Справа № 810/4722/13-а
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року м. Київ
810/4722/13-а

17:39

Київський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Панової Г.В.,
за участю секретаря судового
засідання: Волощук Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - не з'явились,

від третьої особи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління
Держземагентства у Васильківському
районі

Київської області

третя особа: Васильківська міська
рада Київської області

про визнання
протиправною відмови і зобов'язання
вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до
суду з позовом до Управління
Держземагентства у Васильківському
районі Київської області (далі -
відповідач), третя особа: Васильківська
міська рада Київської області про
визнання протиправною та нечинною
відмову відповідача від 26.02.2010 № 656/02-01
присвоїти кадастровий номер земельній
ділянці, що належить позивачу і
зобов`язання відповідача присвоїти
кадастровий номер земельній ділянці
для будівництва і обслуговування
житлового будинку розміром 0.10 га по
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач протиправно
відмовив у визначенні кадастрового
номеру земельній ділянці, яка належить
позивачу, оскільки земельна ділянка
розташовано за межами міста Васильків
і присвоєння кадастрових номерів таким
земельним ділянками належить до
компетенції відповідача. Отже,
оскільки присвоєння кадастрового
номеру є обов'язковою умовою державної
реєстрації земельної ділянки і
присвоїти даний номер має саме
відповідач, позивач звернувся до суду
із цим позовом.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 20.09.3013
позовну заяву ОСОБА_1 залишено без
розгляду, оскільки позовну заяву було
подано до суду у зв'язку із пропуском
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визначення
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2014
ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 20.09.3013
скасовано з підстав захисту прав
позивача, оскільки звернення ОСОБА_1 до
суду є способом захисту оформлення
права власності земельної ділянки,
якою користується позивач, і тривалий
час дане питання не знаходить
вирішення у компетентних установах.
Справу направлено до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 15.04.2014 задоволено
заяву про самовідвід судді і передано
справу до відділу документального
забезпечення і контролю Київського
окружного адміністративного суду для
вирішення питання про передачу справи
іншому судді.

Ухвалою від 16.04.2014 адміністративну
справу прийнято до провадження та
призначено до судового розгляду.

Позивач під час судового розгляду
підтримав позовні вимоги і просив суд
позов задовольнити.

Від відповідача до суду надійшли
заперечення проти адміністративного
позову від 15.05.2014 № 2338/01-1, в яких
відповідач просив суд у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю. В обґрунтування доводів
заперечень проти позову відповідач
зазначив, що з моменту прийняття
відповідачем відмови у присвоєнні
кадастрового номеру земельній ділянці,
яка належить позивачу, змінився
порядок присвоєння кадастрових
номерів, тому технічна документація
для складення державного акта на право
власності на земельну ділянку
позивача, що подавалась у 2010 році не
передбачена чинним законодавством.
Отже, оскільки технічна документація
до відповідача відповідно до пункту 110
Порядку ведення державного земельного
кадастру не подавалась підстав для
проведення державної реєстрації
земельної ділянки, а відповідно і
присвоєння кадастрового номеру цій
земельній ділянці у відповідача не
було.

Крім того, від відповідача до суду
надійшла заява від 04.06.2014, в якій
відповідач просить суд здійснювати
розгляд справи без участі
представників Управління
Держземагентства у Васильківському
районі Київської області, а також
повідомляє, що станом на час розгляду
справи, кадастровий номер земельній
ділянці позивача за адресою АДРЕСА_1 не
визначався і не присвоювався.

Від третьої особи - Васильківської
міської ради Київської області до суду
надійшло клопотання про здійснення
судового розгляду даної справи за
відсутності представників третьої
особи. У вказаному клопотанні третя
особа зазначає, що не заперечує проти
задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково, з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, рішенням
Виконавчого комітету Васильківської
міської ради народних депутатів від
23.12.1997 № 369 ОСОБА_1 передано безкоштовно
у приватну власність земельну ділянку
у АДРЕСА_1, загальною площею
0,10 га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

У вересні 2009 року позивач звернулась до
Васильківського районного відділу
Київської обласної філії Державного
підприємства «Центр ДЗК» із заявою про
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку.

У подальшому отримавши розроблену
Васильківським районним відділом
Київської обласної філії Державного
підприємства «Центр ДЗК» технічну
документацію позивач подала її до
Відділу Держкомзему у м. Васильків
Київської області разом із заявою про
присвоєння кадастрового номеру.

