Справа № 820/35/14
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р.Справа № 820/35/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р. по
справі № 820/35/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції
у Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області , Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про визнання недійсними та скасування
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

ФОП ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до
Харківського суду першої інстанції з
позовом, в якому просив скасувати
рішення ДПІ у Дзержинському районі
міста Харкова від 14.05.2010 р. № про
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 2 877 264,30 грн., а також
рішення ДПІ у Київському районі міста
Харкова від 13.05.2010 р. №
про нарахування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2 643,34 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 р.
позов задоволено частково. Скасовано
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, винесене ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківський області за № від
14.05.2010 р. в частині нарахування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2 827 513, 45 грн.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 р. в
частині відмови в задоволенні позову,
та винести в цій частині нову постанову
про задоволення позовних вимог.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківський області (далі-відповідач),
не погодившись з постановою суду,
подала апеляційну скаргу, просить
скасувати її в частині задоволених
позовних вимог, з мотивів викладених в
апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
поважних причин неявки до суду, не
встановлено, в зв'язку з чим справа
розглядається в письмовому
провадженні відповідно до ст.197 КАС
України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційних скарг, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України
оскаржувана постанова переглянута в
межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що станом на час
перевірки позивач здійснював
підприємницьку діяльність шляхом
надання послуг та виконання робіт з
ремонту та обслуговування
автотранспорту , перебував на
спрощеній системі оподаткування, був
платником єдиного податку на підставі
свідоцтва від 01.01.2009р.

ДПА України в Харківській області
проведено планову перевірку
діяльності ФОП ОСОБА_1 з питання
дотримання Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності", Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів", Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті України, за
результатами якої складено акт №
2837/20/40/23/НОМЕР_3 від 08.04.2010 р.

Зо висновками акту перевірки позивачем
порушено:

-п. 1, 2 ст. 3, п. 6 ст. 9 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР) у зв'язку
з проведенням за період з 04.06.2009 р. по
09.04.2010 р. розрахункових операцій при
реалізації моторних масел на загальну
суму в розмірі 575 452,86 грн. без
застосування реєстратора
розрахункових операцій.

-ст. 2, 3 Закону України "Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності" (далі - Закон № 98/96-ВР) з
огляду на здійснення торговельної
діяльності в період з 04.06.2009 р. по 09.04.2010
р. без придбання відповідного
торгового патенту.

13.05.2010 р. ДПІ у Київському районі міста
Харкова винесено рішення № , за
порушення ст..2,3 Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності" позивачу
нараховано штраф у сумі 2 643,34 грн. (т.1
а.с.32)

14.05.2010 р. ДПІ у Дзержинському районі
міста Харкова винесено рішення №
, за порушення п.1,2 ст.3, п.6 ст.9
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" позивачу
нараховано штрафні (фінансові) санкції
в розмірі 2 877 264,30 грн. (т.1 а.с. 9)

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив та скасовуючи
податкове повідомлення-рішення від
14.04.2010р. в частині застосування
штрафних санкцій в сумі 2827513 грн. суд
першої інстанції виходив з
недоведеності податковим органом
здійснення позивачем реалізації
моторних масел на суму 575 452,86 грн., а
тому безпідставно застосовано штрафна
санкція в п'ятикратному розмірі за не
проведення розрахункових операцій
через реєстратори розрахункових
операцій.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем здійснено реалізацію
моторних масел на суму 10 305,91 грн. без
застосування реєстратора
розрахункових операцій та без
наявності патенту, а тому застосування
податковим органом штрафної санкції в
п'ятикратному розмірі та штрафу за
відсутність патенту є правомірним.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3
Закону № 265/95-ВР (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції.

Згідно пункту 6 статті 9 Закону № 265/95-ВР,
реєстратори розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів
(крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і
витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну
регуляторну політику.

Судом встановлено, що за період з 04.06.2009
р. по 09.04.2010 р. ФОП ОСОБА_1 реалізовано
моторних масел за готівку на загальну
суму 9 950,17 грн., що підтверджується
заказ-нарядами (т. 1, а.с. 108-195).

Факт реалізації мастил на зазначену
суму без застосування РРО
підтверджується актом перевірки, та не
спростований позивачем, тому як суду не
надано доказів проведення відповідних
операцій через РРО.

З огляду на зазначене колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо порушення позивачем
пунктів 1, 2 статті 3, пункту 6 статті 9
Закону № 265/95-ВР (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин).

Пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР
передбачає застосування фінансових
санкцій у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено
невідповідність, у разі не проведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі не роздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки.

