Справа № 537/1044/14-а
Суддя: Фадєєва С. О.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/537/64/2014
Справа № 537/1044/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2014 року Крюківський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

при секретарі Герасименко Л.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_2,

представників відповідача
Кременчуцької міської ради
Полтавської області - Адамчук Н. О.,
Лазоренко С.М.,

представника третьої особи управління
містобудування та архітектури
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області -
Нештапа В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання
незаконним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до суб»єкта владних
повноважень Кременчуцької міської
ради Полтавської області, де просить
суд визнати незаконним та скасувати
рішення Кременчуцької міської ради
Полтавської області від 28.01.2014 року в
частині відмови ОСОБА_1 в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача
розглянути клопотання ОСОБА_1 в строки
та в порядку, передбаченому
законодавством, та прийняти законне
рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказує, що ОСОБА_7, який є її батьком,
своєю заявою від 17.12.2013 року,
посвідченою нотаріально, надав згоду
на вилучення з його користування
земельної ділянки орієнтовною площею
0,0635 га по АДРЕСА_1 та на передачу її
вилученої земельної ділянки у
власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруді.
Рішенням Кременчуцької міської ради
від 28.01.2014 року про відмову у наданні
дозволу на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок громадянам в м. Кременчуці
позивачці було відмовлено в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,0635 га, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки) по
АДРЕСА_1 за рахунок садиби АДРЕСА_1, у
зв'язку із тим, що вказана земельна
ділянка, відповідно до затвердженої
містобудівної документації, входить в
санітарно-захисну зону підприємств IV-V
класів шкідливості, в межах якої
будівництво житлових об'єктів,
пов'язаних із постійним перебування
людей, забороняється. Вказує, що нею
були дотримані всі вимоги, передбачені
ч. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України,
якою регулюється порядок звернення
громадян із клопотанням про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність, а тому вважає, що
рішення, прийняте відповідачем, не є
вмотивованим і не відповідає
положенням Конституції та законів
України.

В судовому засіданні представник
позивачки - адвокат ОСОБА_2 - позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному
обсязі. Вказав, що позивачкою до органу
місцевого самоврядування разом з
належним чином оформленою заявою про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
орієнтовною площею 0,0635 га по АДРЕСА_1
були подані всі необхідні документи,
передбачені ч.6 ст.118 Земельного кодексу
України. У заяві ОСОБА_1 було вказано
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення.
Відповідачем неправомірно відмовлено
у наданні дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки) у зв'язку з
тим, що вказана земельна ділянка
входить в санітарно - захисну зону
підприємств IV-V класів шкідливості.
Пунктом 7 ст. 118 Земельного Кодексу
України передбачено, що підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. При цьому згідно листа
управління містобудування та
архітектури від 03.03.2014 року, земельна
ділянка за вказаною адресою
відноситься до житлової території Ж5 -
зона розміщення котеджної (садибної)
забудови, де переважними видами
використання території є одно- та
двоквартирні індивідуальні будинки з
присадибними ділянками, дво- та
триповерхові зблоковані будинки з
приквартирними ділянками тощо.

Представники відповідача
Кременчуцької міської ради
Полтавської області - Адамчук Н. О.,
Лазоренко С.М. - позовні вимоги ОСОБА_1
не визнали, проти їх задоволення
заперечували, посилаючись на те, що
відповідно до затвердженої
містобудівної документації земельна
ділянка, розташована в АДРЕСА_1,
відноситься до житлової території Ж-5
та входить в санітарно - захисну зону
підприємств IV-V класів шкідливості. Ст.
14 Земельного кодексу України
заборонено будівництво житлових
об'єктів, пов'язаних з постійним
перебуванням людей в межах санітарно -
захисних зон. Переважні види
використання вказаної території
відносяться до об»єктів нерухомості,
збудованих до введення в дію
генерального плану міста, яким
встановлено відповідне зонування. Отже
вважають, що відмова ОСОБА_1 у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) є правомірною.

