Справа № 826/5368/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2014 року № 826/5368/14
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді - Добрівської Н.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
з позовомОСОБА_1доКомісії державних
нагород та геральдики провизнання
протиправними дій, скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, В С Т А
17 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Комісії державних
нагород та геральдики при Президентові
України, в якому просила:
- визнати протиправними дії Комісії
державних нагород та геральдики при
Президентові України про відхилення
клопотання про присвоєння ОСОБА_1
почесного звання «Мати - героїня»;
- скасувати рішення Комісії державних
нагород та геральдики при Президентові
України про відхилення клопотання про
присвоєння ОСОБА_1 почесного звання
- зобов'язати Комісію державних нагород
та геральдики при Президентові України
задовольнити клопотання про
нагородження ОСОБА_1 почесним званням
Ухвалою окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 квітня 2014 року
позовну заяву залишено без руху, та
надано позивачу строк для усунення
У зв'язку з виконанням позивачем вимог
суду, ухвалою від 14 травня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
до розгляду в судовому засіданні.
22 травня 2014 року надійшло письмове
клопотання позивача про розгляд справи
Від відповідача 28 травня 2014 року
надійшли письмові заперечення, в яких
представник відповідача стверджує про
відсутність в діях відповідача
порушень норм законодавства при
вирішенні питання щодо присвоєння
позивачу почесного звання. В своїх
письмових запереченнях представник
відповідача висловив клопотання про
розгляд справи у його відсутність.
Згідно частини 4 статті 122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.
Ознайомившись з наведеними позивачем в
обґрунтування заявлених вимог
доводами та письмовими запереченнями
відповідача, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, які мають значення для розгляду
і вирішення справи по суті, суд
Рішенням Полянської сільської ради
Березнівського району Рівненської
області від 17 січня 2011 року за №29
вирішено порушити перед Президентом
України клопотання про присвоєння
почесного звання «Мати-героїня»
жінкам, які проживають на території
сільської ради, зокрема і ОСОБА_1,
матері 5 дітей.

Листом Рівненської обласної державної
адміністрації від 20.11.2013 року за №3-2236/13
позивача повідомлено про відхилення
Комісією державних нагород та
геральдики нагородного листа ОСОБА_1

Посилаючись на необґрунтованість
рішення Комісії та порушення порядку
розгляду наведеного питання позивач
звернулась до суду із даним позовом.

При вирішенні питання щодо
обґрунтованості вимог заявлених
позивачем суд виходить з наступного.

Основними нормативно-правовими актами,
які регулюють спірні правовідносини є
Закон України від 16 березня 2000 року
№1549-III «Про державні нагороди України»
(далі по тексту - Закон №1549-III у редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин), який відповідно до
Конституції України встановлює
державні нагороди України для
відзначення громадян за особисті
заслуги перед Україною; Положення про
почесні звання України, затверджені
указом Президента України «Про почесні
звання України» від 29 червня 2001 року
№476/2001 (надалі - Положення №476 у
відповідній редакції), а також
Положення про Комісію державних
нагород та геральдики, затверджене
Указом Президента України від 31 грудня
2011 року №1211/2011 (далі - Положення №1211).

Згідно із визначенням, наведеним у
статті 1 Закону №1549-III державні
нагороди України є вищою формою
відзначення громадян за видатні
заслуги у розвитку економіки, науки,
культури, соціальної сфери, захисті
Вітчизни, охороні конституційних прав
і свобод людини, державному
будівництві та громадській діяльності,
за інші заслуги перед Україною.
Державні нагороди встановлюються
виключно законами України.

У відповідності до статті 2 Закону
№1549-III законодавство про державні
нагороди складається з Конституції
України, цього Закону та указів
Президента України, що видаються
відповідно до нього.

Однією з державних нагород згідно
статті 3 Закону №1549-III є почесне звання
України, до яких статтею 10 цього ж
Закону віднесено і звання
«Мати-героїня».

Згідно із визначенням, наведеним в
пункті 1 Положення №476, почесні звання
України (далі - почесні звання) є
державними нагородами України, що
присвоюються за особисті заслуги перед
Українською державою громадянам, які
працюють у відповідній галузі
економічної або соціально-культурної
сфери, як правило, не менше десяти
років, мають високі трудові досягнення
і професійну майстерність.

