Справа № 815/2930/14
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2930/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м.Одеса
Одеський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Самойлюк Г.П.;

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки про
визнання дій протиправними в частині
надання у відповідь на запит до
публічної інформації недостовірної
інформації, а саме відповіді щодо
об'єктів Одеської, Миколаївської та
Херсонської областей, на яких було
вперше у період з 01.01.2010 року по 25.10.2013
року змонтовано та введено у
експлуатацію ДІВ, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки, в якому просив суд визнати
дії Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
протиправними в частині надання у
відповідь на запит до публічної
інформації недостовірної інформації, а
саме відповіді щодо об'єктів Одеської,
Миколаївської та Херсонської областей,
на яких було вперше у період з 01.01.2010
року по 25.10.2013 року змонтовано та
введено у експлуатацію джерела
іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ).

В обґрунтування позову зазначено, що
02.11.2013 року ОСОБА_1 надіслав на
електронну адресу Державної інспекції
ядерного регулювання України запит про
отримання публічної інформації з
проханням надати перелік у
хронологічному порядку об'єктів
Одеської, Миколаївської та Херсонської
областей, на яких було вперше у період з
01.01.2010 року по 25.10.2013 року змонтовано та
введено у експлуатацію ДІВ.

Державна інспекція ядерного
регулювання України, посилаючись на ч.3
ст.22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», надіслала його
запит до Південної державної інспекції
з ядерної та радіаційної безпеки, як до
належного розпорядника запитуваної
інформації.

Південна державна інспекція з ядерної
та радіаційної безпеки, посилаючись на
ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», надіслала його
запит в частині вперше змонтованих та
введених в експлуатацію ДІВ до
Головного реєстрового центру
Державного регістру джерел
іонізуючого випромінювання України, як
до належного розпорядника запитуваної
інформації (лист №33-10/947 від 20.11.2013р.).

Позивач не погоджується з
вищезазначеними діями відповідача в
частині надання у відповідь на запит до
публічної інформації недостовірної
інформації, що Південна державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки не є розпорядником публічної
інформації щодо об'єктів Одеської,
Миколаївської та Херсонської областей,
на яких було вперше у період з 01.01.2010
року по 25.10.2013 року змонтовано та
введено у експлуатацію ДІВ та вважає,
що вони порушують вимоги Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

В судове засідання, призначене на 11
червня 2014 року, сторони не з'явилися.
Про дату, час та місце судового
засідання повідомлялися належним
чином та своєчасно, 02 червня 2014 року
через канцелярію суду надійшло
клопотання від позивача про розгляд
справи за його відсутністю, 27 травня 2014
року через канцелярію суду надійшло
клопотання від представника
відповідача про розгляд справи за його
відсутністю .

Суд, з урахуванням ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
вирішив розглянути дану
адміністративну справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши надані письмові докази,
перевіривши матеріали справи, а також
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

02.11.2013 року позивач надіслав на
електронну адресу Державної інспекції
ядерного регулювання України запит про
отримання публічної інформації. В
цьому запиті ОСОБА_1 просив Державну
інспекцію ядерного регулювання
України надати перелік у
хронологічному порядку об'єктів
Одеської, Миколаївської та Херсонської
областей, на яких було вперше у період з
01.01.2010 року по 25.10.2013 року змонтовано та
введено у експлуатацію ДІВ.

Державна інспекція ядерного
регулювання України 07.11.2013р. надала
відповідь (лист № 21-15/7851-47із від 07.11.2013
року), відповідно до якої остання не
володіє запитуваною інформацією та на
підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
надіслала запит позивача до Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки, як до належного
розпорядника запитуваної інформації.

Південна Державна інспекція з ядерної
та радіаційної безпеки на виконання
листа Державної інспекції ядерного
регулювання України № 21-29/7852-47із від
07.11.2013 року розглянула запит позивача
від 02.11.2013 року та надала відповідь
(лист № 33-08/951 від 20.11.2013 року ) (а.с.4).