Листом від 16.03.2010 № 143/03-02 Відділ
Держкомзему у місті Васильків
Київської області повідомив позивачу,
що присвоїти кадастровий номер
зазначеній земельній ділянці
неможливо, скільки вона знаходиться за
межами індексно-кадастрового плану
міста Васильків (відповідно до файлу іn
4, сформованим за результатами
кадастрових зйомок та вимірів). У
зв'язку з цим Відділом Держкомзему у
місті Васильків Київської області за
вихідним номером 58/03-02 від 16.02.2010 був
направлений до Управління Держкомзему
у Васильківському районі
лист-клопотання з приводу присвоєння
кадастрових номерів земельним
ділянкам, які розташовані за межами
індексно-кадастрового плану міста
Васильків. На зазначений лист була
отримана відмова.

Так, листом від 26.02.2010 № 656/02-1 Управління
Держкомзему у Васильківському районі
Київської області повідомило, що
згідно схеми розташування даної
земельної ділянки та автоматизованої
системи координат Васильківського
району дані земельні ділянки
знаходяться на території
Васильківського району, за межами
населеного пункту. Виходячи з
викладеного, рішення Васильківської
міської ради прийнято з перевищенням
повноважень щодо розпорядження
земельними ділянками за межами
населеного пункту на території
Васильківського району. Тому,
розглянути та вирішити питання по суті
неможливо.

Вважаючи відмову відповідача
присвоїти кадастровий номер земельній
ділянці протиправною та нечинною,
позивач звернувся до суду.

При вирішенні даного спору по суті
заявлених позовних вимог, суд враховує,
що предметом цього спору є, у тому
числі, відмова відповідача у
присвоєнні кадастрового номеру, яка
викладена у листі від 26.02.2010 № 656/02-1. У
свою чергу, завданням
адміністративного судочинства є
перевірка правомірності такої відмови
з огляду на чіткі критерії, які
викладені у частині третій статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Так, ця норма визначає, що у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Крім того, суд також враховує, що з
моменту прийняття відповідачем
відмови у лютому 2010 року та на час
розгляду даної справи по суті
заявлених позовних вимог в суді минуло
чотири роки, що, у свою чергу, є
підставою для застосування судом до
спірних правовідносин норм, які діяли
на час прийняття відповідачем даної
відмови та надання правової оцінки цій
відмови на предмет її відповідності до
норм чинного на той час законодавства,
яке регулювало порядок присвоєння
земельній ділянці кадастрового номера.

Земельні відносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно з статтею 193 Земельного кодексу
України, у редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин,
державний земельний кадастр - це єдина
державна система земельно-кадастрових
робіт, яка встановлює процедуру
визнання факту виникнення або
припинення права власності і права
користування земельними ділянками та
містить сукупність відомостей і
документів про місце розташування та
правовий режим цих ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

Відповідно до статті 202 Земельного
кодексу України державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється у
складі державного реєстру земель.
Державний реєстр земель складається з
двох частин: а) книги записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок;
б) Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку.

За приписами статті 204 Земельного
кодексу України, у редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, державний земельний
кадастр ведеться уповноваженим
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів. Порядок ведення
державного земельного кадастру
встановлюється законом.

До набрання чинності Законом
України "Про Державний земельний
кадастр", що набрав чинності з 01.01.2013, а
також Порядку ведення Державного
земельного кадастру, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2012 № 1051, на момент звернення
позивача до відповідача з приводу
присвоєння земельній ділянці
кадастрового номеру Державним
комітетом України із земельних
ресурсів відповідно до законів України
від 05.11.2009 № 1702-VI "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
спрощення порядку набуття прав на
землю" та від 05.03.2009 № 1066-VI "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
а також порядку поділу та об'єднання
земельних ділянок" було прийнято наказ
від 15.02.2010 № 168 «Про затвердження
Порядку присвоєння кадастрових
номерів земельним ділянкам».

Слід звернути увагу, що відповідно до
пунктів 3 та 4 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України від 05.03.2009 №
1066-VI "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку, а також порядку
поділу та об'єднання земельних ділянок"
передбачено, що до створення єдиної
системи органів реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обмежень: право
власності або право користування
земельною ділянкою виникає з моменту
державної реєстрації земельної
ділянки. Кабінету Міністрів України:
протягом місяця з дня набрання
чинності цим Законом привести свої
нормативно-правові акти у
відповідність із цим Законом та
забезпечити приведення
міністерствами, іншими центральними
органами виконавчої влади їх
нормативно-правових актів у
відповідність із цим Законом.

