Справа № 804/3643/14
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
05 червня 2014 р. Справа № 804/3643/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді суддів Златіна С.В.
Олійника В.М., Кальника В.В. при
секретаріЛісна А.М. за участю:
представника позивача представника
відповідача 1 представника
відповідача 2 ОСОБА_5 не з'яввися не
з'явився розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
до Державної реєстраційної служби
України, державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Сидорчука Андрія Вікторовича
про скасування рішення та зобов'язання
12.03.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_5 до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, Реєстратора
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Сидорчук Андрія
Вікторовича, у якому позивач просить
суд:
- скасувати повністю рішення
державного реєстратора Сидорчук
Андрія Вікторовича Державної
реєстраційної служби України про
відмову в реєстрації права власності
на квартиру АДРЕСА_1 від 13.01.2014 року.
- зобов'язати реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати за ОСОБА_7 права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті матері ОСОБА_8,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєструвати за
ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті брата ОСОБА_9,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 08.12.2011 року,
додаткового рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
19.12.2011 року та на підставі ухвали
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12.09.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Позивач звернувся до відповідача із
заявою про державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, яке
розташоване за адресою: квартира
АДРЕСА_1, на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 08.12.2011 року,
додаткового рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
19.12.2011 року та на підставі ухвали
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12.09.2012 року та отримав
відповідь про відмову в державній
реєстрації прав у зв'язку тим, що згідно
відомостей з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно за
вказаною поштовою адресою наявний
активний реєстраційний запис про право
власності на квартиру за іншою особою.
Позивач вважає вказану відмову
безпідставною, оскільки він подав всі
документи необхідні для реєстрації
права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014 року
відкрито провадження у
адміністративній справі.

Ухвалою суду від 10.04.2014 року замінено
неналежних відповідачів - Реєстраційну
службу Дніпропетровського міського
управління юстиції, Реєстратора
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Сидорчук Андрія
Вікторовича, на належного відповідача -
Державну реєстраційну службу України.

Розпорядженням начальника відділу
документального забезпечення -
канцелярії від 13.05.2014 року № 99д
призначено повторний автоматичний
розподіл справи, у зв'язку із
закінченням провноважень суддді
ОСОБА_16

Ухвалою суду від 14.05.2014 року справу
прийнято до провадження суддею
Златіним С.В. та залучено до участі у
справі в якості співвідповідача -
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука Андрія Вікторовича.

Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги.

Відповідач 1 у судове засідання не
з'явився, подав клопотання про розгляд
справи за його відсутності. У
матеріалах справи також знаходяться
письмові заперечення відповідача 1 на
позовну заяву, у яких вказано про
законність оскаржуваного рішення,
оскільки воно прийнято на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. За результатами розгляду
заяви позивача про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 22.11.2013 року №
4111660 для проведення державної
реєстрації права власності, форма
власності: приватна, на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та
документів, які було подано разом із
вказаною заявою, встановлено наявність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно, а саме: згідно відомостей з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно за вказаною поштовою
адресою наявний активний
реєстраційний запис про право
власності на квартиру за іншою особою.
Також відповідач 1 наголосив, що
здійснення державної реєстрації прав
на нерухоме майно є виключною
компетенцією відповідача 1, суд не
вправі своїм рішення підміняти рішення
державного реєстратора про реєстрацію
права власності або прямо вказувати на
те, яке саме рішення повинен прийняти
державний реєстратор. Також відповідач
1 вказує на те, що суд не вправі
зобов'язувати відповідача 1 повторно
розглядати заяву позивача про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, оскільки відповідач 1 у
відповідності до Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року № 806, повернув всі документи
позивачу. Позивач не позбавлений права
повторно звернутися із заявою про
реєстрацію прав.

Відповідач 2 у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Окремих заперечень на позовну заяву не
надав.

