Справа № 2а-63/10
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/25249/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради на рішення Апеляційного суду
Запорізької області від 21 червня 2010
року, -

встановив:

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради про визнання
дій неправомірними і стягнення
недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2005-2009 роки відповідно
до розмірів, встановлених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

Постановою Ленінського районного суду
міста Запоріжжя від 1 квітня 2010 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Запорізької області від 21 червня 2010
року постанову Ленінського районного
суду міста Запоріжжя від 1 квітня 2010
року в частині відмови у задоволенні
позову щодо визнання неправомірними
дій відповідача, зобов'язання
нарахувати і провести соціальні
виплати за 2009 рік скасовано. Ухвалено в
цій частині нове рішення, яким визнано
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради щодо відмови
ОСОБА_4 перерахувати та виплатити суми
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2009 рік в розмірі,
передбаченому статтею 48 Закону №
796-ХІІ. Зобов'язано відповідача
перерахувати та виплатити позивачеві
суми щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2009 рік в розмірі,
передбаченому статтею 48 Закону №
796-ХІІ, з урахуванням раніше виплаченої
суми. В іншій частині постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм
права, просить скасувати рішення
Апеляційного суду Запорізької області
від 21 червня 2010 року і прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Оскільки рішення суду апеляційної
інстанції оскаржується відповідачем у
частині задоволення позову, в іншій
частині рішення судів першої та
апеляційної інстанцій сторонами не
оскаржуються, колегія суддів перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
апеляційного суду лише в частині
задоволення позову за 2009 рік.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
є інвалідом IIІ групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради, допомога на
оздоровлення за 2005-2009 роки йому була
нарахована та виплачена відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 у розмірі по 90 гривень
щороку.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що інвалідам III
групи щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, а
частиною 7 цієї статті встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІІ групи - 90
гривень, тобто у розмірі меншому, ніж це
було передбачено статтею 48 Закону №
796-ХІІ.

Водночас редакція абзацу 3 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ, яким розмір
грошової допомоги на оздоровлення для
інвалідів ІІІ групи визначено у
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, на час виникнення
спірних відносин була чинною та іншими
законодавчими актами, в тому числі
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року
№ 835-VI, не призупинялась і зміни до неї
не вносились.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про
неправомірність нарахування
позивачеві грошової допомоги на
оздоровлення за 2009 рік у розмірі 90
гривень, встановленого підзаконним
нормативним актом - постановою
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, який суперечить Закону №
796-ХІІ, та про наявність законних
підстав для нарахування і виплати
позивачеві допомоги на оздоровлення у
розмірі, визначеному абзацом 3 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Крім того, апеляційний суд вірно
виходив з того, що оскільки ОСОБА_4
звернувся до суду з даним позовом 30
жовтня 2009 року, то встановлений
частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
річний строк для звернення до
адміністративного суду за захистом
своїх прав за 2009 рік позивачем не
пропущено.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції та встановлених
обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради - залишити без
задоволення.

Рішення Апеляційного суду Запорізької
області від 21 червня 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.