Справа № 9101/165917/2012
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2013 р. справа № 2а-1391/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Дурасової
Ю.В. Чабаненко С.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Синельниковому та Синельниківському
районі Дніпропетровської області на
постанову Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04.11.11 по справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Синельникове
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату недоплаченої пенсії , -

ВСТАНОВИВ:

"18" жовтня 2011 р. позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Синельниковому та Синельниківському
районі Дніпропетровської області в
якому просив визнати протиправними дії
відповідача та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
м.Синельникове Дніпропетровської
області здійснити перерахунок пенсії
позивачу із застосуванням показника
середньої заробітної плати за 2009 рік.

Постановою Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 листопада 2011 року позовні
вимоги задоволено повністю, визнано
протиправними дії відповідача, та
зобов'язано управління Пенсійного
фонду здійснити перерахунок пенсії
позивачу із застосуванням показника
середньої заробітної плати за 2009 рік.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального права та ухвалити
нове рішення по справі, яким відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції приходить висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду
скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що позивач має право на
перерахунок пенсії за віком згідно
ст.ст. 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Проте, суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Перерахунок пенсій у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня
2003 року (далі Закон 1058), частина 4 якої
передбачає, що у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніш як через 2
роки після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI визнаних такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 ч. 4 ст. 42 Закону 1058 доводить, що
перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу зазначені в частині
першій статті 40 цього Закону.

Тобто, правила частини першої статті 40
при перерахунку пенсії, застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Частина перша статті 40 передбачає, що
для обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України,
за календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії,
використовується як складова для
призначення пенсії відповідно до ч. 2
ст. 40 Закону 1058, і є величиною постійною
не змінною при перерахунку пенсії, на
відміну від інших показників, які
використовуються при визначенні
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи для обчислення
пенсії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
правове розуміння понять «середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України» та
«показник середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії» є різними
правовими категоріями в основі цієї
різності лежить, перед усім, різні
економічні критерії їх визначеності, в
наслідок чого ототожнювати, змішувати
ці понятті не передбачається можливим.
Таке ототожнення судом першої
інстанції є помилковим, неправомірним
та безпідставним.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції
України виключно законами України
визначаються, зокрема, форми і види
пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-12 та Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року. З
огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності,
закріпленого в ст. 9 КАС України,
приписи постанови № 530 від 28 травня 2008
року не можуть застосовуватись до
спірних відносин.

Перерахунок пенсії з більш високого
заробітку передбачений статтею 69
Закону 1788, відповідно до якої
пенсіонерам, які пропрацювали після
призначення пенсії, у тому числі за
віком, не менш як два роки з більш
високим заробітком, ніж той, з якого
було обчислено пенсію, встановлюється
за заявою пенсіонера новий розмір
пенсії виходячи з більш високого
заробітку, який визначається за два
роки роботи підряд для призначення
пенсії відповідно до статей 64-67 цього
Закону. У разі дальшого зростання
заробітку пенсіонера провадиться за
його заявою новий перерахунок пенсії.
Кожний наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш ніж через два роки
після попереднього перерахунку.

З урахуванням зазначеного, підстави
для перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, як встановив суд
першої інстанції відсутні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
обчислення включає в себе призначення
та перерахунок пенсії, разом з цим це не
є тотожні поняття, вони мають різний
правовий зміст та правове
навантаження, при цьому формула
обчислення заробітної плати (доходу)
для обчислення пенсії (призначення та
перерахунку) визначається ч. 2 ст. 40
Закону 1058, з тією тільки різницею, що
середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України,
за календарний рік, що передує року
звернення визначається один раз при
призначенні пенсії, і в подальшому
використовується як постійна величина
для пенсіонера, на відміну від інших
показників, а саме суми коефіцієнтів
заробітної плати (доходу) за кожний
місяць та кількості місяців страхового
стажу, за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції прийшов висновку, що судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а тому постанова суду підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Синельниковому та Синельниківському
районі Дніпропетровської області -
задовольнити.

Постанову Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 листопада 2011 року -
скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч. 10 ст.
183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
С.В. Чабаненко