Справа № 826/12321/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представників позивача
Собка О.В.

Малярчука Ю.Б.

представника відповідача
Маісурадзе З.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників податків на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків про визнання протиправними
дії, визнання протиправним та
скасування акту №12 від 23.07.2013, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників, в
якому просив визнати протиправними дії
Відповідача по опису у податкову
заставу майна позивача і визнати
протиправним та скасувати акт
відповідача №12 від 23.07.2013 року опису
майна у податкову заставу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 жовтня 2013 року позов задоволено
повністю, при цьому суд виходив з того,
що в порушення п. 89.2 та 89.5 Податкового
кодексу України та Порядку №1273
відповідачем у спірному акті опису
було описано майно, на яке Позивач
набуде право в майбутньому, при
наявності у власності ПАТ
«Укргазвидобування» іншого майна,
перелік якого було надано Позивачем у
листі від 19.07.2013р.№ 2/1-011/2-3256.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

В судове засідання з'явився
представник відповідача, апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представники позивача до суду
з'явилися, проти апеляційної скарги
заперечували та просили відмовити в її
задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду - без змін з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
станом на 23 липня 2013 року за позивачем
обліковувався податковий борг у
розмірі 258422877,92 грн.

Згідно з актом опису майна №12 від 23.07.2013
року відповідачем описано у податкову
заставу майно позивача, а саме: бензин
А-92 виробництва липня 2013 року у
кількості 16 000 тон на суму 142 200 000,00 грн.
та дизельне паливо виробництва липня
2013 року у кількості 15 310 тон.

Не погоджуючись з таким рішенням
відповідача та вважаючи протиправними
його дії, позивач звернувся до суду з
даним позовом.

Суд першої інстанцій прийшов до
висновку, з яким погоджується судова
колегія, про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Пунктом 89.2. ст.89 Податкового кодексу
України встановлено, що з урахуванням
положень цієї статті право податкової
застави поширюється на будь-яке майно
платника податків, яке перебуває в його
власності (господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

Згідно з п.89.5 ст.89 Податкового кодексу
України, у разі, якщо на момент
складення акта опису майно відсутнє
або його балансова вартість менша від
суми податкового боргу, право
податкової застави поширюється на інше
майно, на яке платник податків набуде
право власності у майбутньому до
погашення податкового боргу в повному
обсязі. Платник податків зобов'язаний
не пізніше робочого дня, наступного за
днем набуття права власності на
будь-яке майно, повідомити орган
державної податкової служби про
наявність такого майна. Орган
державної податкової служби
зобов'язаний протягом трьох робочих
днів з дня отримання зазначеного
повідомлення прийняти рішення щодо
включення такого майна до акта опису
майна, на яке поширюється право
податкової застави та балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
або відмовити платнику податків у
включенні такого майна до акта опису. У
разі якщо орган державної податкової
служби приймає рішення про включення
майна до акта опису, складається
відповідний акт опису, один примірник
якого надсилається платнику податків з
повідомленням про вручення.

Додатком 2 до Порядку застосування
податкової застави органами державної
податкової служби, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№1273 від 11.10.2011 року (далі - Порядок №1273)
визначено, що в графі „найменування
майна" повинно зазначатись
найменування майна з детальною
характеристикою кожного предмета:
вага, метраж, розмір, вид, колір,
товарний знак, проба, виробнича марка,
дата випуску, ступінь зносу тощо.

З аналізу наведених вище положень ст. 89
ПК України слідує, що право податкової
застави поширюється на майно платника
податків, на яке платник податків
набуде права власності у майбутньому,
однак право податкового органу на опис
такого майна у податкову заставу
виникає лише після того як платник
податків набув права власності на таке
майно.

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що спірним актом описано у
податкову заставу майно позивача -
бензин А-92 виробництва липня 2013 року у
кількості 16 000 тон та дизельне паливо
виробництва липня 2013 року у кількості 15
310 тон, що станом на 23.07.2013 року не
перебувало у власності позивача, що
свідчить про протиправність спірного
рішення відповідача.

В даному випадку судова колегія
враховує також позицію Вищого
адміністративного суду України у
справі К/9991/69057/12.

Крім того, суд першої інстанції вірно
акцентував увагу на тому, що в силу
п.п.89.2 та 89.5 статті 89 Податкового
кодексу України у податкового органу
виникає право описати в податкову
заставу майно, на яке платник податків
набуде права власності у майбутньому,
виключно у тому випадку, коли на момент
проведення опису майна у податкову
заставу у такого платника податків
відсутнє будь-яке майно, яке можливо
описати у податкову заставу.

Так, на вимогу апеляційного суду,
позивачем було надано, а судом долучено
до матеріалів справи, копію листа від
19.07.2013р. № 2/1-011/2-3256 (з додатками),
отриманий податковим органом 19.07.2013
року (згідно вхідного штампу) яким ПАТ
«Укргазвидобування» повідомило
відповідача про перелік
товарно-матеріальних цінностей, що
станом на 01.07.2013 р. обліковуються на
рахунках 20, 22 і не використовуються у
виробничій діяльності на загальну суму
258 422 877,52 грн.; копію звіту про
фінансовий стан на 30 червня 2013 року,
згідно з яким у власності ПАТ
«Укргазвидобування» станом на вказану
дату перебувало майно на загальну суму
24 994 604 тис. грн.

Таким чином, податковий керуючий, в
порушення п.п.89.2 та 89.5 статті 89
Податкового кодексу України, згідно з
актом опису майна №12 від 23.07.2013 р.
описав у податкову заставу бензин А-92
та дизельне паливо, на яке позивач мав
набути право у майбутньому, не
врахувавши наявність у позивача іншого
майна на загальну суму 24 994 604 тис. грн., в
тому числі зважаючи на наданий
платником контролюючому органу
перелік товарно-матеріальних
цінностей, що станом на 01.07.2013 р.
обліковувалися на рахунках 20, 22 на
загальну суму 258 422 877,52 грн.

Крім того, як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
бензин А-92 та дизельне паливо
виробляється Позивачем за місцем
знаходження відділення філії Позивача
- смт. Андріївка, Балаклійського району,
Харківської області.

Разом з цим, спірний акт опису
складений у м. Києві, а не у смт.
Андріївка, Балаклійського району,
Харківської області, де могли бути
наявні бензин А-92 та дизельне паливо,
належні Позивачу.

Таким чином, всупереч приписам Порядку
№1273, Відповідачем описано у податкову
заставу майно без його огляду,
визначення його ваги, виду, кольору,
товарного знаку, проби, виробничої
марки та дати випуску.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо обгрунтованості
позовних вимог, оскільки наявними,
виходячи з встановлених обставин та
наявних у справі матеріалів,
підтверджується позиція позивача щодо
протиправності дій відповідача по
опису у податкову заставу бензину А-92
виробництва липня 2013 року у кількості 16
000 тон на суму 142 200 000,00 грн. та дизельне
паливо виробництва липня 2013 року у
кількості 15 310 тон, а також
протиправності акту опису майна №12 від
23.07.2013 року.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків про визнання протиправними
дії, визнання протиправним та
скасування акту №12 від 23.07.2013 - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 10
червня 2014 року

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.