Справа № 826/20316/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Підприємства з
іноземними інвестиціями «МакДональдз
Юкрейн Лтд» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Підприємства
з іноземними інвестиціями
«МакДональдз Юкрейн Лтд» до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 22.10.2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Підприємства з іноземними
інвестиціями «МакДональдз Юкрейн Лтд»
(далі - позивач або Підприємство
«МакДональдз Юкрейн Лтд») звернулося
до суду з позовом до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників (далі - відповідач
або податковий орган або Центральний
офіс) про визнання протиправним та
податкового повідомлення-рішення
№ від 22.10.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 січня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції,
вважаючи, що судом неповністю та
неправильно встановлено обставини
справи та допущено порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п.п. 1, 4 ч. 1 ст.
202 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано судом
обставин, що мають значення для справи,
допущено порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Як встановлено судом та свідчать
матеріали справи, на підставі наказу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків від 05 вересня 2013 року № 414 та
повідомлення від 05 вересня 2013 року №
5937/10/39.1-12, на підставі підпункту 20.1.4.
пункту 20.1. статті 20, підпункту 75.1.2.
пункту 75.1. статті 75, підпункту 78.1.1.
пункту 78.1. статті 78, статті 79
Податкового кодексу України проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка Підприємства з іноземними
інвестиціями «МакДональдз Юкрейн Лтд»
з питань дотримання вимог чинного
законодавства з повноти обчислення та
своєчасності внесення до Бюджету сум
орендної плати, за результатом якої
складено акт перевірки від 03 жовтня 2013
року №1191/39-10/23744453.

Відповідно до вказаного акту перевірки
встановлено порушення підпункту 288.5.1.
пункту 288.5. статті 288 Податкового
кодексу України, а саме заниження суми
податкового зобов'язання з орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності на загальну суму
3043880,96 грн., в тому числі за 2011 року на
суму 1141455,38 грн., за 2012 рік на суму 1141455,38
грн., за період з 01 січня 2013 року по 31
серпня 2013 року на суму 760970,20 грн.

Не погоджуючись із вказаними виносками
акту перевірки, позивачем подані
відповідні заперечення від 11 жовтня 2013
року, які за результатом розгляду
залишені без задоволення.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішенням від 22 жовтня 2013
року № відповідно до якого згідно
з підпунктом 54.3.2. пункту54.3. статті 54
глави 4 розділу II Податкового кодексу
України та відповідно до пункту 123.1.
статті 123 розділу II, пункту 7 підрозділу
10 розділу XX позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
орендна плата з юридичних осіб на суму
116 550, 98 грн., в тому числі за основним
платежем - 96872,71 грн., за штрафними
санкціями - 19678,27 грн.

За результатом адміністративного
оскарження, спірне податкове
повідомлення-рішення від 22 жовтня 2013
року № залишено без змін.

Зокрема, на думку податкового органу,
позивач зобов'язаний сплачувати оренду
плату не меншу ніж встановлено у
Податковому кодексу України.

Водночас судом встановлено, що 23 червня
2001 року між позивачем та Київською
міською радою було укладено Договір
оренди земельної ділянки, відповідно
до пункту 1 цього Договору Київська
міська рада передала позивачу в оренду
на 10 років земельну ділянку площею 0,1362
га (кадастровий номер 78:504:011), яка
знаходиться в Оболонському районі
міста Києва на розі проспекту Червоних
Козаків та проспекту Оболонського
(станом на сьогодні - проспект
Московський, буд. 12а).

Відповідно до пункту 2.2. 2 Договору
оренди сторонами погоджено ставку
орендної плати в розмірі 2 % річних від
грошової оцінки земельної ділянки, яка
відповідно до пункту з Договору оренди
на час його укладання становила 1 021 408,77
гривень.