Отже, у будь-якому випадку чинне
законодавство передбачало обов'язкову
державну реєстрацію земельної ділянки
шляхом присвоєння її кадастрового
номеру.

У листі від 01.03.2010 № 5110/21/13-10 Державний
комітету України із земельних ресурсів
на звернення, яке надійшло від
Державного комітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва щодо присвоєння
кадастрових номерів земельним
ділянкам офіційно повідомив з
посиланням на частину першу статті 25
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" що кадастровим
номером об'єкта нерухомого майна є
індивідуальний номер, позначений
цифрами, який присвоюється кожному
окремо визначеному об'єкту нерухомого
майна, який не повторюється на всій
території України і залишається
незмінним протягом усього часу
існування цього об'єкта.

Крім того, Державний комітет України із
земельних ресурсів зазначив, що
присвоєння кадастрових номерів
земельним ділянкам здійснюється
відповідно до Порядку присвоєння
кадастрових номерів земельним
ділянкам (далі - Порядок), затвердженого
наказом Держкомзему від 15.02.2010 № 168,
яким встановлено процедуру формування
та присвоєння кадастрового номера
земельної ділянки, внесення
відповідних відомостей до державного
реєстру земель.

Зі змісту прийнятого Порядку
вбачалось, що кадастрові номери
присвоюються усім земельним ділянкам
незалежно від форм власності. При
переході права власності на земельну
ділянку від однієї особи до іншої, при
встановленні інших, крім права
власності, речових прав на земельну
ділянку кадастровий номер залишається
без змін (пункт 1.5 Порядку).

Відповідно до пункту 5.1 Порядку
формування кадастрових номерів
земельних ділянок, які на момент
набрання чинності цим наказом надані у
власність (користування) та не мають
кадастрових номерів, здійснюється
територіальними органами Держкомзему.

Пунктом 5.2 Порядку було передбачено, що
для формування та присвоєння
кадастрового номера земельній ділянці,
яка на момент набрання чинності цим
наказом надана у власність
(користування) та не має кадастрового
номера, власник (користувач) такої
земельної ділянки або уповноважена ним
особа подає до територіального органу
Держкомзему за місцем знаходження
земельної ділянки заяву про присвоєння
кадастрового номера земельної ділянки.
До заяви додаються: копія документа, що
посвідчує особу; копія
ідентифікаційного номера у Єдиному
державному реєстрі фізичних осіб - для
фізичної особи, коду в Єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України - для юридичної
особи; копія документа, що посвідчує
право на земельну ділянку.

Згідно з пунктом 5.3 Порядку
територіальний орган Держкомзему
протягом трьох робочих днів розглядає
подані документи та: 1) у разі наявності
в архіві документації із землеустрою
на відповідну земельну ділянку, що
включає документи, зазначені у абзацах
п'ятому та шостому пункту 2.2 цього
Порядку, та відповідності розташування
меж земельної ділянки даним чергового
кадастрового плану: формує кадастровий
номер земельної ділянки з дотриманням
вимог розділу II цього Порядку;
відображає дані про формування
кадастрового номера земельної ділянки
на титульному аркуші документації із
землеустрою, плані меж (кадастровому
плані) земельної ділянки, відомостях
обробки теодолітного ходу та
вирахування координат поворотних
точок меж земельної ділянки шляхом
проставлення відмітки такого змісту:
"Кадастровий номер__сформовано "__" __20__
р., прізвище, ім'я, по батькові посадової
особи, підпис". Виправлення у відмітці
не допускаються; передає документацію
із землеустрою та копію заяви власника
(користувача) земельної ділянки з
доданими до неї документами до філії
Центру ДЗК для внесення відомостей до
АС ДЗК та відкриття Поземельної книги;
2) у разі відсутності документації із
землеустрою, що включає документи,
зазначені у абзацах п'ятому та шостому
пункту 2.2 цього Порядку, або виявлення
невідповідностей розташування меж
земельної ділянки даним чергового
кадастрового плану, інформує заявника
про необхідність розробки
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). Присвоєння
кадастрового номера у цьому випадку
здійснюється відповідно до розділу IV
цього Порядку.

