Справа № 2а-3773/10
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
м. Київ К/9991/14959/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради на постанову
Октябрського районного суду м. Полтави
від 13 жовтня 2010 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року у справі №2а-3773/10/1622 за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради, Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання недоплачені соціальні
виплати,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області, в якому просив:

- визнати неправомірними відмови
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради та Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат в
Полтавській області у здійсненні
перерахунку та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації за
інвалідність в розмірах, що
передбачені ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за період 2009 року в розмірах, що
передбачені ч.4 ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, та гарантії їх
соціального захисту".

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради зробити
перерахунки, донарахувати і виплатити
ОСОБА_4 щорічну допомогу на
оздоровлення в сумі 9241,50 грн. за період
2005 - 2009 років, одноразову компенсацію як
інваліду 3 і 2 групи в сумі 39105,00 грн.,
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня як інваліду війни в сумі 3554 грн.
за період 2009 року.

- зобов'язати Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат в
Полтавській області вчинити дії по
контролю за нарахуванням та виплатою
Управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради нарахованих сум ОСОБА_4.

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтави від 13 жовтня 2010 року
позов задоволено частково.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року постанову суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення позову
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Октябрської районної в м.
Полтаві ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області про визнання
неправомірною відмови та зобов'язання
провести перерахунок, нарахувати і
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як інваліду ІІІ групи за 2005р. та як
інваліду ІІ групи за 2008р. - скасовано, і
в цій частині позовні вимоги залишено
без розгляду. В іншій частині постанову
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради звернулось з касаційною
скаргою, у якій просить скасувати
судові рішення першої та апеляційної
інстанції, та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
те, що при прийнятті зазначених судових
рішень було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
першої категорії, отримав інвалідність
2 групи за захворюванням, пов'язаним із
роботами по ліквідації наслідків
аварії з 18.04.2005 року. До того позивач був
інвалідом 3 групи. Відтак, позивач має
право на користування правами та
пільгами відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради щодо відмови
у виплаті позивачу одноразової
грошової компенсації у зв'язку із
встановленням групи інвалідності,
щорічної допомоги на оздоровлення та
допомоги до 5 травня є неправомірними,
оскільки при визначенні розміру
вказаних виплат потрібно керуватися
законами України, а не підзаконними
нормативно-правовими актами. Крім того,
суд апеляційної інстанції застосував
норми ст.ст. 99, 100 КАС України щодо
строків позовної давності.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Статтею 48 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» учасникам 1 категорії
(інвалідам ІІ групи) ЧАЕС передбачена
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення, виплата здійснюється з
мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності чи втрати годувальника,
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» було внесено зміни
до ст.48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", але рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року такі зміни визнані
неконституційними.

Статтею 71 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2009 рік" надано право
Кабінету Міністрів України
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009 році
таке право використано не було, а тому
вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру виплат, передбачених ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, суди дійшли правильного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог щодо виплати щорічної допомоги
на оздоровлення за 2009 рік.

Також, згідно статті 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено виплату одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи: 3 групи - в
розмірі 30 мінімальних заробітних плат,
2 групи - 45 мінімальних заробітних плат.
У разі встановлення інвалідності вищої
групи інвалідам виплачується різниця у
компенсаціях. Виплата одноразової
компенсації здійснюється виходячи з
мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності чи втрати годувальника.

В порушення наведеної норми виплату
різниці одноразової компенсації між 3 і
2 групами інвалідності позивачу було
проведено у розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
№836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.19 Конституції України
суб'єкти владних повноважень
зобов'язані діяти лише на підставі та в
межах наданих повноважень та у спосіб,
що передбачений Конституцією України
та іншими Законами України.

Рішенням Конституційного суду України
від 22.05.2008 р. визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення п. 28
розділу 2 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", відповідно до яких
стаття 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" викладена в наступній
редакції: "Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Згідно обставин справи на час виплати
компенсації позивачу діяла ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру виплат позивачу, застосуванню
підлягають положення статті 48 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи викладене, суди дійшли
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог щодо
виплати одноразової компенсації як
інваліду 3 і 2 групи за 2009 рік.

Крім того, ОСОБА_4 є інвалідом війни 2
групи відповідно до копії посвідчення
серії Б №241727 та має право на пільги,
встановлені Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" була
змінена вище зазначена стаття Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", а
саме зазначено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що
не відповідають Конституції України
положення п. 20 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" стосовно
виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

У 2009 році зміни до ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" не вносилися.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів, що у
2009 році відповідачі повинні були
застосовувати положення ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Між тим, судова колегія вважає вірним
рішення суду апеляційної інстанції в
частині застосування строків позовної
давності, оскільки ОСОБА_4 звернувся до
адміністративного суду з пропуском
річного строку, встановленого ст.ст. 99,
100 КАС України.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом апеляційної інстанції
повно і правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради відхилити, а
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: