Справа № 810/2747/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року 810/2747/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Каратаєвої Л.О.,

представника відповідача -
Вязьмітінової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення,

в с т а н о в и в:

7 травня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»
(ТОВ «Цеппелін Україна ТОВ»,
товариство) із позовом до Київської
митниці Міндоходів (митний орган,
митниця, орган доходів і зборів) про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості від 26 листопада 2013 року
№125000004/2013/111175/2.

Зазначали, що митним органом порушено
строк завершення митного оформлення,
процедуру проведення консультації, не
дотримано порядок застосування методу
визначення митної вартості щодо
подібних (аналогічних) товарів, а також
вимоги стосовно оформлення рішення про
коригування митної вартості.

Посилаючись на необґрунтованість та
безпідставність прийнятого
відповідачем рішення, просили визнати
його протиправним і скасувати.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила позов задовольнити повністю.

Представник Київської митниці
Міндоходів позовні вимоги не визнала, у
задоволенні позову просила відмовити.
Вказала, у тому числі і в письмових
запереченнях, на правомірність дій
митного органу, а також на неточності у
поданих до митного оформлення
документах. Звертала увагу на те, що
позивач та його контрагент у
зовнішньоекономічній операції є
взаємопов'язаними. Підкреслювала, що
саме декларант є зацікавленою особою
щодо митного оформлення
задекларованого товару, а тому він
повинен доводити правильність
визначення ним митної вартості та
брати активну участь у проведенні
процедури консультацій.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши інші
докази, які містяться в матеріалах
справи, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позову, з
огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» є
юридичною особою, зареєстроване
Голосіївською районною в місті Києві
державною адміністрацією 26 листопада
1998 року (а.с.141). Основними видами його
діяльності є: оптова торгівля іншими
машинами і устаткуванням; роздрібна
торгівля іншими невживаними товарами в
спеціалізованих магазинах; надання
інших інформаційних послуг; діяльність
в сфері інжинірингу, геології та
геодезії, надання послуг технічного
консультування в цих сферах; інша
професійна, наукова та технічна
діяльність.

Судом встановлено, що 1 лютого 2013 року
позивачем укладено договір
купівлі-продажу обладнання №ZIAG-ZUK-2013 із
компанією «Zeppelin International AG», за яким
продавець («Zeppelin International AG»)
зобов'язується продавати та
поставляти, а покупець («Цеппелін
Україна ТОВ») - приймати та оплачувати
обладнання, таке як екскаватори,
бульдозери, грейдери та інша техніка
виробництва КАТЕРПІЛЛАР та
Катерпіллар груп (HYSTER, BITELLI, ZEPPELIN, WEBER,
HATZ), а також обладнання виробництва AGCO,
BERTHOUD Agricole SAS, BOURGAULT, CLAAS, Cosben, Floetzinger, Lameter,
M3, MAN, Meccanica Breganzese, Metso, OLYMPIAN, REMU, Reschke, Romea,
SHWING, SEM, SYMEX TECHOTER S.R.L., TEDOM, TEREX, TRIMBLE, Verco, VTN
та частини дорожної техніки цих
торгових марок згідно з кількістю та
цінами, зазначеними в інвойсах, які є
додатком до цього контракту, на умовах
СІР Київ, або EXW Брюссель (Incoterms-2010).

Згідно із пунктом 4.3 такого договору
ціни на обладнання визначаються кожною
окремою позицією в калькуляції та
транспортному інвойсі за кожну
одиницю. Загальна сума договору
складає 90000000 доларів США та 10000000 Євро
(а.с.19-22).

З'ясовано, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Цеппелін Україна
ТОВ» і компанія «Zeppelin International AG» є
пов'язаними особами, цей факт не
заперечувався сторонами.

18 листопада 2013 року товариство
«Цеппелін Україна ТОВ» пред'явило до
митного оформлення на Київську митницю
Міндоходів обладнання, придбане за
договором №ZIAG-ZUK-2013, а саме: колісний
екскаватор-навантажувач торгівельної
марки «Caterpillar» (країна виробництва -
Великобританія) модель 428F, в комплекті
з двома ковшами з фронтальним об'ємом
1,03 м3 та екскаваційним ковшем об'ємом
0,233 м3, рік виробництва 2013.

