Справа № К/9991/21871/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/21871/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.розглянувши у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами адміністративну
справу за касаційною скаргою
Ярмолинецького районного центру
зайнятості на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2011 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2012
року у справі № 2270/12100/11 за позовом
Ярмолинецького районного центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Ярмолинецький районний центр
зайнятості звернувся з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення 5718,45 грн.
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю та 1142,53 грн. вартості
професійного навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
момент звернення до позивача за
сприянням у працевлаштуванні ОСОБА_4
належала до категорії зайнятого
населення і, відповідно, не мала права
на отримання статусу безробітної,
допомоги по безробіттю та інших видів
соціального забезпечення. Своїми діями
відповідач порушив ч.2 ст.36 Закону
України "Про зайнятість населення",
тому це стало підставою для стягнення
безпідставно отриманих коштів в
судовому порядку.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій
Ярмолинецький районний центр
зайнятості звернувся з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про їх скасування та прийняття нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 05.02.2009 року
ОСОБА_4 звернулась до Ярмолинецького
РЦЗ із заявою про надання статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю. З 05.02.2009 року по 02.08.2010 року
відповідач перебувала на обліку в
Ярмолинецькому РЦЗ, як безробітна. За
час перебування на обліку отримала
допомогу по безробіттю в розмірі 5718,45
грн.

Крім того, в період перебування на
обліку у центрі зайнятості між ОСОБА_4
та центром зайнятості було укладено
договір від 24.12.2009 року №105-09 про
направлення останньої на
перепідготовку в Хмельницький
професійний торгово-кулінарний ліцей
за професією продавець продовольчих
товарів 1-го розряду за рахунок коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття.
Навчання проводилось в період з 24.12.2009
року по 03.06.2010 року, вартість якого
згідно розрахунку наданого центром
зайнятості для відповідача становить
1142,53 грн.

Під час проведеної працівниками
Ярмолинецького РЦЗ звірки з державним
реєстратором встановлено, що ОСОБА_4 з
30.01.2002 року зареєстрована суб'єктом
підприємницької діяльності та не
скасувала підприємницьку діяльність
на момент реєстрації в державній
службі зайнятості.

08.07.2011 року Ярмолинецьким районним
центром зайнятості було направлено
відповідачу рекомендованою
кореспонденцією претензії за №20-02/281,
№20-02/282 про повернення незаконно
отриманих виплат з пропозицією
сплатити кошти у добровільному
порядку.

Відповідно до пп. «б» п. 3 ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення» в
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах, зокрема, громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Законом України «Про зайнятість
населення» критеріями, за якими особу
можна віднести до безробітного
визначено відсутність заробітку або
інших передбачених законодавством
доходів через відсутність роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
державна реєстрація фізичних
осіб-підприємців - це засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбаченні
цим Законом, шляхом внесення
відповідних записів до Єдиного
державного реєстру.

Як встановлено судами та
підтверджується довідками з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, 29.03.2007 року
державним реєстратором було здійснено
реєстраційну дію щодо внесення у ЄДР
судового рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця, що не пов'язано з
банкрутством.

21.09.2011 року державним реєстратором було
внесено запис про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця за спрощеною
процедурою та втрату чинності
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця.

Таким чином, на час звернення до центру
зайнятості - 05.02.2009 року щодо отримання
статусу безробітного та перебування на
обліку як безробітного, відповідач
належала до зайнятого населення та не
мала права на отримання допомоги як
безробітна.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що ОСОБА_4
було правомірно визнано безробітною,
оскільки на момент звернення до центру
зайнятості її підприємницька
діяльність як фізичної особи була
припинена на підставі рішення
господарського суду Хмельницької
області від 04.08.2005 року по справі №21/4287.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Згідно п.15 ст.47 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" дата
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем є датою державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає передчасними висновки судів, що
рішенням господарського суду
Хмельницької області від 04.08.2005 року по
справі №21/4287 була припинена
підприємницька діяльність
відповідача, оскільки Законом України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
чітко передбачено порядок державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку,
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
невиконання нею своїх обов'язків та
зловживання ними стягується з цієї
особи відповідно до законодавства
України з моменту виникнення обставин,
що впливають на умови виплати їй
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 № 307, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14.12.2000 №
915/5136, визначено, що якщо під час
одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, у тому числі
встановлені під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли помилкового висновку про
необґрунтованість позовних вимог щодо
стягнення 5718,45 грн. незаконно отриманої
допомоги по безробіттю та 1142,53 грн.
вартості професійного навчання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судові рішення
ухвалені з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягають
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Відповідно до ст. 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

ПОСТАНОВИЛА

Касаційну скаргу Ярмолинецького
районного центру зайнятості
задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2012 року скасувати, та
ухвалити у справі нове рішення.

Позов Ярмолинецького районного центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Ярмолинецького районного центру
зайнятості 5718,45 грн. незаконно
отриманого матеріального забезпечення
(допомоги по безробіттю) та 1142,53 грн.
вартості незаконно отриманих
соціальних послуг (навчання).

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: