Справа № 162/2221/13а, 2а/162/902/2013
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 р.
№
876/1296/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Мікули О.І., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 24 грудня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області про визнання
протиправним дій та зобов'язання
провести перерахунок і виплату пенсії,
-

встановив:

14.11.2013 ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до УПФУ в
Любешівському районі Волинської
області в якому просив визнати
протиправними дії відповідача, щодо
перерахунку пенсії з урахуванням 1 %
заробітку за кожен рік роботи понад
мінімальний стаж 25 років та зобов'язати
його провести перерахунок і виплату
пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 N 796-XII (далі -
Закон N 796-XII), із збільшенням заробітку
за кожен рік понад встановлений
мінімальний стаж роботи 20 років за
період у межах позовної давності.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що він віднесений до
3-ої категорії осіб постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та отримує пенсію за віком зі зниженням
пенсійного віку згідно ст. 55 Закон N
796-XII, а тому відповідно до ч. 2 ст. 56
вказаного Закону має право на
збільшення заробітку на 1 % за кожен рік
роботи понад 20 років, але не вище 75 %.
Проте, відповідачем вимоги ч. 2 ст. 56
Закону N 796-XII не враховуються, а
застосовується положення ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 N 1058-IV (далі - Закон N 1058-IV)
відповідно до якої розмір пенсії
збільшується на 1% за кожен рік
страхового стажу понад 20 років. Вважає
такі дії відповідача протиправними, а
тому просить суд зобов'язати його
провести перерахунок пенсії.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 24.12.2013, яка
прийнята у порядку скороченого
провадження, позов задоволено. Визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови у проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_1 з її
збільшенням на 1% заробітку за кожен рік
роботи понад мінімальний стаж 20 років
відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону N
796-XII та зобов'язано провести такий
перерахунок пенсії з 14.05.2013. Постанову у
межах суми стягнення за один місяць
допущено до негайного виконання.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився відповідач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така прийнята з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, а тому просить її скасувати та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що виплата
позивачу пенсії за віком проводиться
на умовах визначених Законом N 1058-IV,
відповідно зі збільшенням на 1% за кожен
рік стажу понад 25 років, як це
передбачено ст. 28 Закону N 1058-IV.

Враховуючи те, що справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів, а оскаржувана постанова
прийнята у порядку скороченого
провадження, згідно п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України апеляційний розгляд справи
здійснюється у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
таку належить задовольнити.

Суд першої інстанції позов задовольнив
та виходив з того, що позивачу пенсія
призначена з травня 1996 року відповідно
до положень Закону України «Про
пенсійне забезпечення», з урахуванням
ст. 55 Закону N 796-XII, яка перераховувалася
з 01.01.2004 у зв'язку з уведенням в дію
Закону N 1058-IV. Позивач не подавав заяви
про перехід на інший вид пенсії, а тому
враховуючи те, що він є особою
постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи 3-ої категорії, має право на
пільги визначені Законом N 796-XII,
зокрема, на збільшення заробітку на 1%
за кожен рік роботи понад 15 років, але
не вище 75 % відповідно до ч. 2 ст. 56 цього
Закону. Однак, відповідач всупереч цієї
норми таке збільшення не нараховував, а
застосовує положення ст. 28 Закону N 1058-IV,
згідно якої розмір пенсії збільшується
на 1% за кожен рік стажу понад 20 років.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками не погоджується, з
огляду на таке.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII)
визначено, що громадяни, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, мають право обирати умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення, що встановлюються або
цим Законом або законом, який регулює
особливості статусу таких громадян.

Таким чином, цією нормою надано право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, які
встановлені загальним Законом № 1788-XII
або спеціальним Законом № 796-XII.

Пільги щодо обчислення стажу роботи
для призначення пенсії визначені ст. 56
Закону № 796-XII. Зокрема, за змістом ч.2
цієї норми, право на пенсію в повному
розмірі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи
не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 відсотків заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком № 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 відсотків заробітку.

Аналіз викладених положень Закону
свідчить про те, що вони визначають
особливі норми та умови пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи.

Однак, суд першої інстанції належним
чином не дослідив умови на яких
позивачу призначена та здійснюється
виплата пенсії. Так, із матеріалів
справи вбачається, що позивачу пенсія
за віком призначена 02.05.1996 згідно
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», що підтверджується
протоколом комісії по призначенню
пенсії (а.с. 14). Згідно із розпорядженням
№ 116191 від 19.12.2013 позивачу проведено
перерахунок пенсії з більшого стажу,
згідно якого виплата пенсії за віком
здійснюється на загальних умовах (шифр
пенсії 101) (а.с. 15). Таку ж інформацію
містить і розпорядження про
перерахунок пенсії від 27.11.2012 № 68, що
свідчить про те, що позивачу на час
звернення з позовом до суду виплата
пенсії за віком здійснюється
відповідно до Закону N 1058-IV, на
загальних умовах (а.с. 16 зворот).

Позивачем вказане розпорядження не
оскаржене, доказів подання заяви про
перерахунок пенсії на інших умовах не
надано. Тому відсутні підстави вважати,
що виплата пенсії позивачу
здійснюється на умовах Закону № 796-ХІІ,
а сам факт наявності у позивача
посвідчення особи віднесено до 3-ої
категорії постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, такі
обставини не підтверджує.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV
передбачено, що за кожний повний рік
страхового стажу понад установлений
законом мінімальний трудовий стаж,
необхідний для призначення пенсії за
віком, остання збільшується на 1 %
визначеної законом її розрахункової
величини, а саме за кожний повний рік
страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 % мінімального
розміру пенсії за віком, зазначеного в
абзаці 1 цієї частини.

Оскільки виплата позивачу пенсії
здійснювалась відповідно до Закону №
1058-IV, то і збільшення розміру пенсії має
бути проведене у розмірах,
установлених цим Законом.

Відповідно до п. 13 Прикінцевих положень
Закону № 1058-IV у разі, якщо особа має
право на отримання пенсії відповідно
до Закону №796-ХІІ та цього Закону,
призначається одна пенсія за її
вибором.

З огляду на зазначене, підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії у відповідності до ч. 2 ст. 56
Закону № 796-XII апеляційний суд не
вбачає.

Разом з тим, 07.05.2014 до суду апеляційної
інстанції поступило клопотання
відповідача про закриття провадження у
справі, у зв'язку з тим, що позивач по
справі - ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть Серії НОМЕР_1.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд
закриває провадження у справі у разі
смерті або оголошення у встановленому
порядку померлою особи, яка була
стороною у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Пунктом 4 частини 1 статті 1219 Цивільного
кодексу України визначено, що не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема, права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України,
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

З огляду на те, що оскаржувана
постанова судом першої інстанції
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про її
скасування із закриттям провадження у
справі.

Керуючись ст.ст. 157, 183-2, 195, 197, 198, 203, 205, 206,
254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області - задовольнити частково.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 24 грудня 2013
року у справі № 162/2221/13-а (2-а/162/902/2013) -
скасувати і закрити провадження у
справі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
О.І. Мікула

В.В. Ніколін