З метою митного оформлення такого
імпортованого обладнання позивач
подав до митниці засобами електронного
зв'язку митну декларацію №125130000/2013/867999
від 18 листопада 2013 року, а також
наступні документи: картку обліку
особи, яка здійснює операції з
товарами; міжнародну автомобільну
накладну; рахунок-фактуру; пакувальний
лист; зовнішньоекономічний договір
(контракт); довідку про проведення
декларування валютних цінностей,
доходів та майна; декларацію
відповідності; інформацію про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю; декларацію
про походження товару; заяву імпортера;
розпорядження консигнанта.

Митна вартість товару визначена
позивачем за ціною господарської
операції згідно зовнішньоекономічного
контракту на рівні 69899,42 доларів США.

18 листопада 2013 року електронна митна
декларація прийнята до митного
оформлення (а.с.32). Цього ж дня
інспектором митного органу надіслано
повідомлення про необхідність надання
таких додаткових документів (а.с.33):
копії митної декларації країни
відправлення; прайс-листа
фірми-виробника; рахунку на користь
третіх осіб; договору із третіми
особами; висновку експертної
організації; виписки з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оформлюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляція
виробника).

19 листопада 2013 року позивачем
відправлене електронне повідомлення
про надання додаткових документів
(митної декларації країни
відправлення, листа продавця про
відсутність у виробника практики
оформлення прайс-листів, висновку
експертної організації), а також надані
пояснення щодо відсутності у імпортера
решти документів, які запитувались
(а.с.34-35). Також просили завершити митне
оформлення, а у разі відмови у
застосуванні першого методу
визначення митної вартості - провести
консультації у письмовому вигляді та
надати інформацію щодо подібних
розмитнюваних товарів.

20 листопада 2013 року позивачем
відправлено електронне повідомлення з
вимогою про завершення митного
оформлення за митною декларацією
№125130000/2013/867999 від 18 листопада 2013 року у
зв'язку з наданням додаткових
документів на запит митниці (а.с.81-82).

22 листопада 2013 року митним органом
повідомлено, що надані товариством
додаткові документи не можуть стати
підставою для підтвердження
заявленого рівня митної вартості
товарів за ціною договору щодо товару,
який імпортується, оскільки: документи
подано не повному обсязі; копія листа
від 15 травня 2013 року №15 щодо
відсутності практики оформлення
прайс-листів на обладнання надана
продавцем, а не виробником; вартість
товару відповідно до звіту про оцінку
вартості товару юридичної компанії
«Правозахист Україна» від 18 листопада
2013 року №299 визначалась на умовах
поставки СІР згідно з Інкотермс-2000, що
унеможливлює прорахування числових
значень складових митної вартості
товару; у розділі VI звіту зазначено, що
оцінювач не проводив візуального
огляду об'єкту оцінки, а вся інформація
про нього отримана з документації,
наданої замовником (а.с.83).

25 листопада 2013 року о 13:12:37 товариством
до Київської митниці направлено
примірник митної декларації
№125130000/2013/568269 від 2 жовтня 2013 року,
оформленої за першим методом - для
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 та 60 Митного
кодексу України (а.с.84-86).

25 листопада 2013 року о 18:19:59 митним
органом надіслана інформація
наступного змісту: «згідно підпункту 6
частини другої статті 255 Митного
кодексу України подання додаткових
документів відповідно до частини
третьої статті 53 цього кодексу в межах
передбаченого нею строку, перебіг
якого припиняється з моменту отримання
митницею таких документів чи письмової
відмови декларанта або уповноваженої
ним особи у їх наданні» (а.с.87).

26 листопада 2013 року митним органом
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №125000004/2013/111175/2,
отримане позивачем цього ж дня о 17:52:20
(а.с.12-13,89).

27 листопада 2013 року позивач звернувся
до митного органу із заявою про митне
оформлення товару в режимі «під
гарантійне зобов'язання», подав нову
митну декларацію №125130000/2013/868655, в якій
задекларував відповідний товар за
митною вартістю, що визначена з
урахуванням рішення митного органу про
коригування митної вартості товарів,
сплатив всі митні платежі згідно з
митною вартістю цих товарів,
визначеною відповідачем, для випуску
товару у вільний обіг.