Підстави для присвоєння почесних звань
закріплені в пункті 9 Положення №476,
відповідно до якого почесне звання
«Мати-героїня» присвоюється жінкам,
які народили та виховали до
восьмирічного віку п'ятьох і більше
дітей, у тому числі дітей, усиновлених у
встановленому законодавством порядку,
враховуючи вагомий особистий внесок у
виховання дітей у сім'ї, створення
сприятливих умов для здобуття дітьми
освіти, розвитку їх творчих здібностей,
формування високих духовних і
моральних якостей (абз.38 п.9 Положення
№476).

Статтею 13 Закону №1549-III передбачено, що
для попереднього розгляду питань,
пов'язаних з нагородженням державними
нагородами, при Президентові України
утворюється Комісія державних нагород
та геральдики, яка є дорадчим органом і
працює на громадських засадах.

Указом Президента України від 31 грудня
2011 року №1211 «Питання Комісії державних
нагород та геральдики» затверджено
Положення про Комісію державних
нагород та геральдики (Положення №1211)
та персональний склад комісії.

Комісія державних нагород та
геральдики (далі - Комісія) є дорадчим
органом, який утворюється при
Президентові України для попереднього
розгляду питань, пов'язаних із
нагородженням державними нагородами
України, та забезпечення єдиного
підходу до розвитку нагородної та
геральдичної справи (п.1 Положення №1211).

До основних завдань Комісії, серед
іншого, віднесено підготовку висновків
щодо порушених перед Президентом
України клопотань про нагородження
державними нагородами України,
позбавлення державних нагород України,
поновлення у правах на державні
нагороди України, видачу дублікатів
нагород або документів про
нагородження (абзац третій пункту 3
Положення №1211).

Згідно з пунктом 6 Положення №1211,
рішення Комісії приймаються більшістю
голосів присутніх на засіданні її
членів. Рішення Комісії оформлюється
протоколом, який підписується
головуючим на засіданні Комісії.

При цьому, як вбачається зі змісту
пункту 8 Положення №1211, останнє наділяє
Комісію правом відхиляти клопотання
про нагородження державною нагородою.
Тобто, Комісія при вирішенні у
колегіальному порядку питання щодо
нагородження конкретної особи
державною нагородою в межах своєї
компетенції наділена певною свободою
визначати наявність або відсутність
підстав для внесення пропозицій Главі
держави щодо відповідного
нагородження, оскільки визначені в
пункті 9 Положення №476 підстави для
присвоєння почесних звань допускають
оціночний підхід у визначенні
критеріїв, які мають бути враховані при
вирішенні даного питання у кожному
конкретному випадку.

Представник відповідача у своїх
письмових запереченнях наголошує на
відсутність законодавчого закріплення
обов'язку Комісії беззаперечно внести
пропозицію Президенту України щодо
відповідного нагородження лише з
огляду на те, що до відповідного
клопотання додані належно оформлені
документи або претендент на
відзначення державною нагородою
формально відповідає встановленим
законодавством обов'язковим вимогам.

Кандидат на нагородження державною
нагородою повинен відповідати певним
умовам, однак навіть у разі їх
виконання компетентний орган має право
на власний розсуд вирішувати питання
щодо ступеня заслуг конкретної особи
та, відповідно, наявності підстав для
відзначення громадянина за такі
видатні заслуги.

Один лише факт народження та виховання
до восьмирічного віку п'ятьох і більше
дітей не може слугувати беззаперечною
підставою для присвоєння почесного
звання «Мати-героїня»: відповідне
рішення приймається саме з
урахуванням, у першу чергу, ступеня
заслуг та внеску матері, як зазначено в
абзацом 38 пункту 9 Положення №476, у
виховання дітей у сім'ї, створення
сприятливих умов для здобуття дітьми
освіти, розвитку їх творчих здібностей,
формування високих духовних і
моральних якостей.

За твердженням відповідача, при
вирішенні на засіданні Комісії питання
щодо нагородження позивача почесним
званням «Мати-героїня» були враховані
наведені у нагородному листі ОСОБА_1
дані, які свідчать про те, що двоє з її
п'ятьох дітей (ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) з початкових
класів (1-го та 2-го) навчались у
Березнівській загальноосвітній
школі-інтернаті.

