Справа № 826/4518/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 травня 2014 року 11:00
№ 826/4518/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
Головуючого судді Іщука І.О., суддів
Погрібніченко І.М., Шулежко В.П., при
секретарі судового засідання
Самаренко Х.С. розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовомДержавного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом»

доДержавної фінансової інспекції
України провизнання нечинним п. 21
вимоги про усунення порушень від 07.02.2014
р. № 05-14/148за участю представників
сторін:

від позивача: Опалько Л.В., Колісніченко
О.Л.

від відповідача: Чернега С.Д., Гончар
А.В.

На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 27 травня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної фінансової
інспекції України про визнання
нечинним п. 21 вимоги Державної
фінансової інспекції України від 07.02.2014
р. № 05-14/148.

Позовні вимоги мотивовані
незаконністю п. 21 Вимоги Державної
фінансової інспекції України від 07.02.2014
р. № 05-14/148.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначили, що у позивача
були відсутні підстави для
відображення у бухгалтерському обліку
господарської операції 2012 року із
нарахуванням податкових зобов'язань по
податковим повідомленням-рішенням,
оскільки ДП «НАЕК «Енергоатом» не
визнавалися донараховані податковим
органом суми, у зв'язку з чим, вони були
оскаржені в судовому порядку.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечили проти заявлених
позовних вимог та просили суд
відмовити в їх задоволенні в повному
обсязі. Обґрунтовуючи заперечення на
позовні вимоги зазначили, що позивачем
віднесено на фінансовий результат
фінансово-господарської діяльності та
відображено у звіті про фінансові
результати за 2012 рік витрати в
загальній сумі 589 222,54 грн., які є
фактично витратами минулих періодів і
повинні бути визнані витратами цих
періодів одночасно із визначенням
доходу, для отримання якого вони
здійснені. Рішення судових органів не
підпадають під критерії первинного
документу, а тому доводи позивача є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною фінансовою інспекцією
України проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» за період з 01.07.2012 по 30.09.2013
року, результати якої відображено в
акті ревізії від 27.12.2013 № 05-21/341.

28.02.2014 р. ДП «НАЕК «Енергоатом» отримано
вимогу ДФІ України про усунення
порушень від 07.02.2014 р. № 05-14/148, у п. 21 якої
зазначено, що в порушення п.п. 6, 7 П (С)БО
16 «Витрати», п. 4 П (С)БО 6 «Виправлення
помилок і зміни у фінансових звітах»,
Інструкції про застосування Плану
рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій підприємств та
організацій, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
30.11.1999 № 291, п. 1 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» ДП «НАЕК
«Енергоатом» відображено в регістрах
бухгалтерського обліку та у Звіті про
фінансові результати за 2012 рік
донараховані податки, що фактично
належать до складу витрат Компанії за
2007-2011 роки.

При цьому, коригування нерозподіленого
прибутку (збитку) на вказану суму не
здійснювалося.

Зазначене призвело до внесення
недостовірних даних до фінансової
звітності за 2012 рік, зокрема, до
збільшення показника «Інші операційні
витрати» (рядок 090 Звіту про фінансові
результати) та заниження фінансового
результату (чистого прибутку) на суму 589
222,54 грн.

У зв'язку з цим відповідач вимагає
відкоригувати в бухгалтерському
обліку та фінансовій звітності суму
завищених витрат.

Позивач, вважаючи п. 21 вимоги
незаконним, звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом про визнання його нечинним.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначає Закон
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні».

Відповідно до ст. 1 зазначеного закону,
здійснення державного фінансового
контролю забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю (далі - орган
державного фінансового контролю).

Згідно ст. 2 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 4, 11 зазначеного
закону, інспектування здійснюється
органом державного фінансового
контролю у формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Плановою виїзною ревізією вважається
ревізія у підконтрольних установах,
яка передбачена у плані роботи органу
державного фінансового контролю і
проводиться за місцезнаходженням
такої юридичної особи чи за місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться така
планова виїзна ревізія.

Процедуру проведення інспектування в
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання
визначає Порядок проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 р. № 550 (далі-Порядок).

Інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб (п.2 Порядку).

Згідно п.35 Порядку результати ревізії
оформляються актом. Якщо вжитими в
період ревізії заходами не забезпечено
повне усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування (п.46 Порядку).

Таким чином, відповідач наділений
відповідними повноваженнями щодо
проведення ревізій та надіслання вимог
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства.

В той же час, в ході з'ясування
фактичних обставин справи та розгляду
їх по суті, суд дійшов висновків про
наступне.

Як встановлено судом, пункт 21
оскаржуваної вимоги винесено за
наслідками перевірки відображення у
бухгалтерському обліку ДП «НАЕК
«Енергоатом» податкових зобов'язань на
загальну суму 589 222,54 тис. грн., з яких:

- 192 642,9 тис. грн. основного
платежу з податку на прибуток по
податковому повідомленню-рішенню від
08.06.2011 р. № /0 та 23 643,11 тис. грн.
основного платежу з податку на додану
вартість по податковому
повідомленню-рішенню від 08.06.2011 р. №
/0;

- 172 670,95 тис. грн. основного
платежу з податку на прибуток по
податкових повідомленнях-рішеннях від
03.12.2009 № , від 11.02.2010 № /1, від
23.04.2010 № /2 від 13.07.2010 № /3;

- 204 994, 2 тис. грн. податку на
прибуток по податковому
повідомленню-рішенню від 23.09.2011 № 000894110.

Як встановлено в ході перевірки,
відповідач дійшов висновку, що 589 222,54
грн. донарахованих позивачу податків
(податку на прибуток та податку на
додану вартість) є фактичними
витратами минулих періодів (2007-2011 роки),
а, отже, їх неправомірно віднесено до
складу витрат підприємства та
відображено у звіті про фінансові
результати.

Суд, надаючи правову оцінку фактичним
обставинам у справі, виходить з
нижченаведеного.

Позивач у судовому засіданні зазначив,
що має ряд відокремлених підрозділів
на території України, які не є
юридичними особами та консолідовано
сплачують податок на прибуток.

Так, у вищезазначених податкових
повідомленнях-рішеннях зазначено
загальну суму податку, який позивачу
необхідно сплатити за відповідний
період, проте не вказано витрат,
понесених відокремленими підрозділами
позивача. Даний факт не заперечувався
відповідачем у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було оскаржено до суду
нарахування податкових зобов'язань на
загальну суму 589 222,54 грн.

1. Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
10.07.2012 р. у справі № 2а-14309/11/2670
адміністративний позов ДП «НАЕК
«Енергоатом» до Окружної державної
податкової служби - Центрального офісу
з обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 23.09.2011 р. №
000894110 задоволено в повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції у м. Києві по роботі з
великими платниками податків від 23.09.2011
р. № 000894110, винесене щодо ДП «НАЕК
«Енергоатом».

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2012 р. у
справі № 2а- 14309/11/2670 постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 10.07.2012 р. скасовано, прийнято
нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовлено. Рішення
набрало законної сили 23.10.2012 р.

2. Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
15.07.2011 р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.08.2012 р., у
справі № 2а-10282/10/2670 за позовом ДП «НАЕК
«Енергоатом» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № /0 від 03.12.2009
р., № /1 від 11.02.2010 р., № /2 від
23.04.2010 р., № /3 від 13.07.2010 р., позов
задоволено.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 17.10.2012 р. касаційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. Києва ДПС
-задоволено. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
15.07.2011 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.08.2012 р. у справі № 2а-10282/10/2670
скасовано та прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю. Постанова Вищого
адміністративного суду м. Києва
набрала законної сили 17.10.2012 Р.

3. Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
30.12.2011 р. у справі № 2а-8768/11/2670 за позовом
ДП «НАЕК «Енергоатом» до Окружної
державної податкової служби -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків ДПС про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.06.2001 р. №
/1, № /0, № 000414110/0, № /0,
позов задоволено частково. Визнано
незаконним та скасовано податкове
повідомлення - рішення № /0 щодо
визначення позивачу пені за порушення
термінів ЗЕД в сумі 576 150,00 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2012 р.
апеляційну скаргу ДП «НАЕК
«Енергоатом» залишено без задоволення.
Апеляційні скарги Окружної державної
податкової служби-Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків ДПС, Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва - задоволено. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
30.12.2011 р. в частині задоволення позовних
вимог про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 08.06.2011
р. № /0 в частині донарахування
грошового зобов'язання в сумі 1 400,00
грн., визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 щодо визначення позивачу пені
за порушення термінів ЗЕД в сумі 576 150,00
грн. - скасовано. У скасованій частині
прийнято нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовлено.
В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду м. Києві від
30.12.2011 р. залишено без змін. Рішення
набрало законної сили 23.08.2012 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16 липня 1999
року N 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 р. №
88, господарські операції - це факти
підприємницької діяльності, що
впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Враховуючи вищенаведене, суд
погоджується з позицією відповідача та
вважає помилковими доводи позивача, що
прийняті судові рішення, відповідно до
яких, податкові зобов'язання стали
узгодженими є первинними документами.

