Справа № 820/1386/13-а
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/800/31787/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенко М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Західної міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.05.2013 року

у справі № 820/1386/13-а

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
«Техноспецмаркетинг» (далі - позивач,
ТОВ «Техноспецмаркетинг»)

до Західної міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби (далі - відповідач,
Західна МДПІ м. Харкова Харківської
області ДПС)

про визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Техноспецмаркетинг» звернулось у
лютому 2013 року до суду з позовом про
визнання неправомірними дії Західної
МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС
по проведенню зустрічної звірки ТОВ
«Техноспецмаркетинг», за результатами
якої було складено акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки за період січень-лютий 2012 року.

Постановою окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.05.2013 року,
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
задовольнити касаційну скаргу,
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі. Вважає, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій були прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного
судочинства.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку про часткове
задоволення касаційної скарги,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ
«Техноспецмаркетинг» зареєстровано
виконавчим комітетом Харківської
міської ради 03.06.2010 року, перебуває на
податковому обліку у Західній МДПІ м.
Харкова Харківської області ДПС, є
платником податку на додану вартість.

На адресу ТОВ «Техноспецмаркетинг»
направлено запит від 29.08.2012 року №
6143/10/22-110 про надання інформації та її
документального підтвердження.

11.09.2012 року Західною МДПІ м. Харкова
Харківської області ДПС складено акт №
377/22-104/37093551 про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ
«Техноспецмаркетинг» (код ЄДРОПУ 37093551)
щодо документального підтвердження
господарських відносин, із платниками
податків та зборів по яких сформовано
податкові зобов'язання та податковий
кредит з податку на додану вартість, їх
реальності та повноти відображення за
період січень-лютий 2012 року.

У висновках вказаного акту зазначено,
що у січні та лютому 2012 року
господарська діяльність ТОВ
«Техноспецмаркетинг» має наступні
ознаки нереальності здійснення:
відмова керівниками підприємства щодо
надання розгорнутих пояснень про
діяльність підприємства та укладення
угод; відсутність реєстрації в єдиному
реєстрі податкових накладних
податкових декларацій у січні та
лютому 2012 року; відсутність інформації
щодо використання підприємством у
своїй господарській діяльності
виробничих, торгівельних, складських
приміщень; відсутність достатньої
кількості основних фондів, у тому числі
транспортних засобів, приміщення для
зберігання товарів (надання послуг);
відсутність зареєстрованих
транспортних засобів на ТОВ
«Техноспецмаркетинг» за даними бази
«Веб-Серверу» УДАЇ УМВС України в
Харківській області; відсутність руху
активів, зобов'язань чи власного
капіталу у процесі здійснення
господарської операції; встановлення
фактів здійснення різногалузевих
операцій у господарській діяльності,
що унеможливлюється відсутністю
достатньої кількості кваліфікованого
персоналу на підприємстві; обізнаність
платника щодо дефектів у правовому
статусі його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що обране
суб'єктом владних повноважень
найменування вказаного акту (про
неможливість проведення звірки) не
відповідає ані змісту самого акту, в
якому викладені висновки податкового
органу по суті проведених платником
податків господарських операцій, ані
діям контролюючого органу, які були
здійснені у спірних правовідносинах і
полягали у встановленні правильності
справляння товариством податку на
додану вартість.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що, звертаючись до
адміністративного суду з вимогами про
визнання протиправними дій
контролюючого органу, позивач
скористався гарантованим Конституцією
України правом на звернення до суду для
захисту конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч. 1 ст. 6
Кодексу адміністративного суду
України, в якій зазначено, що кожна
особа має право у порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до ст. 2, п. 1 ч. 1 ст.
17 Кодексу адміністративного
судочинства України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає чи
порушені його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність
у будь-якому випадку повинні бути
такими, які породжують, змінюють або
припиняють права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідачем було порушено
законодавчо встановлений порядок та
спосіб проведення зустрічної звірки,
передбачений п. 73.5 ст. 73 Податкового
кодексу України та Порядком проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010 року № 1232.