Дослідивши письмові докази, які
знаходяться у матеріалах справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 08.12.2011 року по
справі № 2-2386/11 визнано незаконними
розпорядження органу приватизації від
30.09.2008 року про передачу квартири
АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_11; визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від
30.09.2008 року, видане Управлінням
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради на ім'я
ОСОБА_11; припинено право власності
ОСОБА_11 на квартиру АДРЕСА_1, що є
підставою для скасування державної
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_11; визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 29.10.2008 року
між ОСОБА_11 та ОСОБА_12, посвідчений
приватним нотаріусом
дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_13, реєстраційний номер 3424;
припинено право власності ОСОБА_12 на
квартиру АДРЕСА_1, що є підставою для
скасування державної реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_12.

Додатковим рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
19.12.2011 року визнано за позивачем право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті матері ОСОБА_8,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1; визнано за
позивачем вправо власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
брата ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.09.2012
року вказане рішення суду залишено без
змін.

Отже рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 08.12.2011 року
по справі № 2-2386/11 та додаткове рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 19.12.2011 року
набрали законної сили 12.09.2012 року.

22.11.2013 року позивачем подано заяву про
державну реєстрацію права приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі вказаних вище рішень судів
України.

13.01.2014 року державний реєстратор прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сидорчук
Андрій Вікторович прийняв рішення №
9880531 про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Підставами для відмови у проведенні
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно стали ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та пункти 16 та 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року № 703.

Рішення відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень мотивовано тим, що
згідно відомостей з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно за
вказаною поштовою адресою наявний
активний реєстраційний запис про право
власності на квартиру за іншою особою.

Правовідносини сторін щодо здійснення
реєстрації права власності, припинення
права власності регулюються нормами
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 16 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що
для державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно до місцевого органу державної
реєстрації прав разом із заявою про
державну реєстрацію прав подаються
документи про правочини щодо такого
об'єкту нерухомого майна та їх копії
або інші документи, що свідчать про
встановлення, зміну чи припинення
речового права.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» однією
із підстав для державної реєстрації
прав, що посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, є
рішення суду стосовно речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, що
набрали законної сили.

Підстави для відмови у проведення
державної реєстрації права власності
вказані у статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», до яких
відноситься зокрема, така як: подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Згідно п.1 ч.2 ст. 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями.

Судом на підставі інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Реєстру прав власності
на нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 11.01.2014 року встановлено, що 23.05.2013
року зареєстровано право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за фізичною особою
ОСОБА_14 на підставі договору дарування
від 23.05.2013 року № 672, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_15

Право власності ж позивача на той самий
об'єкт нерухомого майна
підтверджується рішенням суду, яке
набрало законної сили 12.09.2012 року.

Судом також на підставі інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 11.01.2014 року
встановлено, що позивач раніше, тобто
до 23.05.2013 року, не реєстрував право
власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі вказаних вище ріщень судів.

Одночасно судом на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 08.12.2011 року по
справі № 2-2386/11 та додаткового рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 19.12.2011 року
встановлено, що ОСОБА_14 не було
позбавлено права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Таким чином, існують два документи, які
підтверджують право власності на один
і той же об'єкт нерухомого майна за
різними фізичними особами та які
являються підставами для державної
реєстрації права власності у
відповідності до статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Примусове
відчуження об'єктів права приватної
власності може бути застосоване лише
як виняток з мотивів суспільної
необхідності, на підставі і в порядку,
встановлених законом, та за умови
попереднього і повного відшкодування
їх вартості. Примусове відчуження
таких об'єктів з наступним повним
відшкодуванням їх вартості
допускається лише в умовах воєнного чи
надзвичайного стану.

Згідно з ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості,
крім випадків, встановлених частиною
другою статті 353 цього Кодексу.

За вказаних обставин державний
реєстратор відповідача 1 правомірно
відмовив позивачу у реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна,
оскільки існують суперечності між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно, які у свою
чергу не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

У зв'язку з викладеним суд не знаходить
правових підстав для задоволення
заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
09 червня 2014 року

Суддя (підпис) Суддя
(підпис) Суддя (підпис)
Постанова не набрала законної сили
станом на 09.06.2014 року Суддя
С.В. Златін
В.М. Олійник
В.В. Кальник С.В. Златін