Справа № 872/13430/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2014 рокусправа № 182/4992/13-а
(2-а/0182/200/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 серпня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нікопольської
міської ради Дніпропетровської
області про визнання протиправними
дій, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача;
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату недоплаченої
суми за щорічною разовою грошовою
допомогою на оздоровлення, як особі,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 2 категорії
за 2012 рік в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» .

Постановою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 серпня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі. Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що на момент
виникнення спірних правовідносин не
існувало жодних інших
нормативно-правових акті, окрім ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в первинній редакції.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
із наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії, що підтверджується копією
посвідчення. (а.с.2)

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 48 Закону №796 учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС мають право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується в таких
розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять
мінімальних заробітних плат; інвалідам
III групи, дітям-інвалідам - чотири
мінімальні заробітні плати; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять
мінімальних заробітних плат; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 3 категорії - три
мінімальні заробітні плати. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до листа відповідача від
04.04.2013 року № 322, яка міститься в
матеріалах справи, відповідачем
щорічна допомога на оздоровлення за 2012
рік була нарахована та виплачена
позивачу в розмірі 100,00 грн. у лютому 2013
року (а.с.4). При виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення відповідач
керувався постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Положенням Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»
встановлено, що у 2012 році норми і
положення ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Проте, в 2012 році нормативні акти
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
приймалися.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що у 2012 році
нарахування одноразової допомоги на
оздоровлення повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням Закону № 796 та не
може бути віднесено до реалізації
права визначеного Законом України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік».

Вказане не протирічить і висновкам
рішенням Конституційного суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, оскільки
Кабінет Міністрів України своїм правом
на визначення розмірів одноразової
допомоги на оздоровлення у 2012 році не
скористався.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду
на пріоритетність Законів над
підзаконними актами, відповідач
повинен був нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у 2012 році в розмірі,
встановленому ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, висновки суду першої
інстанції щодо виплати відповідачем
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення позивачу, у розмірі
передбаченому чинним законодавством є
помилковими та не відповідають нормам
матеріального права.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, апеляційну
скаргу задовольнити, а постанову суду
першої інстанції скасувати, з
прийняттям нової постанови про
задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 серпня 2013 року -
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нікопольської
міської ради Дніпропетровської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2012 рік у розмірі
меншому, ніж передбачено ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нікопольської
міської ради Дніпропетровської
області здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2012 рік, у
відповідності до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи» в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат, за
урахуванням виплачених сум.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко