Справа № 809/1599/14
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.
Справа № 809/1599/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Матуляка Я.П.,

при секретарі Візінському М.В.,

за участю представника позивача Сохана
В.Є.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Х-АДВАНС" до
Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції; треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_2,
Гаражний кооператив "Соколи" про
визнання недійсним рішення та
зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

22.05.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Х-Адванс" (надалі
також - позивач) звернулося в суд з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області (надалі
також - відповідач) про визнання
недійсними та скасування рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно та здійсненого на його
підставі запису в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно шляхом
внесення відповідного запису до
останнього.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем, всупереч вимог Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженому Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р.
№703 проведено державну реєстрацію
права власності на гараж №НОМЕР_2, за
адресою: м. Івано-Франківськ, "Соколи"
гаражний кооператив, за громадянином
ОСОБА_2 без відповідної на те
дозвільної документації, за
відсутності декларації інспекції ДАБК
про готовність об'єкта до експлуатації,
за відсутності речового права заявника
на земельну ділянку та витягу з ДЗК про
земельну ділянку, крім цього документи
подано особою без належних на те
повноважень, а сам перелік документів
не відповідає затвердженому
обов'язковому переліку, необхідному
для проведення первинної державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно. Оскільки, гараж №НОМЕР_2,
реєстраційні дії щодо якого є
предметом оскарження, розташований на
земельній ділянці, загальною площею
6,2207 га, що належить позивачу на праві
приватної власності, згідно з
Державним актом Серія ЯМ №657804,
зареєстрованим в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
користування землею, договорів оренди
землі за №00107 від 25.10.2012 року, таке
рішення підлягає визнанню недійсним, а
державна реєстрація скасуванню шляхом
внесення відповідних записів про це до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав,
викладених в адміністративному позові.
Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав суду
письмове заперечення в якому вказав, що
позовна заява є безпідставною та
необґрунтованою, оскільки при
реєстрації майна (гаражу) на спірній
земельній ділянці, державному
реєстратору було надано достатній
перелік документів для здійснення
державної реєстрації нерухомого майна,
обґрунтовував правомірність
оскаржуваних реєстраційних дій,
посилаючись на лист Державної
реєстраційної служби України від 15.04.2013
року за №165/06-15-13 "Щодо видачі свідоцтв
про право власності на нерухоме майно у
зв'язку із набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна", а також
необхідністю врахування, при
проведенні реєстраційних дій,
законодавства, що діяло на час
будівництва об'єкта нерухомого майна.
Просив в задоволенні позову відмовити,
а розгляд справи проводити без участі
представника реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції.

Представник третьої особи - гаражного
кооперативу "Соколи" в судове засідання
не з'явився, хоча про дату, час та місце
судового розгляду справи повідомлявся
завчасно та належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення (а.с.33). Своїм
правом на подання заперечення проти
позову третя особа - гаражний
кооператив "Соколи" не скористався.
Заяв чи клопотань про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
без участі третьої особи на адресу суду
не поступало.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, не з'явився, поштове
відправлення із повісткою, направлене
відповідачу за адресою, зазначеною в
матеріалах справи (АДРЕСА_2),
повернулося до суду без вручення у
зв'язку із закінченням терміну
зберігання. Суд зазначає, що вказана
адреса ОСОБА_2, міститься в
реєстраційній справі, а також у
відповідній графі паспорта
громадянина України (а.с.17). В такому
випадку у відповідності до ч.11 ст.35
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повернення поштового
відправлення, яке не вручене адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що останнє вручене належним чином. Заяв
чи клопотань про відкладення розгляду
справи ОСОБА_2 не подав, причини неявки
суду не повідомив. Наданим правом на
подання заперечення проти позову не
скористався.

За змістом частини 1 статті 128 КАС
України неявка третіх осіб, що були
належним чином повідомлені про дату
час та місце судового розгляду справи
не є підставою для відкладення
розгляду справи. Як наслідок, суд
вважає за можливе розглянути дану
адміністративну справу за такої явки
осіб, а докази, наявні в матеріалах
справи достатніми для прийняття
об'єктивного та обґрунтованого
судового рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
дослідивши та оцінивши зібрані по
справі докази в їх сукупності, судом
встановлено наступне.

У відповідності до витягу з
інформаційної довідки №10597512 з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна від 10.10.2013 року, 25.05.2013 року
державним реєстратором: ОСОБА_3
проведено державну реєстрацію права
власності на об'єкт нерухомого майна:
гараж; адреса: Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ, "Соколи"
гаражний кооператив, гараж НОМЕР_2,
форма власності: приватна, розмір
частки: 1, власник: ОСОБА_2 (а.с.9).