У свою чергу, розділ IV Порядку
передбачав, що у разі виявлення
невідповідностей розташування меж
земельної ділянки даним чергового
кадастрового плану територіальний
орган Держкомзему повертає
документацію із землеустрою її
розробнику для доопрацювання разом з
протоколом перевірки та викопіюванням
з чергового кадастрового плану
(підпункт 2 пункту 4.3 Порядку).

При цьому, судом встановлено, що
вказаний Порядок не був зареєстрований
в Міністерстві юстиції України, як того
вимагає Постанова Кабінету Міністрів
України від 28.12.1992 № 371 «Про
затвердження Положення про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів
виконавчої влади» та скасований
наказом Державного комітету України
із земельних ресурсів від 14 травня 2010
року № 370, проте з урахуванням положень
офіційного листа Державного комітету
України із земельних ресурсів від
01.03.2010 № 5110/21/13-10 фактично цей Порядок
застосовувся при вирішенні питання
щодо присвоєння кадастрового номеру,
оскільки на той час іншого
підзаконного нормативно-правового
акта, який регулює порядок присвоєння
кадастрового номеру не існувало.

У подальшому, Кабінетом Міністрів
України була прийнята постанова від
18.08.2010 № 749 "Про затвердження
Тимчасового порядку присвоєння
кадастрового номера земельній
ділянці", яка також аналогічно
регулювала порядок присвоєння
кадастрового номеру та передбачала, що
територіальні органи Держземагенства
за результатом розгляду поданих
документів мають у разі відповідності
даних, визначених абзацом першим цього
пункту, визначити кадастровий номер
земельної ділянки (пункти 13, 14
Тимчасового порядку) або повернути у
день звернення заявнику документацію
із землеустрою та протокол проведення
перевірки у разі наявності зауважень
до документації із землеустрою та
обмінного файла (пункт 14 Тимчасового
порядку).

Таким чином, на час виникнення спірних
правовідносин та прийняття відмови від
26.02.2010, відповідач розглядаючи заяву
ОСОБА_1 повинен був відповідно до
Порядку прийняти рішення про
присвоєння кадастрового номеру чи у
випадку виявлення невідповідностей
розташування меж земельної ділянки
даним чергового кадастрового плану
повернути документацію із землеустрою
її розробнику для доопрацювання разом
з протоколом перевірки та викопіювання
з чергового кадастрового плану, або у
разі відсутності нормативно-правового
регулювання порядку присвоєння
кадастрового номеру, повідомити про це
заявника - ОСОБА_1 та у
подальшому провести процедуру
розгляду документів, які були подані
позивачем відповідно до Тимчасового
порядку присвоєння кадастрового
номера земельній ділянці, який
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 18.08.2010 № 749.

У даному випадку відповідачем листом
від 26.02.2010 № 656/01-1, відмовлено у
присвоєнні кадастрового номеру
земельній ділянці позивачу з підстав
прийняття рішення Васильківської
міської ради з перевищенням
повноважень щодо розпорядження
земельними ділянками за межами
населеного пункту на території
Васильківського району, тобто, відмова
у присвоєнні кадастрового номеру
прийнята із порушенням процедури її
прийняття. Так, жодних належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту складання та направлення
позивачеві відповідного протоколу
перевірки відповідачем суду не надано.

Таким чином, для з'ясування
питання про наявність підстав для
відмови у присвоєнні земельній ділянці
позивача кадастрового номеру,
відповідачу необхідно було надати
позивачу протокол проведення
перевірки та викопіювання з чергового
кадастрового плану, чого зроблено не
було.

При цьому, у запереченнях на позов
відповідачем також не обґрунтовано
правомірність прийняття такої відмови
та не наведено доводів за наявності
яких відповідач її приймав.

Адміністративний суд, оцінюючи
відповідність чинному законодавству
рішення або дії суб'єкта владних
повноважень передусім, досліджує їх на
предмет відповідності принципам
Кодексу адміністративного судочинства
України, зокрема принципу законності,
що закріплений у статті 19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши обставини справи суд
дійшов висновку, що відповідач діяв не
у спосіб, встановлений законодавством,
що в свою чергу призвело до порушення
прав позивача.