В зазначеному вище листі Південна
Державна інспекція з ядерної та
радіаційної безпеки на підставі п.4 ст.20
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» зазначила, що
інформація щодо надання переліку у
хронологічному порядку об'єктів
Одеської, Миколаївської та Херсонської
областей, на яких було вперше у період з
01.01.2010 року по 25.10.2013 року змонтовано та
введено у експлуатацію ДІВ, буде надана
після виконання її пошуку та
систематизації. Також в цьому листі
відповідач зазначив, що запит в частині
вперше змонтованих та введених в
експлуатацію ДІВ листом від 20.11.2013 року
№ 33-10/947 надіслано до Головного
реєстрового центру Державного
регістру джерел іонізуючого
випромінювання України, як до
належного розпорядника запитуваної
інформації (а.с.18).

Згідно з ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), добросовісно;
розсудливо; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких
спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій
відповідача суд дійшов висновку, що
вищезазначені дії відповідача про
передачу запиту до публічної
інформації в частині вперше
змонтованих та введених в експлуатацію
ДІВ до Головного реєстрового центру
Державного регістру джерел
іонізуючого випромінювання України, як
до належного розпорядника запитуваної
інформації, здійснені відповідачем
обґрунтовано, на підставі Конституції
та законів України, у зв'язку з чим
заявлені позивачем вимоги про визнання
таких дій протиправними не належать до
задоволення.

Під час розгляду справи суд встановив,
що відповідач в свої діяльності
керується Положенням про державні
регіональні інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України,
затвердженим Наказом Державної
інспекції ядерного регулювання
України від 11.10.2011 року № 142.

Згідно з п.3 цього положення основними
завданнями Держінспекцій є реалізація
повноважень Держатомрегулювання
України, передбачених Положенням про
Державну інспекцію ядерного
регулювання України, затвердженим
Указом Президента України від 06.04.2011 №
403, на відповідній території,
визначеній Держатомрегулюванням
України згідно з регіональним
принципом охоплення суб'єктів
діяльності у сфері використання
ядерної енергії.

Відповідно до п.4 зазначеного вище
положення Державні регіональні
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Держатомрегулювання України
відповідно до покладених на них
завдань здійснюють в установленому
законодавством порядку, крім іншого,
ліцензування діяльності з
використання джерел іонізуючого
випромінювання, оцінку безпеки джерел
іонізуючого випромінювання, беруть
участь у реєстрації джерел іонізуючого
випромінювання.

Крім того, відповідно до пп.5.5 п.5
Положення про державні регіональні
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Держатомрегулювання України,
затвердженого Наказом Державної
інспекції ядерного регулювання
України від 11.10.2011 року № 142, Державні
регіональні інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України з метою
організації своєї діяльності
забезпечують доступ до публічної
інформації, що перебуває у їх
володінні.

Під час судового розгляду справи суд
встановив, що на виконання зазначених
вище завдань Південна Державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки листом № 33-08/1017 від 19.12.2013 року
надала інформацію позивачеві про
організації та установи яким при
здійсненні діяльності у сфері
використання ядерної енергії було
здійснено видачу та внесення змін до
ліцензії у зв'язку з поширенням
діяльності на додаткові ДІВ у
хронологічному порядку з 2010 року до 2013
року. Запит в частині вперше
змонтованих та введених в експлуатацію
ДІВ листом від 20.11.2013 року № 33-10/947
надіслано до Головного реєстрового
центру Державного регістру джерел
іонізуючого випромінювання, як до
належного розпорядника запитуваної
інформації на підставі ч.3 ст.22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».ак, відповідно до ч.3 ст.22
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача.Згідно з п.1 Положення про
Державний регістр джерел іонізуючого
випромінювання та порядок оплати
послуг з їх реєстрації, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.08.1997 року № 847, Державний регістр
джерел іонізуючого випромінювання -
єдина державна система обліку і
контролю джерел іонізуючого
випромінювання, діяльність з якими не
звільняється від регулюючого контролю
і які вироблені на території України
або ввезені чи вивезені через
державний кордон, а також власників цих
ДІВ, юридичних і фізичних осіб, за якими
ДІВ закріплені на праві повного
господарського відання або
оперативного управління чи
знаходяться у їх володінні і
користуванні на інших підставах.
Регістр створюється з метою здійснення
обов'язкової державної реєстрації ДІВ
для забезпечення обліку ДІВ та
контролю за знаходженням та
переміщенням ДІВ, проведенням аналізу
їх кількісного і якісного складу (крім
ДІВ, які є у Збройних Силах),
прогнозування їх накопичення, обсягів
обслуговування, потреби у виробничих
потужностях підприємств - виробників
ДІВ та спеціалізованих підприємств по
поводженню з радіоактивними відходами.

