Справа № 802/1650/14-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

03 червня 2014 р.
Справа № 802/1650/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Крапівницької Н. Л.,

секретаря судового засідання
Середюка М.А.,

за участю представників сторін:

позивача
Зінченка Д.В.,

відповідача Артем"євої
С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Вінниці
адміністративну справу за позовом

фермерського господарства "Зінденс",
ОСОБА_3

до Липовецького відділення
Іллінецької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про скасування податкових
консультацій та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "Зінденс",
ОСОБА_3 звернулись до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Липовецького відділення Іллінецької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області про
скасування податкових консультацій та
зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог
представником позивача зазначено, що
до відповідача зроблено клопотання хто
має сплачувати орендну плату за
договорами оренди земельних ділянок,
які надані фізичній особі ОСОБА_3 в
оренду для ведення фермерського
господарства чи фермерське
господарство «Зінденс», яке фактично
відповідно до закону користується
земельними ділянками, тобто, здійснює
права орендаря (право володіння і
користування). Листом №1209 від 05.05.2014 р.,
відповідач роз'яснив, що в оренді у ФГ
"ЗІНДЕНС" земельні ділянки відсутні.
Земельні ділянки надані в оренду
ОСОБА_3, тому він має сплачувати податок
відповідно до п. 288.7. ст. 288, п. 287.5 ст. 287 ЦК
України протягом 60 днів з дня вручення
податкового повідомлення-рішення.
Листом 1208 від 05.05.14 р. Відповідач надав
податкову консультацію не надавши
чіткої відповіді. Однак, позивач вважає
оскаржувані податкові консультації
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню, оскільки при їх прийнятті
відповідачем невірно встановлено
факти та застосовано норми закону.
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення адміністративного позову
та просила суд відмовити у їх
задоволені.

Дослідивши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено таке.

Як видно з матеріалів справи, 28.04.2014
представником позивачів Зінченко Д.В.
вернувся до Липовецького відділення
Іллінецької ОДШ з клопотанням, в якому
просить надати податкову консультацію
з приводу того, хто має сплачувати
орендну плату за договорами оренди
земельних ділянок, які надані фізичній
особі в оренду для ведення
фермерського господарства, фізична
особа, яка є стороною договору оренди,
але фактично не використовує земельну
ділянку чи фермерське господарство,
яке фактично відповідно до закону
користується земельними ділянками,
тобто здійснює права орендаря (право
володіння і користування) (а.с.5-6 ).

Також, 28.04.2014 р. представник позивачів
додатково звернувся до відповідача ще
з одним клопотанням про надання
податкової консультації, у якому
просив роз'яснити, чим являється
орендна плата за договорами оренди
земельних ділянок державної власності
- договірним зобов'язанням, порядок
виконання якого регулюється договором
оренди, Законом України "Про оренду
землі", Цивільним та господарським
кодексами України чи податком та/або
обов'язковим платежем, порядок
справляння якого/якої регулюється
нормами Податкового кодексу України
(а.с.7).

За результатами вказаних звернень
відповідачем направлено позивачу
листи №1209/З/06-00-01 від 05.05.2014 року та №
1208/З/06-00-01 від 05.05.2014 року, які у
розумінні статті 14 Податкового кодексу
України є податковою консультацією.

Не погоджуючись із висновками
відповідача, викладеними у даних
податкових консультацій, позивач
звернувся до суду із позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності та враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд звертає
увагу на таке.

Згідно статті 1 Податкового кодексу
України, відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенція контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Як то передбачено пунктом 14.1.172 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, податкова консультація - це
допомога контролюючого органу
конкретному платнику податків
стосовно практичного використання
конкретної норми закону або
нормативно-правового акта з питань
адміністрування податків чи зборів,
контроль за справлянням яких покладено
на такий контролюючий орган.

Статтею 52 Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючі органи за
зверненням платників податків надають
безоплатно консультації з питань
практичного використання окремих норм
податкового законодавства. Податкова
консультація має індивідуальний
характер і може використовуватися
виключно платником податків, якому
надано таку консультацію.