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що реєстраційні дії
проводилися на підставі наступних
документів: заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень №3794 від
25.05.2013 року, реєстраційний № 1305278
(а.с.89-90); квитанцій про оплату
державного мита від 22.05.2013 року (а.с.91-92);
копій паспорта та картки платника
податків ОСОБА_4 (а.с.93-94); копії паспорта
представника ОСОБА_2 (а.с.95-96); витягу з
угоди про надання послуг адвокатом від
10.04.2013 року (а.с.103); довідки №38/01-04 від
10.04.2013 року Гаражного кооперативу
"Соколи" про право власності на гараж
№НОМЕР_2 ряд 2 (а.с.104); витягу із
протоколу №7 від 31.03.2013 року про
затвердження списку
членів/асоційованих членів гаражного
кооперативу "Соколи" (а.с.105); копії
договору оренди землі (а.с.97-100);
технічного паспорту від 11.04.2013 року на
гараж №НОМЕР_2, ряд №2, по АДРЕСА_3
(а.с.106), та підтверджується копією
картки прийому зави №2583180 від 12.06.2013
року (а.с.111-112).

28.05.2013 року, за результатами розгляду
заяви та доданих документів
відповідачем прийнято рішення №2656954
про державну реєстрацію права
власності форма власності: приватна,
розмір частки: 1 на гараж, що
розташований: Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ, "Соколи"
гаражний кооператив, гараж НОМЕР_2 за
суб'єктом: ОСОБА_2, податковий номер
НОМЕР_1 (а.с.12), на підставі якого видано
Свідоцтво про право власності,
індексний номер 4058733 від 28.05.2013 року
(а.с.119) та витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №4059401 від
28.05.2013 року (а.с.121-122).

Згідно із статтею 152 Земельного кодексу
України, держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Одним
з шляхів захисту прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки є
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Аналогічне право оскаржити до суду дії
державного реєстратора визначено
частиною другою статті 30 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року.

Правові, економічні та організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, визначені
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004
року, із змінами та доповненнями,
(надалі, також Закон №1952). Також, при
розгляді та вирішенні даної
адміністративної справи до спірних
правовідносин слід застосовувати
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року, в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин (надалі також -
Порядок).

Відповідно до частини другої статті 9
Закону №1952 державний реєстратор,
зокрема, встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, відповідність
повноважень особи, яка подає документи
на державну реєстрацію прав та їх
обтяжень; відповідність відомостей про
нерухоме майно, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону.

Частиною третьою статті 17 Закону №1952
передбачено, що документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Так, пунктом 46 Порядку серед
документів, які заявник подає органові
державної реєстрації прав для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна передбачено необхідність
подання документу, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси.

Як зазначалося вище, адреса спірної
реєстрації об'єкту нерухомого майна у
вигляді гаражу: Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ, "Соколи"
гаражний кооператив, гараж НОМЕР_2.

Судом встановлено, що місцезнаходження
гаражного кооперативу "Соколи", як
юридичної особи, зареєстровано за
адресою: 76006, АДРЕСА_1, натомість гараж №
НОМЕР_2, право власності на який було
заявлено до державної реєстрації
фактично та згідно з поданими до
реєстрації документами, знаходиться за
адресою АДРЕСА_3.

Водночас, згідно з Державним актом на
право власності на земельну ділянку
Серія ЯМ №657804, зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
користування землею, договорів оренди
землі за №00107 від 25.10.2012 року за
вищенаведеною адресою, а саме: АДРЕСА_3
знаходиться земельна ділянка площею
6,2207 га, яка належить позивачу на праві
приватної власності (а.с.11). Цільове
призначення даної земельної ділянки -
для обслуговування гаражної стоянки
автомобілів.

Документ, що підтверджував б
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси, заявником не подавався.

Натомість державним реєстратором при
проведенні державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на гараж №НОМЕР_2, всупереч вимог
Порядку та адресної інформації,
відображеної в поданих для реєстрації
документах, присвоєно об'єкту нову
адресу: Івано-Франківська область, м.
Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний
кооператив, гараж НОМЕР_2.

Аргументованих доводів щодо наявності
правових підстав для присвоєння
спірному об'єкту нової адреси та
проведенню за цією адресою перевірки
щодо наявності обтяжень, представником
відповідача, суду не надано.

Відповідно до приписів пункту 4
Порядку, у разі коли законодавством
встановлено вимогу щодо прийняття в
експлуатацію об'єкта нерухомого майна,
державна реєстрація права власності на
нього проводиться після прийняття
такого об'єкта в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.
Аналогічна умова державної реєстрації
міститься в абзаці 2 статті 5 Закону
№1952.