Враховуючи зазначене, податковим
органом правомірно застосовано
фінансові санкції до позивача в
розмірі 49 750,85 грн. ( 9 950,17 грн. х5=49 750,85
грн.)

Доводи апеляційної скарги відповідача
щодо не проведення позивачем через РРО
операцій при реалізації моторних
масел на суму 575 452,86 грн. колегія суддів
вважає такими, що не підтверджені
належними доказами, та первинними
документами, оскільки ні до суду першої
інстанції, ні до суду апеляційної
інстанції не надано доказів наявності
актів виконаних робіт позивачем саме
на цю суму.

Таким чином колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що податковим органом безпідставно
прийнято рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 14.05.2010 р., в сумі 2 827 513,45 грн.

Також колегія суддів вважає вірними
висновки суду першої інстанції щодо
правомірності податкового
повідомлення -рішення від 14.05.2010р. №
та від 13.05.2010р. № в частині
застосування штрафних санкцій в
розмірі 49 750,85 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача, що
реалізація мастил здійснювалась при
техобслуговуванні транспортного
засобі як основного виду діяльності за
спрощеною системою оподаткування, а
тому не підпадає під регулювання
пунктів 1, 2 статті 3, пункту 6 статті 9
Закону № 265/95-ВР, та не підлягає
проведенню через РРО, колегія суддів
вважає помилковими.

Так, реалізація права суб'єкта малого
підприємництва на застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності, яка за певних умов
звільняє його від обов'язку
застосовувати реєстратор
розрахункових операцій та придбавати
торговий патент, залежить від
виконання цим суб'єктом, вимог
установлених Указом № 727/98 (Указ
Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва").

Преамбулою Указу № 727/98 в редакції
Закону України від 25.03.2005 р. № 2505-IV "Про
Державний бюджет України на 2005 рік та
деякі інші законодавчі акти України"
установлено, що з 01.07.2005 р. до прийняття
Закону України "Про спрощену систему
оподаткування" даний Указ
застосовується з урахуванням того, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва не поширюється,
зокрема, на суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
господарську діяльність, пов'язану з
оптовим та роздрібним продажем
підакцизних пально-мастильних
матеріалів.

Відповідно до статті 7 Указу № 727/98 його
дія не поширюється на фізичних
осіб-суб'єктів підприємницької
діяльності, які займаються
підприємницькою діяльністю без
створення юридичної особи і здійснюють
торгівлю пально-мастильними
матеріалами.

Визначення терміну "масла та мастила"
наведено у додатку № 1 до Інструкції
про порядок складання звітного
загального енергетичного балансу за 1995
рік по формі № 1-ЗЕБ, затвердженої
наказом Міністерства статистики
України від 17.08.1995 року № 213, за змістом
якого - це в'язкі вуглеводні, що мають
великий вміст парафіну і дистилюються
при температурі від 380° С до 500° С при
вакуумній перегонці нафтових залишків
після атмосферної перегонки нафти.
Сюди включаються всі сорти масел, в
тому числі консистентні мастила,
мастила немінерального походження,
регенеровані масла відновлені на
нафтопереробних підприємствах.

Як встановлено судом, позивач
здійснював продаж мастил у період з
04.06.2009р. по 09.04.2010р. за готівку на
загальну суму 9950,17 грн., що
підтверджується заказ-нарядами,
отримуючи при цьому дохід.

Доходи позивача, отримані від продажу
моторних масел, не підпадають під режим
оподаткування за спрощеною системою.

Тому, операції продажу мастил в даному
випадку слід розглядати, як окремий вид
підприємницької діяльності, яка
здійснюється зокрема за правилами РРО
та підпадає під регулювання патентного
законодавства.

Доводи позивача щодо надання не
об'єктивної оцінки судом першої
інстанції висновку експертно-
економічного дослідження проведеного
Харківським науково-дослідним
інститутом судових експертиз ім.. Засл.
Професора М.С. Бокаріуса від 31.05.2010р. в
якому зазначено про не підтвердження
здійснення ФОП ОСОБА_1 послуг з заміни
моторного масла з використанням
власних матеріалів без застосовування
реєстраторів розрахункових операцій
та придбання торгового патенту,
колегія суддів вважає помилковими.