Представник третьої особи управління
містобудування та архітектури
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області -
Нештап В.Г. - проти задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 заперечив, вказав, що
рішення відповідачем прийнято
правомірно.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, дослідивши і
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому їх
дослідженні, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позовної заяви слід
відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано, з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто, протягом розумного
строку.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справи в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свобод в
наданні ними суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості. Даний спір виник у
зв'язку з оскарженням рішення
колегіального органу місцевого
самоврядування та відноситься до
категорії публічно - правових спорів.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що земля є основним
національним багатством, що
знаходиться під особливою охороною
держави. Право на землю набувається і
реалізується громадянами і суб'єктами
господарської діяльності (юридичними і
фізичними особами) виключно відповідно
до закону.

Стаття 12 Земельного Кодексу України
встановлює, що розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян і
юридичних осіб, відноситься до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

У відповідності із ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі та у межах повноважень та
засобами, передбаченими Конституцією
та законами України. Зазначені
положення Конституції України
кореспондовані в ст. 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Відповідно до ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у
формі рішень. Згідно п. 34 ч.1 ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

Згідно з ст. 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 6 ст.118 ЗК України особа,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею. Відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами позивачка
ОСОБА_1 подала до Кременчуцької міської
ради Полтавської області клопотання
про надання дозволу на розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки орієнтованою
площею 0,0635 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) по АДРЕСА_1 за
рахунок садиби АДРЕСА_1. Матеріалами
справи підтверджується та не
заперечується учасниками процесу, що
вказана земельна ділянка на даний час
перебуває у користуванні ОСОБА_7, який
надав нотаріально посвідчену згоду на
вилучення її з його користування.
Відповідачем не заперечується, що до
клопотання позивачкою ОСОБА_1 додані
всі необхідні матеріали, згідно вимог
законодавства.

Рішенням XLII сесії Кременчуцької
міської ради Полтавської області VI
скликання від 28.01.2014 року позивачці
було відмовлено в наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0,0635 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки) по АДРЕСА_1
за рахунок садиби АДРЕСА_1 у зв'язку з
тим, що вказана земельна ділянка
відповідно до затвердженої
містобудівної документації входить в
санітарно - захисну зону підприємств IV-V
класів шкідливості, в межах якої згідно
ст. 114 Земельного кодексу України
будівництво житлових об'єктів,
пов'язаних з постійним перебуванням
людей, забороняється.

Суд вважає відмову відповідача у
наданні дозволу на розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки правомірною,
зважаючи на наступне:

В силу ст.. 114 ЗК України
санітарно-захисні зони створюються
навколо об'єктів, які є джерелами
виділення шкідливих речовин, запахів,
підвищених рівнів шуму, вібрації,
ультразвукових і електромагнітних
хвиль, електронних полів, іонізуючих
випромінювань тощо, з метою
відокремлення таких об'єктів від
територій житлової забудови. У межах
санітарно-захисних зон забороняється
будівництво житлових об'єктів, об'єктів
соціальної інфраструктури та інших
об'єктів, пов'язаних з постійним
перебуванням людей.

Згідно викопіювання з генерального
плану міста та витягу із зонування
території міста Кременчука, що
надавалися сторонами в судому
засіданні, земельна ділянка по АДРЕСА_1
на території садиби АДРЕСА_1
відноситься до житлової території Ж-5 -
райони розміщення котеджної (садибної)
забудови, частково входить в зону
підтоплення ґрунтів та входить в
санітарно - захисну зону підприємств IV-V
класів шкідливості. Отже, місце
розташування земельної ділянки,
зазначене в клопотанні, є основним
критерієм для вирішення питання щодо
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою або відмови в цьому.
Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України
підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 подала до
відповідача клопотання про надання
дозволу на розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки саме для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), відповідач
правомірно відмовив їй з тих підстав,
що місце розташування об»єкта не
відповідає вимогам закону,
генеральному плану та містобудівній
документації.

Керуючись ст.ст.14, 19 Конституції
України, ст.ст.9, 11, 12, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст.ст.12, 114, 116, 118 Земельного
Кодексу, ст.ст. 24, 26, 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні»,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимого ОСОБА_1
до Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання
незаконним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до адміністративного
суду апеляційної інстанції через
Крюківський районний суд м. Кременчука
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь в
справі, але не були присутніми під час
проголошення постанови, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя:

С.О.Фадєєва