З врахуванням наведених правових норм
щодо обов'язковості прийняття в
експлуатацію об'єкта нерухомого майна
як передумови державної реєстрації
права власності на нього, абзацом 5
пункту 46 того ж Порядку, визначено, що
для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник, разом
з іншими документами, подає органові
державної реєстрації прав документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

Згідно із статтею 32 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин усі об'єкти
будівництва поділяються на І, II, III, IV і V
категорії складності. Категорія
складності об'єкта будівництва
визначається відповідно до державних
будівельних норм та стандартів на
підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Відповідно до частини першої статті 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до І - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України. Частиною другої цієї статті
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" передбачено,
що прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до IV
і V категорій складності, здійснюється
на підставі акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі органами
державного архітектурно-будівельного
контролю сертифіката у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Судом встановлено, що при проведенні
державної реєстрації відповідачу не
подавалися документи, які б
підтверджували факт введення гаражу
№НОМЕР_2 в експлуатацію. Суду не надано
вказаних документів, чи будь-яких інших
підтверджуючих документів про
введення об'єкту в експлуатацію, в тому
числі й згідно із законодавством, що
діяло у 2006 році.

Згідно із Довідкою про право власності
на гараж №38/01-04 від 10.04.2013 року, яка
видана гаражним кооперативом "Соколи",
гараж №НОМЕР_2 ряд 2 по АДРЕСА_3 належить
ОСОБА_2 на праві власності та
збудований в 2006 року. Водночас, згідно з
Витягом із протоколу №7 від 31.03.2013 року
про затвердження списку
членів/асоційованих членів гаражного
кооперативу "Соколи" - ОСОБА_2 вступив до
кооперативу лише 31.03.2013 року.

З огляду на те, що будь-яка діяльність
гаражного кооперативу відповідно до
вимог чинного законодавства базується
виключно на вступних та пайових
внесках його учасників, з наведеного
вбачається, що на момент будівництва
третя особа - ОСОБА_2 учасником
кооперативу не був, а став ним тільки
через 7 (сім) років.

Будь-яких документів, які б
підтверджували чи посвідчували час та
спосіб придбання третьою особою -
ОСОБА_2 об'єкту спірної реєстрації в
гаражного кооперативу "Соколи" суду не
представлено, а про їх існування не
повідомлено.

Таким чином, у зв'язку із відсутністю
будь-яких документів, які б
підтверджували введення в
експлуатацію гаража №НОМЕР_2 ряд 2 по
АДРЕСА_3 відповідачем порушено вимоги
пунктів 4 та 46 Порядку, у спосіб
здійснення державної реєстрації прав
на гараж №НОМЕР_2, який не введений в
експлуатацію у визначеному законом
порядку.

Слід також, зазначити, що відповідно до
пункту 26 "Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень і
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 27 Порядку передбачений
загальний перелік документів, що
можуть підтверджувати виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно.

Гараж №НОМЕР_2 вважається
новозбудованим, оскільки підлягає
первинній державній реєстрації, а отже
на вказані правовідносини поширюються
вимоги пункту 46 Порядку.

Так, пунктом 46 Порядку передбачено, що
для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 28, 29
і 31 цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав, зокрема,
документ, що посвідчує речове право на
земельну ділянку (крім випадків
реконструкції квартири, житлового або
нежитлового приміщення); витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку (у разі, коли в
документі, що посвідчує речове право на
земельну ділянку, відсутні відомості
про її кадастровий номер).

Виключення стосується житлових чи
нежитлових приміщень, які є складовими
частинами інших житлових будинків,
будівель, споруд (їх окремих частин), в
яких вони розташовані.

З огляду на те, що гараж №НОМЕР_2,
державна реєстрація прав на який
оскаржується є окремим об'єктом
нерухомого майна, який встановлено
безпосередньо на землі, а не
розташовано в якійсь окремій будівлі
чи споруді, про що свідчать виданий
технічний паспорт, виключення щодо
обов'язковості реєстрації речового
права на земельну ділянку, на думку
суду, не стосується цього конкретного
випадку.

Таким чином, судом встановлено
відсутність при проведенні
оскаржуваної реєстрації документу, що
посвідчує речове право заявника на
земельну ділянку і витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку (у разі, коли в документі, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку, відсутні відомості про її
кадастровий номер).

Поданий відповідачу договір оренди
землі від 16.03.2006 року не містить
відомостей про кадастровий номер
земельної ділянки та був укладений
строком на 1 (один) рік, а відтак на
момент вчинення реєстрації права
власності на гараж №НОМЕР_2 втратив
чинність.