Слід зазначити, що судове рішення - це
акт правосуддя, ухвалений згідно з
нормами матеріального та
процесуального права і згідно з
конституційними засадами та
принципами адміністративного
судочинства є обов'язковим до
виконання на всій території України.

Постанова - письмове рішення суду в
адміністративній справі, у якому
вирішуються вимоги адміністративного
позову (пункт 12 частина перша статті 3
КАС України), тобто є вирішення судом
спору по суті.

Отже, вищевказаними судовими рішеннями
визначено права та обв'язки позивача
щодо сплати нарахованих грошових
зобов'язань у сумі 589 222,54 грн.

Також суд враховує, що відповідно до
підпункту 57.3 ст. 57 Податкового кодексу
України у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

У такому разі грошове зобов'язання
вважається неузгодженим до набрання
судовим рішенням законної сили (абз. 4 п.
56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

Отже, у випадку судового оскарження
податкових повідомлень-рішень, їх суми
вважатимуться узгодженими, а, отже,
такими, що підлягають сплаті після
набрання відповідним судовим рішенням
законної сили.

Таким чином, саме виконання прийнятих
судових рішень, які набрали законної
сили матимуть вплив на зобов'язання та
фінансові результати платника
податків, тобто позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що у ДП «НАЕК «Енергоатом»
до 2012 р. не було підстав для
відображення у попередній фінансовій
звітності донарахованих сум податку на
додану вартість та податку на прибуток
у загальній сумі 589 222,54 тис. грн. за
2007-2011 роки, оскільки останні
оскаржувалися у судовому порядку, а,
отже, не були узгодженими.

Відповідно до п. 4 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 11
«Зобов'язання», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
31.01.2000 № 20 (надалі - П (С)БО 11
«Зобов'язання»), непередбачуване
зобов'язання - це зобов'язання, що може
виникнути внаслідок минулих подій та
існування якого буде підтверджено лише
тоді, коли відбудеться або не
відбудеться одна чи більше
невизначених майбутніх подій, над
якими підприємство не має контролю.

Згідно із п. 19 П (С)БО 11 «Зобов'язання»,
непередбачені зобов'язання
відображаються на позабалансових
рахунках підприємства за обліковою
оцінкою. При цьому подвійний облік
одних і тих самих зобов'язань не
допускається.

Відповідно до п. 17 П (С)БО 11 «Виправлення
помилок і зміни у фінансових звітах»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 28.05.1999 р. № 137,
події, що відбуваються після дати
балансу і вказують на умови, що виникли
після цією події не потребують
коригування статей фінансових звітів.
Такі події слід розкривати в примітках
до фінансових звітів, якщо відсутність
інформації про них вплине на здатність
користувачів звітності робити
відповідні оцінки та приймати рішення.

Виходячи із системного аналізу норм
чинного законодавства, фактичних
обставин справи, суд приходить до
висновку, що у випадку нарахування
податкових платежів на підставі
податкових повідомлень-рішень, які
визнані відповідними судовим
рішеннями правомірними, а не на
підставі самостійно складеної
декларації за минулі періоді, у
бухгалтерському обліку таке
нарахування, із врахуванням вимог п. 5 П
(С) БО 11 «Зобов'язання», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 30.01.2000 № 20 повинно визнаватися саме
як донарахування звітного періоду, а не
як виправлення помилок.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про необґрунтованість вимог
відповідача, викладених в п. 21
оскаржуваної вимоги, а тому вважає, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи викладене, суд всебічно,
повно та об'єктивно, за правилами
встановленими статтею 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши всі наявні у
справі докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст.69- 71, 94, 160- 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» задовольнити.

2. Визнати нечинним п. 21 вимоги
Державної фінансової інспекції
України від 07.02.2014 р. № 05-14/148.

3. Судові витрати в сумі 73 (сімдесят
три) гривні 08 копійок присудити на
користь Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» за рахунок
Державного бюджету України.

4. Покласти на відповідний
підрозділ Державної казначейської
служби України виконання постанови
суду в частині стягнення судових
витрат за рахунок бюджетних асигнувань
Державної фінансової інспекції
України (вул. П. Сагайдачного, 4, м. Київ,
04070, ).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.О. Іщук

Судді

І.М.Погрібніченко

В.П.Шулежко

Повний текст постанови складено 02.06.2014
р.