26 листопада 2013 року митним органом
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів (а.с.12). Як видно
із такого рішення, орган доходів і
зборів зазначив, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору
(контракту), оскільки документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та
декларантом на вимогу митниці не
подано додаткові документи для
підтвердження митної вартості в
повному обсязі відповідно до частин
третьої, четвертої статті 53 Митного
кодексу України; метод за ціною
договору (контракту) щодо ідентичних
товарів не може бути використаний у
зв'язку із відсутністю цінової
інформації щодо митного оформлення
ідентичного товару, тому використаний
метод за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, на основі
наявної у митному органі інформації, а
саме: митні декларації від 25 жовтня 2013
року №125000004/2013/110126/1, від 10 жовтня 2013
року №125130000/2013/865364, від 15 жовтня 2013 року
№125130000/2013/865627, від 5 вересня 2013
року №125130000/2013/566445, від 18 вересня 2013
року №125130000/2013/567331, від 25 жовтня 2013 року
№125130000/2013/866406, з урахуванням листа
«Цеппелін Україна ТОВ» від 26 листопада
2013 року. Також вказано і перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частинами третьою та
четвертою статті 53 Митного кодексу
України, за умови подання яких митна
вартість може бути визнана митницею.

У той же час, митні декларації, які
враховувалися при прийнятті
оскаржуваного рішення були сформовані
за наслідками коригування митним
органом заявленої вартості товарів, а
не за ціною договору. Такий факт
підтвердили і представники сторін у
судовому засіданні.

17 січня 2014 року (у межах 80-денного
строку) позивачем подано заяву про
надання необхідних відомостей та
документів для підтвердження
заявленої митної вартості (а.с.94-96).

27 січня 2014 року митним органом
надіслана відповідь за №06.1-47/2/12-622, якою
позивачу відмовлено у визнанні митної
вартості, заявленої товариством
«Цеппелін Україна ТОВ» (а.с.97-99).

У судовому засіданні представник
відповідача зазначила, що додаткові
документи у позивача були витребувані
у зв'язку із спрацюванням єдиної
автоматизованої інформаційної системи
митного органу, оскільки у попередні
періоди аналогічний товар
розмитнювався за вищою від заявленої
вартістю.

При цьому, представник митного органу
не змогла пояснили чому під час
витребування додаткових документів не
було зазначено підстави для цього.
Зазначила, що митницею враховувалась
взаємопов'язаність позивача і продавця
за відповідним контрактом. Однак, знову
ж таки, не пояснила чому під час
витребування документів, які надаються
саме для спростування впливу такого
взаємозв'язку на ціну договору
Київська митниця не вказала, що
документи необхідно надати для такого
спростування, як і не виклала письмові
обґрунтування, що відповідний вплив
мав місце у цьому випадку.

Також представник відповідача
зазначила, що товариством під час
митного оформлення було надано інвойс
від 15 листопада 2013 року №204765/73, а у
міжнародній транспортній накладній
міститься посилання на інвойс від 3
жовтня 2013 року №204765/74. Разом із тим,
чому митницею не було вказано про таку
невідповідність під час витребування
додаткових документів, як і не
витребувано належний інвойс - не
пояснила. У свою чергу, представник
позивача вказала, що така обставина
мала місце у зв'язку із тим, що
відповідний інвойс оформлений згідно
договору консигнації, а ціна в інвойсі
від 3 жовтня 2013 року №204765/74 є значно
меншою за зазначену у такому документі
від 15 листопада 2013 року.

У судовому засіданні також з'ясовано,
що 2 жовтня 2013 року оформлено у митному
відношенні товар аналогічний до того,
який розмитнювався у цьому випадку
(колісний екскаватор-навантажувач
торгівельної марки «Caterpillar», країна
виробництва Великобританія, модель 428F)
за митною декларацією від 2 жовтня 2013
року №125130000/2013/568269 (а.с.90-91), при чому за
основним методом визначення митної
вартості - за ціною договору (71023 долари
США).

Однак вказана митна декларація не
бралася до уваги Київською митницею
при визначенні митної вартості товару
за ціною щодо подібних товарів у
випадку, який розглядається.