Згідно положень пункту 2.3 Договору
оренди, сторони погодили, що розмір
орендної плати може змінюватися за
згодою сторін (шляхом внесення змін до
цього Договору). Виключення з цього
правила передбачено пунктом 5 Договору
оренди, відповідно до якого
Орендодавець (Київська міська рада) має
право в односторонньому порядку
(шляхом надсилання Орендареві
(Позивачу) повідомлення через
податкові Органи або через інший
уповноважений на це орган) збільшити
розмір орендної плати у випадку, коли
внаслідок змін у законодавстві орендна
плата стане меншою від розміру
земельного податку.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог дійшов
висновку, що після набрання чинності
Податковим кодексом України позивач
мав самостійно перерахувати величину
орендної плати на поточний рік з
урахуванням обмежень п.п. 288.5.1 та 288.5.2 п.
288.5 ст. 288 Податкового кодексу України
та розміру нової грошової оцінки
земельних ділянок, оскілки згідно
Договору передбачена можливість зміни
розміру орендної плати, а також
зважаючи на законодавче закріплення
мінімального та максимального розміру
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи та здійснивши аналіз чинного
законодавства, не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 83 Земельного
кодексу України землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Відповідно до п. «в» ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема,
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
плату за землю» використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Граничний розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
встановлено Законом України «Про
оренду землі» та є обов'язковим при
укладанні відповідних договорів.

Відповідно до частини першої статті 21
цього ж Закону орендна плата - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Підставою нарахування земельного
податку відповідно до ст. 13 Закону
України «Про плату за землю» є дані
державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої
земельної ділянки.

Частиною 4 ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» визначено, що річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів. Розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може бути меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»; для інших категорій
земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
Законом України «Про плату за землю».

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» та ст. 8 Закону України
«Про плату за землю» передбачено
внесення змін у розмір орендної плати
за земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності.

Разом із тим, ст. 30 Закону України «Про
плату за землю» встановлено, що зміна
умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

При цьому статтею 654 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Вищезазначені положення законодавчих
актів знайшли своє відображення і в
умовах укладених позивачем з
райдержадміністраціями договорів
оренди.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» державна податкова інспекція
наділена повноваженнями зі здійснення
контролю за додержанням податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових
доходів, установлених законодавством,
проте ініціативою вносити зміни в
договори оренди землі відповідно до
статей 12, 80, 83 Земельного кодексу
України, статей 21, 30 Закону України «Про
оренду землі» наділена одна зі сторін
цих договорів.

Договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства.

Таким чином, зміна розміру земельного
податку згідно є підставою для
перегляду встановленого розміру
орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договорів оренди
землі його учасниками, зазначене не
тягне автоматичну зміну умов договорів
щодо розміру орендної палати, а відтак
і відповідного донарахування
податковим органом суми податкового
зобов'язання з орендної плати із
застосуванням штрафних санкцій за
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням.

Викладені висновки узгоджуються з
позицією Вищого адміністративного
суду України викладеними у постановах
від 14 серпня 2013 року №К/800/21471/13, від 16
квітня 2014 року №К/800/7444/13, від 22 квітня
2014 року №К/9991/76936/12.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з доводами суду першої
інстанції в частині безпідставності
посилань позивача на порушення
процедури призначення та проведення
перевірки, за результатом якої
винесено спірне податкове
повідомлення-рішення, оскільки в
даному провадженні предметом
дослідження є правомірність винесення
спірного рішення що пов'язується із
правильним застосуванням норм
Податкового кодексу України при
нарахування орендної плати.

Враховуючи викладене вище, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції в
частині, та підтверджені в ході
апеляційного провадження, через що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Підприємства з
іноземними інвестиціями «МакДональдз
Юкрейн Лтд» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нову, якою позов
Підприємства з іноземними
інвестиціями «МакДональдз Юкрейн Лтд»
до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 22.10.2013
року, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
винесене Міжрегіональним головним
управлінням Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників, податкове
повідомлення-рішення № від 22.10.2013
року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.