Однак, висновки попередніх судових
інстанцій про задоволення позовних
вимог є передчасними, у зв'язку з чим
суд касаційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пп. 62.1.3 п. 6.2.1 ст. 62
Податкового кодексу України
податковий контроль здійснюється
шляхом: перевірок та звірок відповідно
до вимог цього Кодексу, а також
перевірок щодо дотримання
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
у порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Судами попередніх інстанцій при
розгляді даного спору не було
враховано, що згідно чинного
законодавства вчинення податковими
органами дій по проведенню зустрічних
звірок прямо передбачено у
повноваженнях органів державної
податкової служби. Тобто, дії по
проведенню зустрічних звірок є
частиною процесу реалізації
податковим органом повноважень,
наданих йому чинним законодавством.
Результатом реалізації цих
повноважень є винесення у відповідній
формі рішення, яке породжує юридичні
наслідки для платника податків.

Отже, виключно результат реалізації
повноваження податкового органу (а
саме - рішення контролюючого органу), а
не процес реалізації його повноважень
(як то, дії по проведенню зустрічних
звірок та складанню акту) може бути
об'єктом судового оскарження. А
дотримання контролюючим органом вимог
актів законодавства щодо порядку та
способу проведення зустрічної звірки
входить до предмету доказування при
розгляді спору про правомірність
рішення, прийнятого контролюючим
органом за результатами звірки.

Оскільки наслідком розв'язання
публічно-правового спору по суті має
бути захист порушеного суб'єктивного
права позивача, то при розгляді даного
спору щодо визнання протиправними дії
відповідача (по проведенню зустрічних
звірок та складання відповідних актів)
судами має бути встановлено, чи є
оскаржувані дії відповідача такими, що
породжують для позивача настання
будь-яких юридичних наслідків і
безпосередньо впливають на його права
та обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Кодексу
адміністративного судочинства України
одним з принципів здійснення
правосуддя в адміністративних судах є
принцип офіційного з'ясування всіх
обставин у справі.

За змістом ч. 4, 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі, щодо виявлення
та витребування доказів з власної
ініціативи.

Однак, судами попередніх інстанцій при
розгляді даної справи не було
досліджено, чи порушені права позивача
(за захистом яких він звернувся до
суду), чи порушені вони саме вчиненням
відповідачем дій щодо проведення 11.09.2012
року зустрічної звірки за період
січень-лютий 2012 року та складання
відповідного акту. Крім того, судами не
встановлено, чи оскаржувані дії
податкового органу взагалі
безпосередньо впливають на права та
обов'язки позивача.

Крім того, згідно з абз.3 п. 73.5 ст. 73
Податкового кодексу України зустрічні
звірки не є перевірками та проводяться
в порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Таким чином, матеріали, отримані на
запит про проведення зустрічної
звірки, та її результати є податковою
інформацією, яка може бути використана
податковим органом для висновків під
час проведення планових чи
позапланових перевірок, що
здійснюються за наявності обставин та
підстав для їх проведення, визначених
статтями 75, 77 та 78 Податкового кодексу
України.

Проте судами попередніх інстанцій при
розгляді даного спору не досліджено
питання щодо здійснення у подальшому
податковим органом відповідних дій, як
то, коригування податковим органом
податкової звітності позивача тощо.

Вищевказані обставини та фактичні дані
залишилися поза межами дослідження
судами першої та апеляційної
інстанцій, що, з урахуванням
повноважень касаційного суду (які не
дають касаційній інстанції права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні),
виключає можливість перевірити Вищим
адміністративним судом України
правильність висновків судів
попередніх інстанцій в цілому по суті
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що судами
попередніх інстанцій не було з'ясовано
належним чином обставини справи, у той
час як їх встановлення впливає на
правильність вирішення спору, ухвалені
у справі судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам
слід взяти до уваги вищевикладене,
встановити повно і правильно фактичні
обставини відповідно до заявлених
позовних вимог та предмету доказування
у справі та, в залежності від
встановленого й у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Західної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби - задовольнити
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.05.2013 року
у справі № 820/1386/13-а скасувати та справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І.О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М.І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І.В. Приходько
гіналом згідно З оригіналом згідно