З правового аналізу вищенаведених норм
законодавства вбачається, що податкова
консультація є позицією податкового
органу та має виключно рекомендаційний
характер. Надаючи податкову
консультацію, податковий орган не
створює нової правової норми, а лише
дає своє тлумачення та роз'яснення
відповідних положень податкового
законодавства.

Пунктом 53.3 статті 53 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податків може оскаржити до суду як
правовий акт індивідуальної дії
податкову консультацію контролюючого
органу, викладену в письмовій формі,
яка, на думку такого платника податків,
суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору.
Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Зазначеною нормою визначено статус
індивідуальної податкової
консультації органу державної
податкової служби - правовий акт
індивідуальної дії; вказує на можливі
підстави її оскарження -
невідповідність, на думку платника
податків, нормам або змісту
відповідного податку (збору).

Зі змісту вказаних положень випливає,
що предметом судового контролю є
перевірка відповідності податкової
консультації нормам або змісту
відповідного податку (збору).

Як встановлено судом, предметом
оскаржуваних індивідуальних
податкових консультацій є надання
роз'яснень з питань оплати орендної
плати за договорами оренди земельних
ділянок, які надані фізичній особі в
оренду для ведення фермерського
господарства, фізична особа, яка є
стороною договору оренди, але фактично
не використовує земельну ділянку, а
також яке законодавство регулює
орендну плату за договорами оренди
земельних ділянок державної власності.

На думку позивача податкова
консультація не дає відповіді по суті
поставлених позивачем запитань
викладених у клопотаннях. Як зазначено
позивачем, податкова консультація не
виконала своєї основної функції -
надати допомогу стосовно практичного
використання норм податкового
законодавства. Більше того, вона ще й
суперечить податку, передбаченому
розділом XIII ПК України (плата за землю),
оскільки відповідач не вказав, що
орендна плата за земельні ділянки
державної власності є податком.

Однак, суд не погоджується з вказаними
твердженнями позивача, з огляду на
таке.

Так, спірною консультацією позивачеві
надано роз'яснення щодо сплати
орендної плати за договорами оренди
земельних ділянок, які надані фізичній
особі в оренду для ведення
фермерського господарства, фізична
особа, яка є стороною договору оренди,
але фактично не використовує земельну
ділянку, тобто не здійснює прав
володіння і користування, чи
фермерське господарство, яке фактично
відповідно до закону користується
земельними ділянками, тобто здійснює
права орендаря (право володіння і
користування)

Зокрема, відповідачем зазначено, що
відповідно до п.288.7 ст. 288 ПК України
податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
розділу XIII "Плати за землю" ст.ст. 285 - 287
ПК України. Зокрема, як орендарем,
відповідно до договорів оренди є
фізична особа, громадянин ОСОБА_3 то
відповідно до п. 287,5 ст. 287, розділу XIII
Податкового кодексу України податок
фізичними особами сплачується
протягом 60 днів з дня вручення
податкового повідомлення - рішення.

Крім того, копія договору оренди про те,
що орендарем земельних ділянок
виступає ФГ "Зінденс" до податкового
органу не надходило.

Дослідивши зміст оскаржуваних
роз'яснень судом встановлено, що
вказані висновки податкового органу не
суперечать нормам або змісту чинного
законодавства України.

Окрім того, суд наголошує, що позивач не
позбавлений права повторно звернутися
до відповідного контролюючого органу
із запитом щодо застосування норм
податкового законодавства у разі якщо,
на його думку, висновки податкової
консультації є неповними або
незрозумілими для платника податків.
При цьому, суд погоджується із
висновками відповідача, що кожен
конкретний випадок податкових
взаємовідносин потребує повного
аналізу документів та матеріалів, що
дозволить ідентифікувати предмет
запиту більш детально.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог,
суд також звертає увагу на таке.

З аналізу норм Податкового кодексу
України вбачається, що податкові
консультації не мають сили
нормативно-правового акта, а тому не
можуть вступати в конкуренцію з іншими
рішеннями (нормативно-правовими актами
чи правовими актами індивідуальної
дії) суб'єкта владних повноважень,
оскільки за юридичною природою є
відмінними від останніх.

