Справа № 826/14997/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю позивача - ОСОБА_2,
представника позивача - ОСОБА_3,
представника відповідача - Косинської
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про визнання
незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 Реаз Шамсулович звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визнання незаконними
та скасування постанови від 12 вересня
2013 року № 566 у справі про
адміністративне правопорушення,
припису від 30 серпня 2013 року про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та акту
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 30 серпня
2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
листопада 2013 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на його незаконність, порушення судом
норм матеріального права, просив його
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу, які
прибули в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем проведено позапланову
перевірку господарської будівлі
(сараю) позивача, розташованого за
адресою: вул. Замковецька, 27-б у
Подільському районі міста Києва, за
результатами якої 30 серпня 2013 року
складено акт перевірки, у якому
зазначено, що в ході перевірки виявлено
факт невиконання позивачем вимог
припису відповідача від 24 липня
2013 року про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних
стандартів і правил, а саме
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт позивачем у
відповідача не зареєстровано, чим
порушено підпункт "а" п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

У зв'язку з викладеним, 30 серпня 2013 року
відповідачем складено оскаржуваний
припис, яким позивача зобов'язано у
строк до 16 жовтня 2013 року усунути
виявлені у ході перевірки порушення
шляхом знесення об'єкта будівництва,
про що відповідача повідомити також у
строк до 16 жовтня 2013 року.

Крім того, 30 серпня 2013 року
відповідачем складено протокол про
адміністративне правопорушення, яким
розгляд справи про вказане порушення
призначено на 12 вересня 2013 року, та,
за результатами її розгляду, 12 вересня
2013 року відповідачем прийнято
оскаржувану постанову, якою позивача
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 188-42 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, та накладено штраф у
розмірі 6 800,00 грн.

Вважаючи вказані рішення позивача
протиправними, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про правомірність складання
оскаржуваних рішень відповідача.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", замовник має право
виконувати будівельні роботи після:
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт центральному органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - органи державного
архітектурно-будівельного контролю), -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Згідно з п. 2 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року № 466, будівельні
роботи можуть виконуватися замовником
після отримання документа, що
посвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, або
договору суперфіцію та подання
замовником за формою згідно з додатком
1 повідомлення про початок виконання
будівельних робіт Держархбудінспекції
або її територіальному органу (далі -
Інспекція) за місцезнаходженням
об'єкта будівництва - щодо об'єктів,
будівництво яких здійснюється на
підставі будівельного паспорта, які не
потребують реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт
(далі - декларація) або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
відповідно до переліку об'єктів,
будівництво яких здійснюється після
надіслання повідомлення про початок
виконання будівельних робіт.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 9 Закону
України «Про архітектурну діяльність»
будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури.
Державний контроль та нагляд у системі
центрального органу виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.

В даному випадку контролюючим органом
є Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві, утворений на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про утворення територіальних органів
Державної архітектурно-будівельної
інспекції» від 23.05.2011р. №549

Відповідно п.6 ст.7 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
управління у сфері містобудівної
діяльності здійснюється шляхом
контролю за дотриманням законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
вимог будівельних норм, державних
стандартів і правил, положень
містобудівної документації всіх
рівнів, вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування
(далі - вихідні дані), проектної
документації.

Процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності
врегульовано «Порядком здійснення
архітектурно-будівельного контролю»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. №553.

Так, згідно положень даного порядку,
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами (далі -
інспекції).

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за дотриманням:
1) вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, проектної
документації, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
технічних умов, інших нормативних
документів під час виконання
підготовчих і будівельних робіт,
архітектурних, інженерно-технічних і
конструктивних рішень, застосування
будівельної продукції; 2) порядку
здійснення авторського і технічного
нагляду, ведення загального та (або)
спеціальних журналів обліку виконання
робіт (далі - загальні та (або)
спеціальні журнали), виконавчої
документації, складення актів на
виконані будівельно-монтажні та
пусконалагоджувальні роботи; 3) інших
вимог, установлених законодавством,
будівельними нормами, правилами та
проектною документацією, щодо
створення об'єкта будівництва (абз. 2 п.1,
п.2 Порядку).

Відповідно до п. 5 Порядку, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за територіальним
принципом (у межах областей) у порядку
проведення планових та позапланових
перевірок.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
перевірку позивача призначено з метою
перевірки виконання позивачем припису
відповідача від 24 липня 2013 року.

Так, 24 липня 2013 року за результатам
позапланової перевірки позивача
складено акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
згідно з висновками якого, позивач
самовільно, тобто без відповідного
документа, який надає право на
виконання будівельних робіт, виконує
такі роботи з будівництва об'єкта
будівництва з порушенням ДБН 360-92
"Містобудування, планування і забудова
міських і сільських поселень".

У зв'язку з виявленими порушеннями, 24
липня 2013 року відповідачем складено
припис про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які не відповідають
законодавству, будівельним нормам,
державним стандартам і правилам,
архітектурним вимогам, затвердженим
проектним рішенням, технічним умовам
та іншим нормативно-правовим актам,
виконуються без повідомлення,
реєстрації декларації про початок їх
виконання або без отримання дозволу на
виконання будівельних робіт, яким
позивача зобов'язано починаючи із 24
липня 2013 року зупинити виконання
будівельних робіт до усунення
виявлених порушень та у строк до 23
серпня 2013 року усунути такі порушення,
про що відповідача повідомити також у
строк до 23 серпня 2013 року.

Крім того, 24 липня 2013 року відповідачем
складено протокол про адміністративне
правопорушення, яким розгляд справи
про таке порушення призначено на 30
липня 2013 року, а 30 липня 2013 року
відповідачем прийнято постанову № 399 у
справі про адміністративне
правопорушення, якою позивача визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96,
ч. 1 ст. 97 КУпАП, та на нього накладено
штраф у розмірі 5950,00 грн.

Факт сплати позивачем штрафу у
вказаному розмірі підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
квитанції від 08 серпня 2013 року № D1-1610.

Однак, незважаючи на сплату позивачем
штрафу, тобто визнання ним факту
вчинення правопорушення, самого
правопорушення позивачем не усунуто, а
саме не зареєстровано у відповідача
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 188-42 КУпАП (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), невиконання
законних вимог (приписів) посадових
осіб центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю
тягне за собою накладення штрафу від
трьохсот до чотирьохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта
стосовно того, що він п'ять разів
звертався до відповідача із
декларацією про початок виконання
будівельних робіт і постійно отримував
необґрунтовані відмови в реєстрації
такої декларації, оскільки вказані
обставини не підтверджуються
матеріалами справи.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки передбачені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:

О.М. Оксененко

Судді:

О.В. Карпушова

М.І. Кобаль

Ухвалу в повному тексті виготовлено
03.06.2014 року.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.