Так зазначений висновок не є
експертним, тому як проведений не за
рішенням суду, крім того особа, яка його
складала не попереджена про
кримінальну відповідальність за
надання не правдивого висновку. Крім
того, поставлене на експертно-
економічне дослідження питання « Чи
підтверджується документально
висновки акту перевірки ДПП у
Харківській області № від 08.04.2010р.
виходячи з роз'яснень наданих листом
ДПА України від 18.08.2005р. є правовим. З
огляду на зазначене , наданий доказ не є
належним в підтвердження спірних
правовідносин.

Доводи апеляційної скарги позивача
щодо не застосування судом ст.58
Конституції України та не врахування,
що відповідно до ст..17 Закону України №
265/95-ВР до суб'єктів господарювання ,
які здійснюють розрахункові операції
за товари, за рішенням відповідних
органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
розмірах : вчинене вперше- 1грн,, вчинене
вдруге - 100 % вартості проданих з
порушеннями, встановленими цим
підпунктом , товарів є помилковими з
наступних підстав.

Стаття 17 Закону України № 265/95-ВР в
частині зміни розміру штрафних санкцій
змінена Законом України від 02.12.2010р. №
2756, проте як податкове
повідомлення-рішення прийнято 13 та 14
травня 2010р., тобто до внесення
відповідних змін.

Колегія суддів зазначає, що суд при
вирішенні адміністративного позову
керується нормами закону, який діяв на
час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, податковим органом
правомірно застосовано до позивача
штрафні санкції в розмірі 49 750,85 грн. за
не проведення розрахункових операцій
через розрахунковий реєстратор.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 98/96-ВР (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), встановлено, що
торговий патент - це державне
свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта
підприємницької діяльності чи його
структурного (відокремленого)
підрозділу займатися зазначеними у
цьому Законі видами підприємницької
діяльності. Торговий патент не
засвідчує право суб'єкта
підприємницької діяльності на
інтелектуальну власність.

Приписами частини 2 статті 2 Закону №
98/96-ВР встановлено, що торговий патент
придбавається суб'єктами
підприємницької діяльності, предметом
діяльності яких є види, зазначені у
частині першій статті 1 цього Закону.
Підставою для придбання торгового
патенту є заявка, оформлена відповідно
до частини четвертої цієї статті.
Встановлення будь-яких додаткових умов
щодо придбання торгового патенту не
дозволяється.

Відповідно до статті 3 Закону № 98/96-ВР,
патентуванню підлягає торговельна
діяльність, що здійснюється суб'єктами
підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими)
підрозділами у пунктах продажу
товарів.

Під торговельною діяльністю у цьому
Законі слід розуміти роздрібну та
оптову торгівлю, діяльність у
торговельно-виробничій (громадське
харчування) сфері за готівкові кошти,
інші готівкові платіжні засоби та з
використанням кредитних карток.

Судом встановлено, та визнається
позивачем, що підприємницька
діяльність по продажу мастильних
засобів, призначених для використання
на Т/З здійснювалася ним без придбання
відповідного торгового патенту в
період з 04.06.2009 р. по 09.04.2010 р. , що також
підтверджується актом перевірки
податкового органу.

За таких умов, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що рішення відповідача від 13.05.2010 р. №
, про застосування штрафу сумі 2
643,34 грн. є правомірним.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на відсутність підстав для
проведення перевірки при наявності
постанови КМУ від 21.05.2009 р. N 502 "Про
тимчасові обмеження щодо здійснення
заходів державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності на
період до 31 грудня 2010 року" (надалі за
текстом - постанова КМУ) з огляду на
таке.

Відповідно до абз. 2 пп. 1 п. 1 постанови
КМУ органам і посадовим особам,
уповноваженим законами здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності до 31 грудня
2010 р. установлено обмеження щодо
проведення позапланових перевірок
суб'єктів господарювання, крім
перевірок, що проводяться за
зверненням фізичних і юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства або поданням
суб'єктом господарювання до
відповідного органу письмової заяви
про проведення перевірки за його
бажанням.

Правові підстави і порядок проведення
позапланових перевірок, повноваження
податкових органів на проведення таких
перевірок, визначаються Законами
України "Про державну податкову службу
в України" та "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Попри встановлене постановою КМУ
обмеження у проведенні позапланових
перевірок, будь-які зміни Верховною
Радою України у вищезазначені Закони,
внесені не були. Тому, оскільки Закон
України має вищу юридичну силу ніж
постанова КМУ (підзаконний акт), він має
пріоритет у правозастосуванні.

Доводи апеляційної скарги позивача не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що судове
рішення прийнято з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
при повному та всебічному з'ясуванні
обставин справи, в тому підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р. по
справі № 820/35/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Русанова
В.Б.Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В.
Присяжнюк О.В.