Натомість представник відповідача
подала примірник наказу Київської
митниці Міндоходів від 8 січня 2014 року
№4-0 про притягнення до дисциплінарної
відповідальності за неналежне
виконання службових обов'язків
головного державного інспектора
митного поста «Святошин» Суховатого
А.Ю. у вигляді затримки до одного року у
призначенні на вищу посаду у зв'язку із
неналежним здійсненням контролю
правильності визначення митної
вартості товару при оформленні митної
декларації №125130000/2013/568269 від 2
жовтня 2013 року (а.с.155-156).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як визначає стаття 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

У статті 318 Митного кодексу України
закріплено, що митний контроль
передбачає виконання органами доходів
і зборів мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

У статті 8 Митного кодексу України
принципами здійснення державної
митної справи визначено законність,
презумпцію невинуватості, єдиний
порядок переміщення товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України, спрощення законної
торгівлі; заохочення доброчесності.

Згідно положень статті 257 Митного
кодексу України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення, зокрема: код товару згідно
з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів;
митна вартість товарів та метод її
визначення; суми митних платежів;
спосіб забезпечення сплати митних
платежів (у разі застосування заходів
гарантування їх сплати).

За змістом статей 49 та 50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

У силу приписів частин четвертої та
п'ятої статті 58 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за основним методом (тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу
(стаття 57 Митного кодексу України).

За нормами статті 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

У частині п'ятій цієї ж статті вказано,
що забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності із частиною третьою
статті 53 Митного кодексу України в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Крім того, у разі якщо орган доходів і
зборів має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу органу доходів і
зборів, крім документів, зазначених у
частинах другій та третій цієї статті,
подає (за наявності) такі документи: 1)
виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію) (частина
четверта статті 53 Митного кодексу
України).

За змістом статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
закріплено, що метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо щодо продажу оцінюваних
товарів або їх ціни відсутні будь-які
умови або застереження, які
унеможливлюють визначення вартості
цих товарів. Метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

Згідно із частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур, до якої Україна приєдналась
згідно із Законом України №3018-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур», встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства.

Згідно вимог частини другої статті 55
Митного кодексу України прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої органом доходів
і зборів, та фактів, які вплинули на
таке коригування; інформацію про: а)
право декларанта або уповноваженої ним
особи на випуск у вільний обіг товарів,
що декларуються: у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Процедура визначення митної вартості
за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів врегульована
статтею 60 Митного кодексу України. Так,
у разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу,
за митну вартість береться прийнята
органом доходів і зборів вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продано на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари (частина четверта статті 60
Митного кодексу України).

У разі якщо для цілей застосування
цього методу виявляється більш як одна
вартість договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, для визначення
митної вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість (частина сьома статті 60
Митного кодексу України).

За нормами статті 255 Митного кодексу
України митне оформлення завершується
протягом чотирьох робочих годин з
моменту пред'явлення органу доходів і
зборів товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
підлягають митному оформленню (якщо
згідно з цим Кодексом товари,
транспортні засоби комерційного
призначення підлягають пред'явленню),
подання митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та всіх
необхідних документів і відомостей,
передбачених статтями 257 і 335 цього
Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї
статті, може бути перевищений на час
виконання відповідних формальностей
виключно у разі: 1) виконання митних
формальностей поза місцем
розташування органу доходів і зборів
відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2)
підтвердженого письмово бажання
декларанта або уповноваженої ним особи
подати відповідно до цього Кодексу
додаткові документи чи відомості про
зовнішньоекономічну операцію або
характеристики товару; 3) проведення
досліджень (аналізу, експертизи) проб і
зразків товарів, якщо товари не
випускаються відповідно до частини
двадцять першої статті 356 цього
Кодексу; 4) виявлення порушень митних
правил, якщо товари не випускаються
відповідно до частини п'ятої цієї
статті; 5) зупинення митного оформлення
відповідно до Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції»; подання
додаткових документів відповідно до
частини третьої статті 53 цього Кодексу
в межах передбаченого нею строку,
перебіг якого припиняється з моменту
отримання митницею (митним постом)
таких документів чи письмової відмови
декларанта або уповноваженої ним особи
у їх наданні;7) призупинення митного
оформлення відповідно до статей 399 і 400
цього Кодексу.

На підставі встановлених у ході
судового розгляду обставин і аналізу
викладених законодавчих приписів, суд
констатує таке.