Крім того, відповідно до п.2 цього
положення Державний регістр джерел
іонізуючого випромінювання містить
дані про власників ДІВ, а також про
юридичні та фізичні особи, за якими ДІВ
закріплені на праві повного
господарського відання або
оперативного управління чи
знаходяться у їх володінні і
користуванні на інших підставах,
місцезнаходження, кількість,
активність і типи ДІВ (крім
радіоактивних відходів).

Також суд встановив, що державна
реєстрація ДІВ здійснюється
відповідно до Закону України «Про
дозвільну діяльність у сфері
використання ядерної енергії».

Згідно з ст.11 вказаного вище закону
джерела іонізуючого випромінювання, у
тому числі ті, діяльність з
використання яких звільняється від
ліцензування, підлягають державній
реєстрації, порядок здійснення якої
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.24 Порядку державної
реєстрації джерел іонізуючого
випромінювання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 16.11.2000 року № 1718, реєстрації в
органах Державного регістру джерел
іонізуючого випромінювання підлягають
ДІВ, які знаходяться або вироблені на
території України, а також джерела,
ввезені чи вивезені через державний
кордон України, в тому числі в разі їх
транзиту через територію України.

Згідно з п.2 зазначеного порядку
органом Державного регістру джерел
іонізуючого випромінювання є Головний
реєстровий центр Державного регістру
джерел іонізуючого випромінювання.

Таким чином, на підставі встановлених
вище фактів, суд вважає, що інформацією
щодо вперше змонтованих та введених в
експлуатацію ДІВ володіє Головний
реєстровий центр Державного регістру
джерел іонізуючого випромінювання. Дії
відповідача щодо передачі запиту до
публічної інформації в частині вперше
змонтованих та введених в експлуатацію
ДІВ до Головного реєстрового центру
Державного регістру джерел
іонізуючого випромінювання України, як
до належного розпорядника запитуваної
інформації, здійснені обґрунтовано, на
підставі Конституції та законів
України.

Доводи позивача, якими він
обґрунтовував свої позовні вимоги не
знайшли свого підтвердження впродовж
розгляду справи та спростовуються
наведеними в рішенні суду обставинами.
Адже відповідно до ч.1 ст.71 КАС України:
«Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення».

Відповідно до ч.2 чт.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не
залучав та не призначав проведення
судових експертиз, розподіл судових
витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про доступ до публічної інформації»,
Законом України «Про дозвільну
діяльність у сфері використання
ядерної енергії», Положенням про
державні регіональні інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України,
Положенням про Державний регістр
джерел іонізуючого випромінювання та
порядок оплати послуг з їх реєстрації,
Порядком державної реєстрації джерел
іонізуючого випромінювання, ст.ст. 2, 6-9,
11, 52, 69-71, 86, 94, 128, 159-164 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки про визнання дій протиправними
в частині надання у відповідь на запит
до публічної інформації недостовірної
інформації, а саме відповіді щодо
об'єктів Одеської, Миколаївської та
Херсонської областей, на яких було
вперше у період з 01.01.2010 року по 25.10.2013
року змонтовано та введено у
експлуатацію ДІВ,- відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185,
частини першої-другої, четвертої
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, сторони які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
дану постанову повністю або частково
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
адміністративний суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення.

Суддя
Г.П. Самойлюк