Справа № 2а-907/09
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/800/15009/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Залізничного відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 27 липня 2009 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року

у справі № 9104/77743/12

за позовом ОСОБА_2

до Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради

про зобов'язання вчинити
певні дії

В С Т А Н О В И В :

У червні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до
Залізничного районного суду м. Львова з
адміністративним позовом до
Залізничного відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
зобов'язання виплатити заборгованість
зі сплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з липня 2007 року по
березень 2009 року в сумі 8235,35 грн.

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 27.07.2009, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.10.2013,
поновлено строк для звернення до суду,
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Залізничного
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_2
щомісячної державної допомоги по
догляду за дитиною, відповідно до
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності і
витратами, обумовленими народженням і
похованням», статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
в розмірі, що обчислюється з
урахуванням установленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до статті 62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» за період з 09.07.2007 по 31.12.2007.
Зобов'язано Залізничний відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 недоплачену державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності і
витратами, обумовленими народженням і
похованням», статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
в розмірі, що обчислюється з
урахуванням установленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до статті 62
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» за період з 09.07.2007 по
31.12.2007 з урахуванням проведених виплат.
У задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій,
Залізничний відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального права та прийняти
нове рішення у справі - про відмову у
задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та перебуває у відпустці
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Як убачається з довідки Залізничного
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради від 14.04.2009 № 1229,
з жовтня по грудень 2009 року щомісячна
грошова допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
виплачувалася ОСОБА_2 в розмірі,
передбаченому Законом України «Про
Державний бюджет на 2007 рік».

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується у розмірі, встановленому
прожитковим мінімумом для дітей віком
до шести років.

За приписами статті 21, 22 Конституції
України права та свободи людини є
невідчужуваними, при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав та
свобод.

Статтею 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що у 2007 році щомісячна
грошова допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, яка
виплачується відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» передбачена у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року, справа №6-рп/2007 за
конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62,
частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12,
13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Положення статті 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
які визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

Статтею 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
передбачено, що прожитковий мінімум на
одну особу на місяць для дітей віком до
6 років становить: з 1 січня - 434 гривні, з
1 квітня - 463 гривні, з 1 жовтня - 470
гривень.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суддів
попередніх інстанцій, що позивач має
право на отримання допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до вимог
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішення
судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 27 липня 2009 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.