Справа № 2а-14128/11/1916
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Справа № 140700/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації на
постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від
29.08.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1
до Чортківської центральної
комунальної районної лікарні,
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації про
зобов'язання перерахувати та виплатити
доплату,

В С Т А Н О В И В :

5.08.2011 року позивачка звернулася до суду
з адміністративним позовом, у якому
просила зобов'язати управління праці
та соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації та Чортківську
центральну комунальну районну лікарню
Тернопільської області провести
нарахування та виплату доплати у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати за проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю щомісячно
до 25 числа за період з 1.03.1993 року згідно
із ст. 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Закон № 796-XII).

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 29.08.2011
року, вищевказаний позов задоволено
частково та зобов'язано Чортківську
центральну комунальну районну лікарню
Тернопільської області здійснити
позивачці доплату у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
щомісячно, як громадянину, що працює на
території радіоактивного забруднення -
в зоні посиленого радіоекологічного
контролю відповідно до ст. 39 Закону
України № 796-XII починаючи з 5.02.2011 року
та подати розрахункові документи щодо
такого нарахування до управління праці
та соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації перевірити, провести
реєстрацію та облік розрахунку
Чортківської центральної комунальної
районної лікарні та подати органу
Державного казначейства платіжні
документи для здійснення видатків для
виплати ОСОБА_1 доплати відповідно до
ст. 39 Закону України № 796-XII за період
з 5.02.2011 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
просить зазначене судове рішення
скасувати і ухвалити нове, яким
повністю відмовити у задоволенні
адміністративного позову, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права та неповноту
з'ясування істотних обставин справи.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено доплату тим громадянами,
які працюють на територіях
радіоактивного забруднення. Вважає, що
доплату позивачці правомірно було
обчислено відповідно до положень
постанови КМ України № 836 від 26.07.1996
року в розмірі 5 грн.20 коп. Стверджує, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом не були враховані положення
бюджетного законодавства України, а
також видаткові можливості основного
фінансового документу держави.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
така апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Конституції
України види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені
вЗаконі № 796-XII.

Безспірно встановлено, що позивачка
ОСОБА_1 є особою, яка постійно проживає
та працює в зоні посиленого
радіоекологічного контролю (а.с. 6).

Згідно із ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення - в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
передбачена доплата в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог п. 5 Постанови
Кабінету Міністрів України № 936 від 20
вересня 2005 року "Про затвердження
Порядку використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
визначено, що виплата додаткової
доплати за роботу на території
посиленого радіоекологічного контролю
провадиться за місцем основної роботи
громадян підприємствами, установами,
організаціями. Керівники підприємств
несуть персональну відповідальність
за правильність призначення та
нарахування компенсаційних виплат.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 396 від 20 вересня 2005 року із змінами,
внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України № 165 від 5 березня 2008
року "Про затвердження порядку
використання коштів Державного
бюджету Україні для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"визначено
розпорядника бюджетних коштів нижчого
рівня за програмами, де чітко
зазначено, що ним є Управління праці те
соціального захисту населення, яке
виділяє для цих потреб кошти в сумі по 5
гривень 20 копійок, а не суми, зазначені
Законом.

Відповідно до пункту 5 зазначеної
Постанови вбачається, що соціальні
виплати, доплати (види допомог),
передбачені підпунктами 5-13 пункту 4
Постанови проводяться за місцем
основної роботи (служби) громадян
підприємствами , установами,
організаціями та фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності
без утворення юридичної особи,
установами, організаціями та
військовими частинами відповідно до
розрахункових даних, поданих до
уповноваженого органу за формою,
затвердженою Мінпраці.

До 25 числа місяця, за який здійснюється
нарахування, підприємства подають до
уповноваженого органу документи щодо
розрахункових витрат, пов'язаних з
виплатою компенсацій та допомог певних
видів, за затвердженою Мінпраці формою
та реєстр отримувачів компенсаційних
виплат та допомог певних видів, де
зазначають прізвище, ім"я та
по-батькові, категорія, номер
посвідчення, ідентифікаційний номер,
відомості про нараховані виплати, суму
компенсації та вид допомоги.

Керівники підприємств несуть
персональну відповідальність за
своєчасність подання розрахункових
документів до уповноваженого органу та
правильність призначення і
нарахування компенсаційних виплат та
допомоги певних видів.

Уповноважений орган - Управління праці
та соціального захисту населення
перевіряє, реєструє, обліковує
розрахунки та подає органам Державного
казначейства платіжні документи для
здійснення відповідних видатків, що
провадяться в установленому
законодавством порядку.

Наявність такого права у позивачки є
визначальною для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України.

Однак, суд першої інстанції
безпідставно та з порушенням норм
матеріального права не зазначив
кінцевої дати нарахування позивачці
доплати, не врахувавши положень Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" від 14 червня 2011 року N 3491-VI та
постанови Кабінету Міністрів України
від 6 липня 2011 року N 745 "Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету", які
на момент вирішення справи були
чинними та підлягали до застосування.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року N
3491-VI, Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 39 "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Таким чином, з 19.06.2011 року діють дві
норми, які по різному регулюють одні і
ті ж правовідносини щодо порядку та
розміру підвищення до пенсії дітям
війни, а саме п. 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" та ст. 39 "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Вирішуючи питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання даного спору, перевагу суд
надає тій із них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

Однак, п. 4 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" не
визначає розмір нарахування доплат, а є
бланкетною нормою, яка відсилає до
прийнятої на її виконання постанови КМ
України.

На виконання вимог Закону України від
14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене стаття 39 "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підлягає до
застосування до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто по 22 липня 2011
року включно.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню за період з 5.02.2011 року по
22.07.2011 року включно, тобто в межах
позовних вимог з урахуванням строку
звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права. У своєму рішенні у
справі "Кечко проти України" від 08.11.2005
року Європейський Суд з прав людини
звертає увагу на те, що у межах свободи
дій держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Пленум Верховного Суду України у п. 5
постанови № 9 від 01.11.1996 року "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" звернув увагу
на те, що судам необхідно виходити з
того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Крім того, згідно із положеннями ч.4 ст.
9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З урахуванням наведеного та виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що при визначенні
розміру доплати позивачки, за період до
22.07.2011 року, застосуванню підлягає ст. 39
Закону № 796-XII, а не постанова Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
"Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 212, 205, 207,
254 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації задовольнити частково.

Постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 29.08.2011
року у справі № 2а-14128/11/1916 скасувати та
прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Зобов'язати Чортківську центральну
комунальну районну лікарню
Тернопільської області здійснити
нарахування доплати ОСОБА_1 у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
щомісячно, як громадянину, що працює на
території радіоактивного забруднення -
в зоні посиленого радіоекологічного
контролю відповідно до ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
5.02.2011 року по 22.07.2011 року включно та
подати розрахункові документи щодо
такого нарахування до управління праці
та соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
перевірити, провести реєстрацію та
облік розрахунку Чортківської
центральної комунальної районної
лікарні Тернопільської області та
подати органу Державного казначейства
платіжні документи для здійснення
видатків для виплати ОСОБА_1 доплати
відповідно до ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період
з 5.02.2011 року по 22.07.2011 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський