Справа № 826/15873/13-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2014 року
м.
Київ

Київського апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Старової Н. Е.

суддів:
Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В.

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Магістр-Буд» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Магістр-Буд» (далі позивач,
Товариство) до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі відповідач, ДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Магістр-Буд» з позовом до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень № ,
№ від 19.04.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.11.2013 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати, та
ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції,
з 09.04.2013 року по 12.04.2013 року Державною
податковою інспекцією у Дарницькому
районі м. Києва Державної податкової
служби проведено документальну
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Магістр-Буд», про що складено акт №
1716/2240/33494978 від 12.04.2013 року про
результати документальної невиїзної
перевірки з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з Приватним
підприємством «Фірма Володар» () за період діяльності з
01.07.2011 року по 31.08.2011 року (далі - Акт
перевірки), яким встановлено порушення
п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого, позивачем занижено суму податку
на додану вартість, що підлягає сплаті
до бюджету за період липень 2011 року у
розмірі 116 192,60 грн.; ст. 134, п. пп. 138.1.1 п.
138.1, п.138.2, 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податку на
прибуток на загальну суму 133 621,49 грн., в
тому числі за 3 квартал 2011 року .

На підставі встановлених порушень,
19.04.2013 року ДПІ були прийняті податкові
повідомлення - рішення, залишені без
змін, внаслідок їх оскаження в
адміністративному порядку: № ,
яким за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах, послугах)
в розмірі 145 240,75 грн., в тому числі,
основний платіж - 116 192,60 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 29 048,15 грн., № ,
яким за порушення ст. 134, пп. 138.1.1 п. 138.1, п.
138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК
України позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 133 621,49 грн., в тому
числі, основний платіж - 133621,49 грн.

Вважаючи спірні податкові
повідомлення - рішення неправомірними
та такими, що підлягають скасуванню,
позивач звернувся до суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що мають значення для вирішення справи
та дійшов невірного висновку, з яким
суд апеляційної інстанції частково не
погоджується, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, на
підставі договору підряду № 11/11 від
18.07.2011 року між ТОВ «Будгарант»
(Генпідрядник) і ТОВ «Магістр-Буд»
(Субпідрядник), позивач брав на себе
зобов`язання виконати
будівельно-монтажні роботи по
будівництву комплексу споруд
артезіанського водопостачання
жилмасиву Осокорки-Північні та
водопровідної магістралі по проспекту
П. Григоренка у Дарницькому районі м.
Києва за кошти генпідрядника, які він
повинен перерахувати на рахунок
субпідрядника після прийняття
виконаних робіт, згідно актів
здачі-приймання виконаних робіт за
відповідний місяць (а. с. 139-141).

З метою виконання вищевказаних
договірних зобов`язань позивач уклав з
ТОВ «Фірма Володар» (Субпідрядник)
договір № 10711 від 01.07.2011 року,
відповідно до умов якого, Субпідрядник
зобов'язується виконати за замовленням
Підрядника роботу, зазначену в п.1.2
даного Договору, а саме:
будівельно-монтажні роботи «Перша
черга будівництва комплексу
артезіанського водопостачання ж/м
Осокорки-Північні та водопроводної
магістралі по проспекту Петра
Григоренка у Дарницькому районі» у
відповідності з затвердженою
проектно-кошторисною документацією, а
Підрядник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (а. с. 76-81).

Колегією суддів ретельно досліджені
докази, надані позивачем, на
підтвердження реальності
фінансово-господарських відносин між
Товариством та ТОВ «Фірма Володар», а
саме: податкові накладні, рахунки -
фактури та видаткові накладні, довідки
про вартість виконаних будвельних
робіт (та витрати), акти приймання
виконання будівельних робіт, копії
платіжних доручень, копії ліцензій на
здійснення господарської діяльності,
пов`язаної із створенням об`єктів
архітектури (а. с. 40, 82-138, 192), виписки по
особовому рахунку ТОВ «Магістр-буд», що
підтверджує оплату за виконані роботи,
згідно Договору № 11/11 від 18.07.2011 року та
№ 10711 від 01.07.2011 року (а. с. 133, 176) та
дійшли висновку, що господарські
операції належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача, що цілком підтверджує
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ «Фірма
Володар».

На підставі зазначених документів суми
податку на додану вартість по
зазначених накладних включено
позивачем до податкового кредиту у
липні 2011 року та до витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування з податку на прибуток в 2
кварталі 2011 року.

Як свідчать матеріали справи,
позивач в ході отримання послуг у
вигляді виконаних
будівельно-монтажних робіт у ПП «Фірма
«Володар» сплатив контрагенту кошти за
послуги, а також податок на додану
вартість в розмірі 116192,60 гривень, які
контрагент зобов`язаний сплатити до
бюджету. Сума ПДВ задекларована
товариством у липні 2011, що
підтверджується податковою
декларацією за липень 2011 року та
платіжними дорученнями (а. с. 134-138, 177-186),
тобто у відповідності до п. 38.1 ст. 38 ПК
України, податковий обов`язок з боку
позивача є виконаним, оскільки чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання.

Також, на момент здійснення
господарських операцій, позивач та
його контрагент були належним чином
зареєстровані як юридичні особи та
платники податків, установчі документи
яких не визнані в судовому порядку
недійсними та відсутній вирок суду
щодо можливих зловживань з боку їх
посадових осіб.

За таких підстав, суд апеляційної
інстанції, враховуючи позицію Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі ВАСУ № 742/11/13-11 від 02
червня 2011 року, вважає, що нікчемність
правочинів між позивачем та його
контрагентами у відповідності до ч. 2
ст. 71 КАС України, відповідачем не
доведена та спростовується копіями
первинних документів, наявних в
матеріалах справи, що підтверджують
правомірність формування податкового
кредиту позивачем, тому колегія суддів
вважає, що відповідачем всупереч норм
чинного законодавства прийнято
податкові повідомлення-рішення №
, № від 19.04.2013 року, які є
протиправними та підлягають
скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
винесенні оскаржуваного рішення,
невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що мають значення для вирішення справи
та дійшов висновку, з яким суд
апеляційної інстанції не погоджується.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
04.11.2013 року, та є підставою для її
скасування.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 202 КАС України, апеляційну скаргу
слід задовольнити, а постанову суду
першої інстанції - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги повністю.

Керуючись статтями 186, 198, 202, 207, 212, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Магістр-Буд» задовольнити, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04.11.2013 року - скасувати
та прийняти нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 19.04.2013 року, № від 19.04.2013
року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Магістр-Буд»
судовий збір у розмірі 2 294,00 (дві тисячі
двісті дев`яносто чотири) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Старова Н.Е.

Судді:

Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.