Справа № 264/1963/14-а
Суддя: Нікулін О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пустовойт Т.В.
Суддя-доповідач - Нікулін О.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
справа №264/1963/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Нікуліна О.А.

суддів:
Лях О.П., Жаботинської С.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області на постанову
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 12
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області про
визнання бездіяльності неправомірної
та зобов'язання нарахувати та сплатити
щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за 2014
рік, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
12 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
до Управління Пенсійного Фонду України
в Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірної та
зобов'язання нарахувати та сплатити
щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за 2014
рік задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність та
зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області провести
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, нарахування та
виплату щомісячної доплати до пенсії,
встановленого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 01 січня 2014 року по 12 травня
2014 року включно, з відрахуванням
фактично проведених виплат;

в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач та звернувся з
апеляційною скаргою на неї, в якій
зазначено, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права внаслідок чого
неправильно вирішив справу, вважає, що
постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини між
сторонами по справі, застосував
відповідні норми матеріального та
процесуального права та виходив з
наступного.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до
категорії дітей війни та знаходиться
на обліку в УПФУ Іллічівського району
м.Маріуполя Донецької області, як
такий, що отримує пенсію за віком, що
було визнано представниками
відповідача та підтверджується копією
пенсійного посвідчення позивача.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

За ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» (в редакції від 28
грудня 2007 року на підставі Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України») дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.

Разом з тим Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнані неконституційними,
серед іншого, і положення підпункту 2
пункту 41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакцію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Внаслідок цього рішення
Конституційного Суду України була
відновлена редакція ст.6 Закону «Про
соціальний захист дітей війни» в
первинній редакції від 1 січня 2006 року,
за якою дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 % від мінімальної
пенсії за віком.

На підставі ст.7 згаданого Закону
фінансове забезпечення соціальних
гарантій, передбачених цим законом,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не визначено жодних
обмежень щодо застосування положень
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в редакції від 1
січня 2006 року.

Посилання представників відповідача
на рішення Конституційного Суду
України від 25 січня 2012 року є
безпідставними, бо Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" не
було надано повноважень Кабінету
Міністрів України визначати розмір та
порядок застосування положень ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

За п.4 Постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»
було встановлено, що дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», провадиться у розмірі 7%
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

При визначенні розміру доплати до
пенсії дитині війни відповідач
повинен керуватися розміром надбавки,
визначеним у ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
внаслідок чого розмір пенсії позивачці
з 1 січня 2014 року повинен підвищуватись
на 30% від мінімальної пенсії за віком.

На час виникнення спірних
правовідносин розмір мінімальної
пенсії за віком визначений ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює розміру, визначеного законом,
прожиткового мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

За ст.2 Закону України «Про прожитковий
мінімум» прожитковий мінімум
застосовується, крім іншого, для
встановлення розмірів мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
встановлено на 2014 рік прожитковий
мінімум в розрахунку на місяць на
особу, що втратила працездатність: з 1
січня - 949 грн.

Враховуючи, що фактично позивач
отримує підвищення до пенсії у розмірі,
визначеному п.4 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№ 1381 «Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення», замість розміру,
визначеного ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», то суд
вважає встановленим, що заявлені
позовні вимоги підлягають задоволенню
на підставі викладеного вмотивування
шляхом визнання протиправною
бездіяльність відповідача та
зобов'язанням УПФУ Іллічівського
району м. Маріуполя провести позивачу
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством розміру прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої
інстанції дотримався норм
матеріального та процесуального
права під час вирішення справи, тобто
відсутні підстави для скасування або
зміни судового рішення.

Керуючись ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,
суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області на постанову
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 12
травня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
12 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів
О.А.Нікулін

О.П.Лях

С.В.Жаботинська