За таких обставин, враховуючи
недотримання відповідачем процедури
розгляду землевпорядної документації,
оскаржувана відмова відповідача є
протиправною та такою, що не відповідає
вимогам частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду доказів правомірності
прийняття відмови у присвоєнні
кадастрового номеру земельній ділянці
позивача за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відмова Управління
Держкомзему у Васильківському районі
Київської області присвоїти
кадастровий номер земельній ділянці
площею 0,10 га по АДРЕСА_1, яка викладена у
листі від 26.02.2010 № 656/02-1, є протиправною.
При цьому, суд зазначає, що дана відмова
не може бути визнана судом нечинною, як
просить позивач у позові, оскільки
нечинними визнаються
нормативно-правові акти.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача присвоїти кадастровій
номер земельній ділянці належній
позивачу, суд зазначає про таке.

Як вже було зазначено судом, з 01.01.2013
набрав чинності Закон України від
07.07.2011 № 3613-VI «Про державний земельний
кадастр».

Пункт 2 Прикінцевих та перехідних
положень даного нормативно-правового
акта визначає, що земельні ділянки,
право власності (користування) на які
виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від присвоєння
їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх державна
реєстрація здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) за заявою їх власників
(користувачів земельної ділянки
державної чи комунальної власності).

Як повідомив суду представник
відповідача у заяві від 04.06.2014, станом
на час розгляду даної справи в суді,
кадастровий номер земельній ділянці
(АДРЕСА_1) не визначався та не
присвоєний.

Станом на час розгляду справи в суді
порядок ведення Державного земельного
кадастру визначений Постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №
1051.

Відповідно до пункту 4 Порядку ведення
Державного земельного кадастру
ведення Державного земельного
кадастру здійснює Держземагентство та
його територіальні органи.

Згідно з пунктом 26 Порядку ведення
Державного земельного кадастру
система кадастрової ідентифікації
об'єктів Державного земельного
кадастру є єдиною на всій території
України.

Відповідно до пункту 29 Порядку ведення
Державного земельного кадастру
кадастровим номером земельної ділянки
є індивідуальна, що не повторюється на
всій території України, послідовність
цифр та знаків, яка присвоюється
земельній ділянці під час її державної
реєстрації і зберігається за нею
протягом усього часу існування.

Кадастровий номер земельної ділянки
присвоюється за допомогою програмного
забезпечення Державного земельного
кадастру.

Кадастровий номер присвоюється
земельній ділянці незалежно від форми
власності. У разі переходу права
власності на земельну ділянку від
однієї особи до іншої, виникнення
інших, крім права власності, речових
прав на земельну ділянку, зміни речових
прав на земельну ділянку, інших
відомостей про неї кадастровий номер
не змінюється.

У разі поділу чи об'єднання земельній
ділянці присвоюється новий
кадастровий номер

Ідентифікатором земель у межах
державного кордону, земель у межах
територій
адміністративно-територіальних
одиниць, обмежень у використанні
земель у Державному земельному
кадастрі є їх обліковий номер.

Ідентифікатором земельної ділянки у
Державному земельному кадастрі є її
кадастровий номер.

Згідно з пунктом 107 Порядку ведення
Державного земельного кадастру
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється під час її формування за
результатами складення документації
із землеустрою після її погодження у
встановленому порядку та до прийняття
рішення про її затвердження органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування (у разі, коли згідно із
законом така документація підлягає
затвердженню таким органом) шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
земельну ділянку відповідно до пунктів
49 - 54 цього Порядку.

Відповідно до пункту 110 Порядку ведення
Державного земельного кадастру для
державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстраторові, який здійснює таку
реєстрацію, подаються:

1) заява про державну реєстрацію
земельної ділянки за формою згідно з
додатком 22;

2) оригінал погодженої відповідно до
законодавства документації із
землеустрою, яка є підставою для
формування земельної ділянки (разом з
позитивним висновком державної
експертизи землевпорядної
документації у разі, коли така
документація підлягає обов'язковій
державній експертизі землевпорядної
документації);

3) електронний документ;

4) документ, що підтверджує оплату
послуг з державної реєстрації
земельної ділянки (крім випадку,
передбаченого в абзаці четвертому
пункту 86 цього Порядку, коли
зазначається реєстраційний номер
попередньої заяви або подається її
копія).