Така форма оприлюднення офіційного
розуміння окремих положень
законодавства, що регулює податкові
правовідносини, не породжує для
відповідних суб'єктів настання
будь-яких юридичних наслідків, не
впливає на їхні права та обов'язки, а
також не є обов'язковою для виконання.

Оспорюванні податкові консультації,
які надані податковим органом, не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
і не породжує таких наслідків, оскільки
кваліфікуючою ознакою такого рішення,
відповідно до положень статті 105 КАС
України, є юридична значущість для
особи рішення суб'єкта владних
повноважень, тобто безпосередня
залежність виникнення, зміни чи
припинення прав та обов'язків особи від
такого рішення.

Підсумовуючи вищенаведене суд
зауважує, що оспорюванні податкові
консультації не носить обов'язкового
характеру, не породжують для позивачів
жодних правових наслідків та не
порушують їх прав, свобод і інтересів,
тому що податкові консультації за
своїм змістом не є рішеннями суб'єкта
владних повноважень, а також не є
нормативно-правовими актами та не
створюють і не припиняють права чи
обов'язки особи, а є лише допомогою
контролюючого органу конкретному
платнику податків стосовно
практичного використання конкретної
норми закону. Жодних управлінських
висновків оскаржувана податкова
консультація не містить, вчинити
будь-які обов'язкові дії позивачу вона
не приписує та відповідно не порушує
права, свободи та інтереси осіб у сфері
публічно-правових відносин. У
разі ж донарахування підприємству
податкового зобов'язання, останнє не
позбавлене можливості оскаржити
відповідне податкове рішення у
встановленому законодавством порядку.

З правового аналізу статті 53
Податкового кодексу України
вбачається, що податкова консультація
може бути визнана недійсною виключно у
тому випадку, коли вона суперечить
нормам або змісту відповідного податку
чи збору. Наявності таких обставин
позивачем не доведено, а судом не
встановлено.

Окрім того, статтею 53 Податкового
кодексу України не передбачено
визнання судом недійсною податкової
консультації, яка на думку платника
податків не містить конкретної
відповіді на поставлене питання,
аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 04.12.2013р. по справі
№К/9991/58704/12.

Ураховуючи зазначене та зважаючи на
відсутність обставин, з якими
законодавець пов'язує підстави для
скасування податкової консультації,
суд дійшов висновку, що відповідач при
наданні оскаржуваних податкових
консультацій діяв у порядку та спосіб,
передбачений законодавством, а відтак,
позовні вимоги щодо скасування
податкових консультації, що надана
відповідачем листами №1209/З/06-00-01 від
05.05.2014 року та № 1208/З/06-00-01 від 05.05.2014
року, задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача надати позивачеві нову
податкову консультацію, то такі дії
можуть застосовуватись лише за
наявності протиправного рішення, дій
чи бездіяльності, тобто є похідними від
вимог про визнання протиправною та
скасування оскаржуваної податкової
консультації, а тому, відмова у
задоволенні первинних вимог є
підставою для відмови у задоволенні і
похідних від них вимог.

Частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, якою визначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень,
доведено правомірність свої дій та
рішень.

Водночас, доводи та докази, подані
позивачем, не підтверджують обставини,
на які позивач посилається в
обґрунтування позовних вимог та були
спростовані відповідачем.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи суд
дійшов висновку про те, що оскаржувана
податкова консультація прийнята
відповідачем правомірно та не підлягає
скасуванню, а позовні вимоги є такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В позові фермерського господарства
"Зінденс", ОСОБА_3 до Липовецького
відділення Іллінецької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області про скасування
податкових консультацій від 05 травня
2014 року за №№1208, 1209 та зобов'язання
надати нові податкові консультації
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький окружний адміністративний
суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк,
з дня її проголошення, апеляційної
скарги у порядок і строки, передбачені
статтями 186 і 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя
Крапівницька Н. Л.