По-перше, відповідачем під час
витребування додаткових документів не
було зазначено підстав для такого
витребування. При цьому, суд
підкреслює, що додаткові документи
витребовувалися як згідно частини
третьої статті 53 Митного кодексу
України, так і відповідно до частини
четвертої цієї ж статті (умова для чого
- обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість). У той же
час, той факт, що продавець і покупець
пов'язані між собою особи, сам по собі,
не може бути підставою для розгляду
вартості операції як неприйнятної. У
таких випадках необхідно розглянути
обставини продажу та прийняти вартість
операції за умови, що взаємовідносини
покупця і продавця не вплинули на ціну
оцінюваних товарів. За наявності
достатніх підстав вважати, що такі
відносини вплинули на ціну оцінюваних
товарів, орган доходів і зборів повинен
надати декларанту або уповноваженій
ним особі свої письмові обґрунтування,
що такий вплив мав місце. Однак
письмові обґрунтування щодо вказаного
впливу - відсутні, як і для витребування
документів у зв'язку із наявністю
розбіжностей у документах, ознак
підробки або відсутності всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари.

По-друге, при визначенні митної
вартості митним органом використано
митні декларації щодо подібних
розмитнюваних у попередній період
товарів, проте митна вартість товарів в
кожній із таких декларацій була
визначена за наслідками коригування
митної вартості, а не за ціною договору,
що суперечить порядку визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів.

По-третє, відповідачем для визначення
митної вартості за третім методом не
використано митну декларацію
№125130000/2013/568269 від 2 жовтня 2013 року, хоча
вона була чинною, митна вартість у цій
декларації визначалась за ціною
договору і становила найменшу вартість
у порівнянні із використаними
відповідачем деклараціями, при цьому
притягнення до дисциплінарної
відповідальності відповідної
посадової особи митного органу за
неналежне здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару, митне оформлення
якого проводилось за названою митною
декларацією, і з'ясування обставин
неналежного виконання службових
обов'язків відбулося значно пізніше
після прийняття оскаржуваного рішення
у цьому випадку. Тобто митницею
порушено положення частини сьомої
статті 60 Митного кодексу України.

По-четверте, порушено строки митного
оформлення. Дійсно, чотирьохгодинний
строк для митного оформлення може бути
перевищений на час виконання
відповідних формальностей виключно у
разі подання додаткових документів,
однак його перебіг припиняється з
моменту отримання митницею (митним
постом) таких документів чи письмової
відмови декларанта або уповноваженої
ним особи у їх наданні. У цьому ж
випадку надання частини додаткових
документів і вказівки про відсутність
інших документів мало місце 19
листопада 2013 року, а рішення про
коригування митної вартості прийнято
26 листопада 2013 року, при цьому
представник митниці помилково
послалася на норми частини дев'ятої
статті 55 Митного кодексу України як
обґрунтування прийняття оскаржуваного
рішення у встановлений для цього строк;
однак суд підкреслює, що така норма
регулює строк розгляду відповідних
додатково поданих документів вже після
прийняття рішення про коригування
митної вартості і випуску товару у
вільний обіг «під гарантійне
зобов'язання». Крім того, у відповідь на
подані товариством 25 листопада 2013 року
документи митниця повідомила про
припинення строку для такого подання з
моменту отримання відповідних
додаткових документів чи письмової
відмови у їх наданні, що, як встановлено
судом, мало місце 19 листопада 2013 року.

У частині третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено загальні критерії для
оцінювання рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, на дотримання яких
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає,
що аналіз названих законодавчих норм
та обставин справи свідчить про
недотримання митним органом
перерахованих критеріїв при прийнятті
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товарів, що має
наслідком визнання його протиправним і
скасування.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Як встановлює частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн.
згідно платіжного доручення №2506 від 6
травня 2014 року та 109,60 грн. згідно
платіжного доручення №2676 від 25 квітня
2014 року, доказів понесення інших
судових витрат не надано.

Тому судові витрати щодо сплати
судового збору у сумі 182,68 грн.
підлягають присудженню на користь
позивача.

Керуючись статями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів №125000004/2013/111175/2 від 26 листопада
2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»
сплачений судовий збір у сумі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 68 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 06 червня 2014 р.