В.В.Судді
Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.