Справа № 2а-7499/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 р. Справа № 94908/09/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 10.11.2009 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

01.10.2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд
першої інстанції з позовною заявою до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради, в якій просила
визнати протиправними дії
(бездіяльність ) Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради Волинської області щодо виплати
їй щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трьохрічного
віку з 09 липня 2007 року по 31 серпня 2009 рік
у меншому розмірі, ніж це визначено ст.15
Закону України „Про державну допомогу
сім"ям з дітьми". Стягнути з відповідача
на її користь 10505( десять тисяч п"ятсот
п"ять ) грн. 12 коп. недоплаченої допомоги
по догляду за дитиною, до досягнення
нею трирічного віку, за період з 09.07.2007
р. по 31.08.2009р. включно та 105 грн. 06 коп.
витрат по оплаті судового збору.
Зобов"язати відповідача в подальшому
виплачувати їй допомогу на дитину в
повному обсязі, як передбачено ст.15
Закону України „Про державну допомогу
сім"ям з дітьми", тобто в розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Постановою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10.11.2009 року позов ОСОБА_1
задоволено, визнано дії Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради протиправними щодо не нарахування
та не виплати соціальної щомісячної
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до шести років на
користь ОСОБА_1 за період часу з 09 липня
2007 року до 31 грудня 2007 року, зобов'язано
Департамент соціальної політики
Луцької міської ради нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1 соціальну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років за період
часу з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007
року.

Не погодившись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Департамент
соціальної політики Луцької міської
ради оскаржив його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова суду
прийнята з порушенням норм
матеріального права.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі
покликається на те, що суд при розгляді
справи не звернув увагу на норми ст.51
Бюджетного кодексу України відповідно
до якої, розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють відповідні видатки за
загальним фондом бюджету тільки в
межах бюджетних призначень. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в тій
частині, в якій вони не суперечать
положенням Конституції України,
Бюджетного кодексу України та Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік». З огляду на це Управління не
може змінити видатки держави,
затверджені державним бюджетом,
оскільки це є прямим порушенням
Конституції та чинного законодавства.
Крім того, виплата допомоги у 2007 році по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, була проведена в
розмірах, встановлених абз.3 ч.2 ст.56
Закону України «Про Державний бюджет
на 2007рік» і немає жодних правових
підстав для стягнення інших сум,
оскільки згідно з ст. 95 Конституції
України виключно Законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір та цільове спрямування
цих видатків. Тому просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, колегія суддів, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження та відповідно
до положень Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» має
право на пільги відповідно до вимог
цього Закону, а саме на отримання
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі
встановленому законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається на кожну
дитину незалежно від кількості
народжених (усиновлених, взятих під
опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

Згідно із довідкою Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради (а.с. 8), позивачці починаючи з
березня 2007 року по серпень 2009 року
щомісячна грошова допомога по догляду
за одною дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачувалася в
розмірі, передбаченому Законом України
«Про державний бюджет на 2007 рік» та
відповідно на 2008-2009 роки.

За наявності декількох законів, норми
яких по-різному регулюють конкретну
сферу суспільних відносин, під час
вирішення спорів у цих відносинах
повинні застосовуватись положення
закону з урахуванням дії закону в часі
за принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

Рішенням Конституційного суду України
у справі за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої
статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46
статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік" (справа про соціальні
гарантії громадян) від 09.07.2007 року №
6-рп/2007 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення ст.56
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", за якою щомісячна
грошова допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
виплачується у розмірі, який дорівнює
різниці між 50 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними. Положення статті 56
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», які визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Колегія суддів погоджується з тим, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
позивачці, починаючи з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року відповідачем була
нарахована невірно та виплачена не у
повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України в
редакції, що діяла з 01.09.2005 року, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом першої інстанції не
враховано ту обставину, що позивачка
пропустила строк звернення до суду,
оскільки звернулась з позовом лише
01.10.2009 року, а відповідачем заявлено
клопотання про застосування річного
строку звернення до суду. Поважності
причин пропуску річного строку
звернення до суду позивачкою не
наведено. Відтак колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст.99 КАС України та відмови
в задоволенні позову щодо виплати
позивачці допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за 2007 рік.

Щодо позовних вимог за 2008-2009 рік судом
першої інстанції підставно відмовлено
в їх задоволенні.

Згідно ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати їй
недоплаченої щомісячної допомоги по
догляду за дитиною за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, визнання дій
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради неправомірними,
та про відмову в задоволенні таких
вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування ним обставин, які
мають значення для справи та
невідповідність його висновків
дійсним обставинам справи, що призвело
до неправильного вирішення спору по
суті. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою в задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 160, ст.. 195, ст. 196, п. 3
ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, колегія суддів,

П О С Т А Н ОВ И Л А :

апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради задоволити, скасувати постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10.11.2009 року у
справі № 2а-7499/09.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п"ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Т.В.Онишкевич

Я.С.Попко