Справа № 826/6522/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
20 травня 2014 року м. Київ
№ 826/6522/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Кармазін О.А.,
ознайомившись з позовною заявою та
доданими до неї матеріалами
ОСОБА_1до Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у місті Києвіпро
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії, -В С Т А
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у місті Києві, в якому просить:
1) визнати обтяження у вигляді арешту
нерухомого майна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
і.і.н. НОМЕР_1, накладене відділом
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві протиправним;
2) зобов'язати відповідача зняти
обмеження у вигляді накладення арешту
на нерухоме майно, що належить
3) зобов'язати відповідача вилучити
запис, зареєстрований за № 8080505 від
01.10.2008 р. в Єдиному реєстрі заборон
відчуження нерухомого майна.
Даний позов, згідно із штриховим
ідентифікатором на конверті,
направлений поштою 13.05.2014 р. та
зареєстрований канцелярією суду 16.05.2014
Вирішуючи питання щодо наявності
підстав для відкриття провадження у
справі, суддя виходить з наступного.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує, зокрема, чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
Як вбачається із позовної заяви даний
позов пред'явлений до відділу
державної виконавчої служби.
В контексті наведеного суд зазначає, що
особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби
встановлені статтею 181 КАС України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України
встановлено спеціальні строки
звернення до суду. Так, рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби може бути оскаржено
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
При цьому слід зазначити, що дотримання
строків звернення до
адміністративного суду є однією з умов
дисциплінування учасників цих
відносин у випадку, якщо вони стали
спірними. У випадку пропуску строку
звернення до суду підставами для
розгляду справи є лише наявність
поважних причин, тобто, обставин, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
В даному випадку, в обґрунтування
позову та поважності причин пропуску
строку звернення до суду позивач
зазначає, що при підготовці у 2012 році до
укладання правочину щодо
розпорядження власним майном, позивачу
у державній нотаріальній конторі
повідомили, що на все нерухоме майно,
яке належить ОСОБА_1, накладено арешт.
Так, згідно наданого позивачем Витягу з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна №39604957 від
26.12.2012 року, 16.10.2008 року реєстратором
Державного підприємства
"Інформаційний центр" Мін'юсту України
за номером 8080505 зареєстровано арешт на
все майно позивача, підставою якого є
постанова №1232/8 від 16 жовтня 2008 року
відділу ДВС Оболонського РУЮ у місті
Києві.

Таким чином, про обставин, наявність
яких зумовила звернення позивача до
суду, тобто про постанову державного
виконавця, позивачу стало відомо із
зазначеного вище Витягу з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна №39604957, а саме 26 грудня
2012 року.

А відтак, з цієї дати у позивача виникло
право на звернення до суду за захистом
своїх прав, які він вважає порушеними
внаслідок прийняття зазначеної
постанови.

Листом від 10.09.2013 р. Солом'янським
районним судом м. Києва позивачу було
додатково повідомлено, що у
провадженні суду перебувала
кримінальна справа № 1-242/99 по
обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за
ст. ст. 86-1, 17-83 ч. 3, 19-194 ч.1., 42 КК України,
якого засуджено до 10 років позбавлення
волі, з конфіскацією майна. Вироком
суду від 14.06.1999 р. із засудженого
стягнуто судові витрати за проведення
криміналістичних експертиз у розмірі
1156,68 грн. Виконавчий лист направлено до
Київського слідчого ізолятора.

З матеріалів позову при цьому
вбачається, що лише у листопаді 2013 року,
як зазначає сам позивач, він звернувся
до Солом'янського районного суду м.
Києва із скаргою на постанову
державного виконавця на постанову про
накладення арешту на майно, який своєю
ухвалою від 24.12.2013 р. відмовив у
відкритті провадження у справі.
Зазначена ухвала залишена без змін
згідно з ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 05.03.2014 р., яка направлена
заявнику разом із супровідним листом
від 11.03.2014 р.

Слід зазначити, що позивач також
звертався із позовом до Окружного
адміністративного суду м. Києва про
скасування вищевказаної постанови
державного виконавця, однак, ухвалою
від 28.03.2014 р., позовну заяву позивачу на
стадії до відкриття провадження у
справі залишено без розгляду на
підставі ст. 100 КАС України. Як
вбачається з матеріалів позову та бази
даних «Діловодство спеціалізованого
суду», зазначена ухвала позивачем не
оскаржувалась.

Дослідивши матеріали позову, суд
приходить до висновку, що позивачем
пропущено строк для звернення до
адміністративного суду та констатує,
що позивачем не надано належних та
достатніх доказів в обґрунтування
поважності причин пропуску строку
звернення до суду починаючи з 26.12.2012 р.
та до першого звернення до суду, а також
після відмови у відкритті провадження,
а наведені позивачем доводи та надані
документи не дають підстав для
висновку про наявність поважних причин
пропуску строку звернення до суду. Саме
станом на 26.12.2012 р., як вбачається з
позовних матеріалів, позивачу було
відомо реквізити оскаржуваного
рішення, відомості про орган, який
прийняв це рішення, у т.ч. адреса, та
зміст рішення (про арешт майна), а
відтак позивач був не позбавлений
права на звернення до суду відносно
вказаного рішення.

Суд в контексті наведеного додатково
зазначає, що відповідно до правової
позиції Вищого адміністративного суду
України, викладеній в ухвалі від 13.09.2012
р. (№ П/9991/957/12), не свідчить про
поважність причин пропуску строку
звернення до суду з адміністративним
позовом залишення без руху
аналогічного позову у зв'язку з
недодержанням вимог статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, повернення цього позову у
зв'язку з усуненням не в повному обсязі
недоліків, зазначених в ухвалах,
залишення аналогічного позову без
розгляду у зв'язку з пропуском
встановленого законом строку
звернення до суду та не обґрунтуванням
поважності причин пропуску такого
строку.

З наведеного у сукупності вбачається,
що при зверненні до суду із даним
позовом позивачем пропущено строк
звернення до суду, встановлений ст. 181
КАС України, та відсутні підстави для
визнання причин пропуску до суду
поважними.

Відповідно до положень статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене у сукупності,
суддя приходить до висновку про
залишення позову без розгляду
відповідно до вимог ст. 100 КАС України.

Окрім того, окремо від наведеного
звертає увагу позивача на положення ч. 1
ст. 60 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої особа,
яка вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту. Під час
вирішення такого спору з'ясуванню
підлягають обставини щодо підстав
набуття права власності на спірне
майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги
є приватноправовими. Відповідачами у
справах за цими позовами є стягувач і
боржник, а справа підлягатиме
розглядові за правилами цивільного
судочинства, якщо вони виникають у
цивільних правовідносинах і суб'єктний
склад сторін у них відповідає вимогам
ЦПК України.

Керуючись положеннями статей 99, 100, 160,
165, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя,-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без
розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати
заявнику.

3. Звернути увагу заявника, що залишення
на стадії відкриття провадження у
справі позовної заяви без розгляду з
підстав пропуску строку звернення до
суду не позбавляє позивача права
звернення до суду з наданням разом з
позовною заявою доказів поважності
причин пропуску строку звернення до
суду.

4. У випадку оскарження ухвали позовні
матеріли будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили в порядку
та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Ухвала може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції у порядку
та строки встановлені ст.ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
О.А.
Кармазін