З урахуванням викладеного Комісією 04
липня 2013 року за результатами розгляду
відповідних матеріалів було прийнято
рішення про відхилення клопотань про
присвоєння почесного звання
«Мати-героїня» матерям багатодітних
сімей (у тому числі ОСОБА_1), діти яких
навчались в школах-інтернатах, дитячих
будинках, чоловіком після розлучення,
були віддані на удочеріння
(усиновлення), оскільки цей факт було
розцінено Комісією як такий, що
свідчить про недостатній особистий
внесок матері у належне виховання
дітей, зокрема у сім'ї.

Щодо посилань позивача на наявність
підстав для скасування рішення Комісії
з огляду на порушення відповідачем
порядку розгляду питання про
присвоєння почесного звання, оскільки
відхилено клопотання групи осіб, а не в
індивідуальному порядку, суд визнає їх
такими, що не ґрунтуються на нормах
законодавства, яким регулюються спірні
правовідносини.

Так, у відповідності до пункту 6
Положення №1211 рішення Комісії
оформлюється протоколом, який
підписується головуючим на засіданні
Комісії.

Водночас, жодним нормативним актом не
визначено обов'язку Комісії приймати
окремі рішення (оформлювати їх окремим
документом) по кожній конкретній особі,
представленій до нагородження. Не
містить законодавство і імперативних
вимог щодо структури таких рішень,
зокрема щодо заборони складання їх із
додатками.

При цьому така форма протокольного
рішення Комісії (щодо відхилення
клопотань про нагородження низки осіб)
не може свідчити про його
«неіндивідуальність», оскільки кожне
клопотання розглядається окремо, а
додаток до протокольного рішення
містить конкретний перелік
індивідуально визначених осіб - із
зазначенням прізвища, ім'я та
по-батькові, місця проживання, щодо
яких Комісією прийнято ідентичні
рішення - відхилити клопотання про
присвоєння почесного звання
«Мати-героїня».

З огляду на викладені вище норми
законодавства, не може бути також
визнано в якості підстави для визнання
рішення Комісії таким, що не відповідає
вимогам законодавства, не повідомлення
останньою причини його складення,
оскільки не зазначення у відповідях
(під час листування із позивачем)
підстав прийняття рішення Комісії
жодним чином не впливає і не може
впливати на законність (або
невідповідність законодавству) такого
рішення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом під час розгляду справи не
встановлено фактів порушення
відповідачем зазначених критеріїв, а
тому суд вважає, що відповідач при
винесені спірного протокольного
рішення №3/2013 від 04 липня 2013 року діяв
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою ці
повноваження надано, обґрунтовано,
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно та
своєчасно.

Відповідно до п.4 ч.3 ст129 Конституції
України та ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене в сукупності та
виходячи із встановлених судом
обставин, оцінивши надані сторонами
докази в контексті наведених вище
вимог законодавства, суд дійшов
висновку про недоведеність позивачем
протиправності протокольного рішення
Комісії державних нагород та
геральдики №3/2013 від 04 липня 2013 року і
про відсутність фактів, які б
підтверджували порушення відповідачем
вимог законодавства при розгляді
спірного питання.

З огляду на зазначене, позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання протиправними дій
Комісії про відхилення клопотання щодо
присвоєння почесного звання «Мати -
героїня» та про скасування рішення
Комісії визнаються судом
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання
відповідача задовольнити клопотання
про нагородження ОСОБА_1 почесним
званням «Мати - героїня» суд зазначає
наступне.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження відповідача по
підготовці висновків щодо порушених
перед Президентом України клопотань
про нагородження державними
нагородами України (задоволення
клопотання або його відхилення за
наявності відповідних підстав) є
дискреційним повноваженням та
виключною компетенцією уповноваженого
органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч.3 ст.2 КАС України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя.

Таким чином, вищевказана позовна
вимога є формою втручання в
дискреційні повноваження відповідача
та виходить за межі завдань
адміністративного судочинства, а тому
задоволенню також не підлягає.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.4 ст.122,
ст.ст.158-163, 254 КАС України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову громадянина ОСОБА_1 до Комісії
державних нагород та геральдики про
визнання протиправними дій, скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні дії
- відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому в ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та строки, визначені ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя:
Н.А.
Добрівська