Справа № 521/2352/14-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р. Справа № 521/2352/14-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Гуревський В.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко
Л.П.судді -Домусчі С.Д. судді -Кравець
О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
на постанову Малиновського районного
суду Одеської області від 20 березня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси, 3-тя
особа: Головне управління Державного
казначейства України в Одеській
області про зобов'язання вчинити певні
дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду (далі УПФ)
України в Малиновському районі м.
Одеси, третя особа - Головне Управління
Державного казначейства (далі ГУДК)
України в Одеській області про:

- визнання протиправними дій щодо
відмови у перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці у відповідності до ч.3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів».

- зобов'язання здійснити перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до ст.ст. 129,138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», виходячи із заробітної
плати працюючого судді на відповідній
посаді апеляційного суду Одеської
області з 01 грудня 2013 року та проводити
відповідні виплати на підставі довідок
апеляційного суду Одеської області по
день припинення права на таку виплату.

- зобов'язання УПФ України в
Малиновському районі м. Одеса
виплатити на користь позивача
недоплачене довічне грошове утримання
суддів у відставці за період з 01 грудня
2013 року по день розгляду справи у суді.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказувала, що відповідно до ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» вона, як суддя у
відставці, має право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання у зв'язку зі зміною розміру
заробітної плати судді, працюючого на
відповідній посаді, однак, відповідач
відмовляє їй у проведенні такого
перерахунку.

Відповідач - УПФ України в
Малиновському районі м. Одеси, позов не
визнав, вказуючи, що діючим
законодавством України не передбачено
підстав для перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці.

Третя особа - ГУДК України в Одеській
області свою правову позицію не
зазначала.

Постановою Малиновського районного
суду Одеської області від 20 березня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправними дії УПФ України
в Малиновському районі м. Одеси щодо
відмови ОСОБА_4 у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у
відповідності до ч.3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів».

Зобов'язано УПФ України в
Малиновському районі м. Одеса
здійснити перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», виходячи із заробітної плати
працюючого судді на відповідній посаді
апеляційного суду Одеської області з 01
грудня 2013 року та проводити відповідні
виплати на підставі довідок
апеляційного суду Одеської області по
день припинення права на таку виплату.

Зобов'язано УПФ України в
Малиновському районі м. Одеса
виплатити на користь ОСОБА_4
недоплачене довічне грошове утримання
суддів у відставці за період з 01 грудня
2013 року по день розгляду справи у суді.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси подало
апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції, в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та прийняття нової постанови про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Постановою Верховної Ради України від
09 лютого 2012 року за №4379-УІ позивач була
звільнена з посади судді апеляційного
суду Одеської області з 02 липня 2012 року
у зв'язку з поданням заяви про
відставку. За власним вибором їй
повинні виплачувати щомісячне довічне
грошове утримання у розмірі 90%
заробітної плати, працюючого на
відповідній посаді судді.

Відповідно до ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» та
«Положення про Пенсійний фонд
України», затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№384/2011, розмір призначеного їй раніше
щомісячного довічного грошового
утримання підлягає перерахунку у
зв'язку зі зміною розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді згідно з довідками апеляційного
суду Одеської області від 05 лютого 2014
року за №8.

Посилаючись на ці закони та Рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року у справі за
Конституційним Поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень ст.2, абзацу другого п.2
розділу II «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» (справа щодо змін умов
виплати пенсій і щомісячного довічного
грошового утримання судців у
відставці), яким скасовані обмеження
для нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасовані всі обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, і визнав ці обмеження
неконституційними, тобто вони були не
конституційними з моменту їх
застосування, позивач звернулася до
УПФ України в Малиновському районі м.
Одеси з заявою, в якій просила про
приведення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у відповідність с положенням ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», починаючи з 01 грудня 2013
року.

З 01 грудня 2013 року працюючим суддям
збільшено розміри посадового окладу та
фактично таке підвищення суддівської
винагороди відбулося, що також
підтверджено відповідною довідкою №8
від 01 грудня 2013 року про заробітну
плату судді апеляційного суду Одеської
області, наданою позивачем до
пенсійного органу.

Згідно зазначеної довідки, заробітна
плата працюючого судді апеляційного
суду Одеської області, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, складає з 01 грудня 2013 року по
30 червня 2014 року - 21 436,8 грн.

Відповідач відмовив позивачеві в
задоволенні даної заяви
розпорядженням №135024 від 07 лютого 2014
року, посилаючись на те, що після
ухвалення Рішення Конституційного
Суду України від 03 червня 2013 року
№3-рп/2013 не приймалось рішення щодо
відновлення дії ч.3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» у
попередній редакції.

Позивач раніше зверталась з позовом до
УПФ України в Малиновському районі м.
Одеси. Після первісної відмови позивач
звернулася до Малиновського районного
суду м. Одеси про визнання незаконною
відмову у перерахунку та про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, у
відповідності з ч.3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів». 26
вересня 2013 року Малиновський районний
суд м. Одеси її вимоги задовольнив у
повному обсязі. При цьому Одеський
апеляційній адміністративний суд від 27
листопада 2013 року виніс постанову, за
якою її вимоги було задоволено
частково, та змінено формулювання з
«проводити відповідні перерахунки та
виплати на підставі довідок
апеляційного суду Одеської області по
день припинення права на таку виплату»
та вказали період перерахунку з 03
червня 2013 року на підставі наданих нею
довідок.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» позивач, як суддя у
відставці, має право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання у зв'язку зі зміною розміру
заробітної плати судді, працюючого на
відповідній посаді, тому відмова
відповідача у проведенні такого
перерахунку є протиправною.

В апеляційній скарзі УПФ України в
Малиновському районі м. Одеса
вказується, що після ухвалення Рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року №3-рп/2013 не приймалось
рішення щодо відновлення дії ч.3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» у попередній редакції,
якою не передбачений перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці при зміні
розміру грошового утримання працюючих
суддів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та не
приймає доводи апелянта, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» (в редакції чинній
на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання) судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу».
Суддя у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Суддя у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Частиною 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (в редакції
Закону від 07 липня 2010 року №2453-VI)
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України від 08 липня
2011 року №3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 01 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 01
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (ч.3 ст. 138 Закону).
Максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (ч.5 ст. 138 Закону).

В той же час, положення ч.3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України від 08
липня 2011 року №3668-VI визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року №3-рп/2013.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 152 Конституції
України, Закони та інші правові акти за
Рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з дня ухвалення Рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року №3-рп/2013 відновила свою
редакцію ч.3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», яка діяла
до набрання чинності Законом України
від 08 липня 2011 року №3668-VI.

Колегія суддів звертає увагу, що після
визнання Конституційним Судом України
неконституційними окремих положень
Законів ці Закони автоматично
відновлюються в редакції, яка діяла до
внесення в них неконституційних
положень, без необхідності прийняття
спеціального Закону щодо відновлення
цієї попередньої редакції.

Отже, довід апелянта, що ч.3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» не відновилась у редакції, яка
діяла до набрання чинності Законом
України від 08 липня 2011 року №3668-VI, є
безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що на
момент звернення позивача за
перерахунком пенсії розмір заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді дійсно збільшився.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
виникнення у позивача права на
перерахунок пенсії та відповідно,
протиправність оскаржуваної відмови.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
розгляді справи судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
незаконність чи необґрунтованість
судового рішення.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси -
залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного
суду Одеської області від 20 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко Суддя:
С.Д. Домусчі Суддя: О.О. Кравець