Справа № 872/13421/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2014 рокусправа № 2а-874/11
(6а/201/67/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 серпня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська про
визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 серпня
2013 року у задоволенні заяви ОСОБА_2,
представника ОСОБА_1 про зміну способу
виконання рішення суду - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав на неї
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати ухвалу Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 серпня
2013 року та прийняти нову, якою
задовольнити заяву про зміну способу і
порядку виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, постановою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
18 лютого 2011 року адміністративний
позов ОСОБА_1 було задоволено частково:
визнано бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська в частині
нездійснення перерахунку пенсії
позивачу відповідно до вимог ст. 50 та
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 17 липня 2010 року
- протиправною, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська здійснити
перерахунок основної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, що були виплачені позивачу з
17 липня 2010 року, виходячи з того, що
розмір основною пенсії не може бути
меншим шестикратного розміру
мінімальної пенсії за віком у
відповідний період, розмір додаткової
пенсії за віком не може бути меншим 50%
мінімальної пенсії за віком у
відповідний період, та виплатити на
користь позивача різницю між
розрахованою та фактично виплаченою
сумами. У задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем була
подана апеляційна скарга.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
залишена без задоволення, а постанова
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2011 року
залишена без змін.

20 серпня 2012 року по справі № 2-а-874/11 було
видано виконавчий лист, строк
пред'явлення якого до виконання - 14.03.2013
року (а.с. 39).

Постановою старшого державного
виконавця Дрижирук Ольгою
Олександрівною відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області виконавчий
лист № 2-а-874/11 від 20.08.2012 року повернено
стягувачу.

13 серпня 2013 року на адресу Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла заява ОСОБА_2, представника
ОСОБА_1 про зміну способу виконання
постанови Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2011 року.

Ухвалою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 серпня
2013 року у задоволенні заяви ОСОБА_2,
представника ОСОБА_1 про зміну способу
виконання рішення суду - відмовлено.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги позивача та матеріалів справи,
суд апеляційної інстанції приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Необхідною умовою для зміни
способу виконання судового рішення
відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України є
наявність виняткових обставин, які б
зумовлювали необхідність такої зміни,
адже в такий спосіб змінюються
висновки вже прийнятого судового
рішення. Тобто, зміна способу виконання
судового рішення повинна
узгоджуватися з тими обґрунтуваннями
судового рішення, на які спираються
висновки суду, що містяться в
резолютивній частині судового рішення.

Звертаючись з заявою до суду про зміну
способу виконання судового рішення,
заявник, просив змінити спосіб і
порядок виконання рішення суду із
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії
(виплатити не донараховану у зв'язку з
неправомірними діями суб'єкта владних
повноважень певну (не визначену) суму,
як і було зазначено у позові) на
стягнення уже конкретної суми (що стала
відомою лише після виконання
вищевказаного рішення суду).

Зазначене свідчить про те, що вимоги,
вказані у заяві про зміну порядку і
способу виконання судового рішення , не
узгоджуються зі приписами ст. 263 КАС
України, оскільки по своїй суті є
іншими позовними вимогами, які
позивачем не заявлялись та не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції, відповідно до яких
приймалось рішення.

На підставі зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в даному випадку не вбачається
наявності обставин, що перешкоджають
належним чином виконати рішення суду .

Крім того, задоволення заяв про зміну
способу та порядку його виконання
можливе лише у виняткових випадках,
які суд визначає, виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або його членів сім'ї,
відсутність у нього майна , яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачеві, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Колегія суддів зазначає, що під зміною
способу і порядку виконання судового
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для виконання рішення у
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленим, але при цьому не змінюючи
його змісту.

Всі позовні вимоги позивача були
розглянуто судом першої та
підтверджено судом апеляційної
інстанції. У вказаному судовому
рішенні конкретно відображено аналіз
обставин справи, проаналізовано надані
та добуті судом докази, по всім
заявленим позовним вимогам надано
висновок суду та в постанові суду
містяться посилання на відповідні
норми матеріального та процесуального
права .

А зміна способу і порядку виконання
рішення суду з урахуванням вимог заяви
позивача, фактично потягне за собою як
зміну резолютивної частини судового
рішення, що знаходиться на примусовому
виконання, так і спонукає суд фактично
досліджувати нові обставини та вимоги,
що не були заявлені позивачем і не були
предметом судового розгляду, а саме -
досліджувати розпорядження пенсійного
органу, прийняте ним на виконання
рішення суду, що набрало законної сили,
відносно донарахування конкретних сум
та перевіряти правильність і
обґрунтованість донарахованих сум,
адже згідно заяви позивача
пропонується стягнути конкретні суми
виплати, правильність розміру яких не
досліджувалась та не перевірялась.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відсутність будь-яких
законних підстав для задоволення даної
заяви.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів
також приймає до уваги й те, що
відповідно до інформаційного листа
Вищого Адміністративного Суду Україна
від 13 червня 2013 року за вх.№ 1483/12/13-12 та
до постанови Верховного Суду України
від 28 жовтня 2008 року, а саме, що згідно
ст.ст.21,105, 162 КАС України,
адміністративні суди повинні
визнавати дії відповідачів - органів,
які здійснюють нарахування та виплати
соціальних виплат пенсій категорії
громадян, протиправними у випадку
порушення закону та зобов'язувати
здійснювати нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум. Таке правило підлягає
застосуванню і під час вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання удового
рішення.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
заяви позивача.

За таких обставин, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалено
рішення з додержанням норм
процесуального права і підстав для
його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 199, ст. ст. 200,
205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,
представника ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 22 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко