Справа № П/811/1460/14
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/1460/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кравчук
О.В. розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Кіровоградського обласного
відділення Фонду соціального захисту
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
адміністративно-господарських санкцій
До Кіровоградського окружного
адміністративного суду звернулося
Кіровоградське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі - позивач) з адміністративним
позовом до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Янтранське» (далі -
відповідач) про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 37 926,56 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
порушення вимог Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21 березня 1991
року № 875-XII відповідач у 2013 році не
виконав нормативу щодо
працевлаштування інвалідів на 2
робочих місця на підприємстві.
Внаслідок цього відповідачеві було
адміністративно-господарські санкції
за два незайнятих робочих місця у 2013
робочих місця, а також пеню у розмірі
259,90 грн). Відповідач у добровільному
порядку не сплатив зазначену суму
заборгованості, тому Кіровоградське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернулося до суду
із позовом про стягнення коштів у
розмірі 37 926,56 грн.
Представник позивача просив суд
задовольнити позов у повному обсязі та
подав до суду клопотання про подальший
розгляд та вирішення справи у порядку
письмового провадження (а.с.31).
Представник відповідача також надав до
суду клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження (а.с.32).
Відтак, суд вважає можливим розглянути
дану справу у порядку письмового
Розглянувши у письмовому провадженні
подані представником позивача і
відповідача документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно і
неупереджено оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд
Відповідно до абзацу другого частини
першої статті 4 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року №
875-XII (далі - Закон № 875) діяльність
держави щодо інвалідів виявляється у
створенні правових, економічних,
політичних, соціальних, психологічних
та інших умов для забезпечення їхніх
прав і можливостей нарівні з іншими
громадянами для участі в суспільному
житті та полягає у виявленні, усуненні
перепон і бар'єрів, що перешкоджають
забезпеченню прав і задоволенню
потреб, у тому числі стосовно доступу
до об'єктів громадського та цивільного
призначення, благоустрою, транспортної
інфраструктури, дорожнього сервісу
(далі - об'єкти фізичного оточення),
транспорту, інформації та зв'язку, а
також з урахуванням індивідуальних
можливостей, здібностей та інтересів -
до освіти, праці, культури, фізичної
Згідно з частиною першою статті 19
Закону № 875 для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
Частиною другою вказаної статті
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Крім того, частина дев'ята статті 19
вказаного Закону зобов'язує
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, в яких за основним
місцем роботи працює 8 і більше осіб,
реєструватися у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щороку подавати цим відділенням звіт
про зайнятість та працевлаштування
Так, 08 квітня 2014 року
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
«Янтранське» було подано до
Кіровоградського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звіт форми 10-ПІ про зайнятість та
працевлаштування інвалідів на 2013 рік
Відповідно до даних звіту
середньооблікова кількість
працівників на підприємстві у звітному
році складала 42 осіб, а відтак -
кількість робочих місць, призначених
для забезпечення працевлаштування
інвалідів відповідно до 4% нормативу
становила 2 особи (42 х 0,04 = 2). Разом з тим,
на підприємстві інваліди
працевлаштовані не були.
На підставі зазначеного звіту
Кіровоградським обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
було складено розрахунок
заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів за 2013
рік, відносно відповідача, у якому
встановлено, що відповідно до
фактичної кількості робочих місць у 2013
році норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
Сільськогосподарському товаристві з
обмеженою відповідальністю
«Янтранське» становить 2 особи (а.с.10).
Розрахована позивачем сума
адміністративно-господарських санкцій
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
відповідачеві була нарахована пеня у
розмірі 259,90 грн.
Надаючи оцінку правомірності
нарахування відповідачеві
адміністративно-господарських санкцій
та пені, суд виходить з такого.
Частиною першою та другою статті 20
Закону № 875 встановлено, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Водночас, за змістом частинами першої -
третьої статті 18 Закону № 875
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Крім того, відповідно до абзацу другого
пункту 2 статті 19 Закону України "Про
зайнятість населення" Державна служба
зайнятості має право одержувати від
підприємств, установ і організацій,
незалежно від форм власності,
адміністративні дані про наявність
вакантних робочих місць, у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, характер і умови праці на
них, про всіх вивільнюваних, прийнятих
і звільнених працівників та інформацію
про передбачувані зміни в організації
виробництва і праці, інші заходи, що
можуть призвести до вивільнення
Відтак, суд вважає, що законодавець не
встановив для підприємств обов'язку
щодо самостійного добору інвалідів для
працевлаштування. Натомість, Законом
конкретизовано обов'язки роботодавців:
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів;
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для
працевлаштування інвалідів; звітувати
Фонду соціального захисту інвалідів
про зайнятість та працевлаштування
За змістом частини першої статті 238
Господарського кодексу України за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
Виходячи з аналізу викладених вище
правових норм у їх системному зв'язку,
суд вважає, що адміністративно -
господарські санкції за порушення
нормативів щодо працевлаштування
інвалідів можуть застосовуватися до
тих суб'єктів, які не виконують вимоги
чинного законодавства щодо утворення
робочих місць для інвалідів та не
здійснюють заходів щодо інформування
відповідних органів державної влади
про наявність вакантних місць для
працевлаштування інвалідів, тобто не
здійснюють усіх передбачених законом
заходів щодо виконання нормативів з
працевлаштування інвалідів.
Крім того, суд враховує загальні
правові принципи стосовно юридичної
відповідальності та встановленні у
діях або бездіяльності відповідача
адміністративно-господарського
правопорушення з метою застосування
юридичної відповідальності у вигляді
адміністративно - господарських
санкцій. Одним із елементів
правопорушення є вина.
Так, якщо відповідачем було вжито усі
передбачені чинним законодавством
заходи по забезпеченню
працевлаштування інваліда, на нього не
може бути покладена відповідальність у
адміністративно-господарських
санкцій, оскільки у його діях
(бездіяльності) відсутній один з
адміністративно-господарського
правопорушення - вина.
Судом встановлено, що відповідач
щомісячно протягом 2013 року здійснював
подачу звітів про наявність вакансій
для інвалідів форми №3-ПН до
Новоархангельського районного центру
зайнятості (а.с.34-60). Так, у звітах за 2013
рік відповідачем було заявлені 2
вакансії для інвалідів: інженера та
Отже, органи Державної служби
зайнятості були проінформовані про
наявність у відповідача у 2013 році
вакантних посад для працевлаштування
інвалідів, тобто відповідач створив
можливість направлення відповідними
органами до підприємства інвалідів для
працевлаштування у звітному періоді.
Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив також, що протягом 2013
року уповноваженими органами інваліди
для працевлаштування не направлялись
та самостійно з приводу
працевлаштування також не звертались.
Представником позивача такі
твердження не спростовано та не надано
доказів відмови відповідача у
прийнятті інвалідів на роботу.
Таким чином, відповідачем доведено та
підтверджено відповідними доказами
вжиття ним усіх передбачених чинним
законодавством заходів щодо
забезпечення працевлаштування
На підставі зазначеного суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог щодо стягнення з
адміністративно-господарських
Оскільки судом визнано
необґрунтованим застосування до
адміністративно-господарських
санкцій, відповідно неправомірним є і
нарахування відповідачеві пені.
Відповідно до вимог статті 94 КАС
України судові витрати не стягуються.
Керуючись статтями 7, 17, 86, 94, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.В.
Кравчук