Справа № 569/12050/13-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/800/54222/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Бутенка В.І.,

Ємельянової В.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 липня 2013 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 8 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області (далі -
Управління) про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з адміністративним
позовом, в якому просила зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок і
виплатити різницю недоотриманого
грошового утримання за період з 1 січня
2013 року по день ухвалення рішення у
даній справі.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 липня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 8 жовтня 2013
року, позов задоволено. Зобов'язано
Управління здійснити перерахунок і
виплатити різницю недоотриманого
грошового утримання ОСОБА_2 за період з
1 січня 2013 року по 17 липня 2013 року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є суддею у
відставці та їй призначене щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці у розмірі 90% заробітної плати
судді.

Позивач зверталася до Управління із
заявою про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці у зв'язку зі зміною
заробітної плати суддів з 1 січня 2013
року.

Управління листом від 27 червня 2013 року
відмовило ОСОБА_2 в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у зв'язку з
тим, що статтею 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453-VI) такий
перерахунок передбачений тільки для
суддів Конституційного Суду України.

Згідно з частиною четвертою статті 43
Закону України «Про статус суддів» від
15 грудня 1992 року №2862-XII (чинній на
момент виходу позивача у відставку)
судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

В частині третій статті 138 Закону №2453-VI,
який набрав чинності з 30 липня 2010 року,
також було закріплено норму про те, що
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI, який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частину третю і п'яту статті 138 Закону
№2453-VI викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 2013 року №3-рп/2013 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) частину
третю, перше, друге, третє речення
частини п'ятої статті 138 Закону №2453-VI у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи». В
пункті 4 резолютивної частини цього
рішення також зазначено, що воно має
преюдиціальне значення при розгляді
судами загальної юрисдикції позовів у
зв'язку з правовідносинами, що виникли
внаслідок дії положень законів
України, визнаних неконституційними.

З огляду на викладене суди попередніх
інстанцій обґрунтовано виходили з
того, що право судді у відставці на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання в разі зміни
грошового утримання працюючого судді
передбачено частиною третьою статті 138
Закону №2453-VI та визначається в розмірі
від 80% до 90% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують вказаних висновків
судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 липня
2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 8 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І. Бутенко

В.І. Ємельянова