Згідно з пунктом 111 Порядку ведення
Державного земельного кадастру
державний кадастровий реєстратор для
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки протягом 14
календарних днів з дня реєстрації
відповідної заяви перевіряє:

1) відповідність поданих документів
вимогам, передбаченим пунктом 67 цього
Порядку;

2) електронний документ відповідно до
пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний
кадастровий реєстратор виконує одну з
таких дій:

- здійснює державну реєстрацію
земельної ділянки:

- за допомогою програмного
забезпечення Державного земельного
кадастру присвоює кадастровий номер
земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить
відомості до неї (крім відомостей про
затвердження документації із
землеустрою, на підставі якої
здійснена державна реєстрація
земельної ділянки, а також про
власників, користувачів земельної
ділянки);

- робить позначку про проведення
перевірки електронного документа та
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру відповідно до
підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного
забезпечення Державного земельного
кадастру відомості, зазначені у
підпункті 1 пункту 197 цього Порядку,
відповідним органам державної влади,
органам місцевого самоврядування;

приймає рішення про відмову у
державній реєстрації земельної
ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85
цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів,
зазначених у пункті 110 цього Порядку,
вимогам законодавства;

- розташування в межах земельної
ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини;

- розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів,
зазначених у пункті 110 цього Порядку, не
в повному обсязі.

Таким чином, у разі наявності у особи,
яка має намір провести державну
реєстрацію земельної ділянки,
документів, які наведені у переліку
пункту 110 Порядку ведення Державного
земельного кадастру, вона може
звернутись до відповідача для
проведення такої реєстрації.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій»
документація із землеустрою -
затверджені в установленому порядку
текстові та графічні матеріали, якими
регулюється використання та охорона
земель державної, комунальної та
приватної власності, а також матеріали
обстеження і розвідування земель,
авторського нагляду за виконанням
проектів тощо.

Згідно зі статтею 25 Закону України від
22.05.2013 № 858-IV «Про землеустрій»
документація із землеустрою
розробляється у вигляді програм, схем,
проектів, спеціальних тематичних карт,
атласів, технічної документації.

У запереченнях на позов відповідач
зазначає, що технічна документація, яка
подавалась до відповідача у 2010 році не
передбачена чинним законодавством на
час розгляду справи в суді.

Проте, під час розгляду справи позивач
надав суду для ознайомлення новий
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на території
АДРЕСА_1, який складений у
2013 році.

Отже, враховуючи, що відповідачем 26.02.2010
було протиправно відмовлено у
присвоєнні земельній ділянці позивача
кадастрового номеру, з метою
відновлення порушених прав позивача та
з урахуванням, що позивач тривалий час
не може вирішити питання щодо
присвоєння кадастрового номеру
земельній ділянці, суд вважає за
необхідне зобов'язати відповідача у
порядку та спосіб передбачений чинним
законодавством розглянути питання
щодо державної реєстрації земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку
площею 0,10 га по АДРЕСА_1 шляхом
присвоєння кадастрового номеру даній
земельній ділянці.

При цьому, задовольняючи позов
частково суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендації Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80) 2 "Щодо
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень",
прийнятої Комітетом Міністрів 11
березня 1980 року на 316-му засіданні
заступників міністрів, під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності.

Під дискреційними повноваженням
розуміють таке повноваження, яке надає
певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
визначених законом, адміністративний
орган має можливість самостійно (на
власний розсуд) вибрати один з кількох
варіантів рішення.

Таким чином, враховуючи, що
повноваження відповідача щодо
здійснення державної реєстрації
земельних ділянок, у тому числі
присвоєння їм кадастрових номерів, є
дискреційними повноваженнями
відповідача, які він має реалізувати у
порядку та спосіб передбачений
законом, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для зобов'язання
відповідача присвоїти кадастровий
номер земельній ділянці, яка належить
позивачу.

З огляду на викладене, позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню
частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відповідно до статті 97 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд за клопотанням однієї зі сторін
визначає грошовий розмір судових
витрат, які повинні бути їй
компенсовані.

Оскільки позивач вимог про
відшкодування судових витрат не
заявляв, судові витрати стягненню на
користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову
Управління Держкомзему у
Васильківському районі Київської
області присвоїти кадастровий номер
земельній ділянці площею 0,10 га по
АДРЕСА_1, яка викладена у листі від
26.02.2010 № 656/02-1.

3. Зобов'язати Управління
Держземагентства у Васильківському
районі Київської області у порядку та
спосіб передбачений чинним
законодавством розглянути питання
щодо державної реєстрації земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку
площею 0,10 га по АДРЕСА_1 шляхом
присвоєння кадастрового номеру даній
земельній ділянці.

4. У задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні, - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 06 червня 2014 р.