Справа № 183/9940/13-а (2а/183/311/13)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2014 рокусправа № 183/9940/13-а
(2а/183/311/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В.
Нагорної Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
соціального захисту населення
Новомосковської районної державної
адміністрації області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

24 грудня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
соціального захисту населення
Новомосковської районної державної
адміністрації, в якому просив визнати
протиправними дії Управління
соціального захисту населення
Новомосковської районної державної
адміністрації щодо виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік в
розмірі меншому ніж встановлено п.1 ч.4, 7
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язати Управління
соціального захисту населення
Новомосковської районної державної
адміністрації провести перерахунок та
здійснити виплату недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік, як встановлено п. 1 ч.4, 7 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру п'яти
мінімальних заробітних плат,
визначених на момент виплати.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 було
залишено без розгляду.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що адміністративний
позов було подано після закінчення
строків передбачених ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки про порушене право
позивач звернувся до суду лише 24 грудня
2013 року, в той час, коли про своє
порушене право дізнався 11 червня 2013
року.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати і направити сраву до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, її заявник посилається на те, що
оскільки ст. 48 Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
встановлено чіткої дати виплати
щорічної допомоги на оздоровлення, а
лише встановлений період, за який така
допомога повинна бути виплачена, а саме
з 01 січня по 31 грудня відповідного року,
то позивач не міг знати що 11 червня 2013
року йому було нараховано саме цю
допомогу, а не інший вид соціальної
допомоги.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1, відповідно до посвідчення
серії НОМЕР_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, другої категорії та одержує
соціальні виплати згідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виплата позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст. 48
вказаного закону, за 2013 року було
здійснено Упралінням соціального
захисту населення Новомосковської
районної державної адміністрації 11
червня 2013 року у розмірі 100, 00 грн. з
посиланням на постанову Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 №562.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції про залишення
адміністративного позову без розгляду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що строк
звернення до адміністративного суду -
це проміжок часу після виникнення
спору у публічно правових відносинах,
протягом якого особа має право
звернутися до адміністративного суду
із її заявою за вирішенням цього спору
і захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Встановлення таких строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними,
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в
адміністративному процесі сприяє
досягненню юридичної визначеності у
публічно-правових відносинах, а також
стимулює учасників адміністративного
процесу добросовісно ставитися до
виконання своїх обов'язків. Ці строки
обмежують час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Згідно ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Всупереч вказаним нормам
позивачем не було надано жодних
доказів на підтвердження поважності
ним пропуску строку звернення до суду
для захисту своїх порушених прав.
Будь-які об'єктивні чи суб'єктивні
обставини не позбавляли позивача
можливості звернутися до суду, у
визначені законом строки, з
відповідним позовом до відповідача,
якщо позивач вважав, що діями чи
бездіяльністю порушуються його права
та законні інтереси.

Практика Європейського суду з
прав людини, яка відповідно до ст.17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав (
наприклад, справа "Стаббігс та інш.
Проти Великобританії" рішення від
22.10.1996р., "Девеер проти Бельгії"рішення
від 27.02.1980р.).

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що позивачем пропущено строк
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав, свобод та інтересів.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не спростовують зроблений судом
першої інстанції висновок.

Виходячи з наведеного, колегія
суддів вважає за необхідне, апеляційну
скаргу залишити без задоволення,
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін.

На підставі викладеного,
керуючись п.1 ч.1 ст. 199 ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року - залишити
без змін

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Л.М. Нагорна