Крім цього відсутність, на момент
вчинення відповідачем спірних
реєстраційних дій, будь-яких
документів, які б могли підтвердити
наявність у третіх осіб речового права
на земельну ділянку додатково
підтверджується постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 24 жовтня 2013
року в справі №909/538/13 залишеною в силі
Постановою Вищого господарського суду
України від 29.04.2014 року, згідно з якою
гаражному кооперативу "Соколи"
відмовлено в укладенні додаткової
угоди оренди земельної ділянки по
АДРЕСА_3, а також постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 12 лютого 2014
року в справі №909/837/13, якою залишено в
силі рішення господарського суду
Івано-Франківської області згідно з
яким відмовлено в задоволенні позову
гаражного кооперативу "Соколи" про
визнання за гаражним кооперативом
"Соколи" права на користування
земельною ділянкою площею 6,2207 га для
колективного гаражного будівництва, що
знаходиться по АДРЕСА_3 (а.с. 66-84).

Відповідно до частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Що стосується доводів відповідача, які
ґрунтуються на рекомендаціях,
викладених в листі Державної
реєстраційної служби України від 15.04.2013
року за №165/06-15-13 "Щодо видачі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно у
зв'язку з набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна" слід
зазначити наступне.

Згідно з вказаним листом, Державна
реєстраційна служба України не
звільняє заявника від обов'язку подати
весь перелік документів визначених
пунктами 46 та 48 Порядку, в тому числі,
документ що посвідчує речове право на
земельну ділянку, документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту,
документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси тощо.

За змістом абзацу другого та третього
пункту 1 листа, виключення з цього
правила може мати місце, коли об'єкти
нерухомого майна, збудовані в
результаті діяльності житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу, за
умови, що на певну частину таких
об'єктів до 01.01.2013 року оформлено та
зареєстровано право власності. Лише в
цьому випадку державна реєстрація
могла б бути проведена на підставі
вказаних відповідачем документів.

Таким чином, вказаним листом Державна
реєстраційна служба України дає
можливість застосування так званої
"спрощеної процедури" за наявності двох
умов: 1) об'єкт нерухомого майна повинен
бути збудований у результаті
діяльності відповідного кооперативу, в
даному випадку - гаражного кооперативу
"Соколи"; 2) на певну частину аналогічних
об'єктів в тому ж кооперативі до 01.01.2013
року повинно бути оформлене та
зареєстроване право власності в
порядку, визначеному чинним
законодавством.

Належних доказів, що спірний гараж
№НОМЕР_2 як об'єкт нерухомого майна
збудований в результаті діяльності
гаражного кооперативу "Соколи" в 2006
році чи в інший час, суду не
представлено, що свідчить про
відсутність першої передумови для
застосування вищевизначеної
процедури.

Що стосується другої умови для
можливості застосування "спрощеної
процедури" реєстрації, то судом
встановлено, що перші реєстраційні дії
щодо реєстрації гаражів за адресою:
гаражний кооператив "Соколи", м.
Івано-Франківськ датовані 21.05.2013 року.

Крім цього, суд, керуючись принципом
законності зазначає, що вказаний лист
не має ознак нормативно-правового акту,
носить рекомендаційний характер та не
може застосовуватися в супереч вимог
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року.

З огляду на встановлені судом
обставини, підтверджені належними
доказами та вказані правові норми, суд
дійшов переконання, що відповідачем
здійснено державну реєстрацію права
власності на гараж №НОМЕР_2 в порушення
вимог Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та Постанови
Кабінету Міністрів України "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" №703 від 22.06.2011 року, а
саме: без належного документу, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку; без документу, що відповідно
до вимог законодавства, засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкту; без документу, що
підтверджує присвоєння адреси об'єкту
нерухомого майна. Як наслідок суд
приходить до висновку, що заявлений
адміністративний позов в частині
визнання недійсним та скасування
Рішення відповідача за №2656954 від 28.05.2013
року про проведення державної
реєстрації прав власності, є
підставним та таким, що підлягає до
задоволення.

Що стосується позовної вимоги щодо
зобов?язання відповідача забезпечити
внесення до Державного реєстру прав на
нерухоме майно відповідного запису про
скасування державної реєстрації
речових прав на гараж, що розташований
за адресою: Івано-Франківська область,
м. Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний
кооператив, гараж НОМЕР_2 за суб?єктом
ОСОБА_2, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог пункту 2.6 розділу
ІІ наказу Міністерства юстиції України
"Про затвердження Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" № 3502/5 від 12.12.2011року,
державний реєстратор, який провів
державну реєстрацію прав, на підставі
рішення суду про скасування державної
реєстрації прав, що набрало законної
сили, приймає рішення щодо внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав.

Як наслідок, суд приходить до висновку,
що вказана вимога заявлена передчасно,
так як обов?язковою умовою, прийняття
реєстратором рішення про внесення до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно, запису про скасування державної
реєстрації, є наявність судового
рішення про скасування рішення
державного реєстратора, що набрало
законної сили та звернення особи із
таким рішенням. Оскільки, на час
розгляду даної справи у позивача
відсутнє таке рішення суду, а також,
позивач не звертався із відповідною
вимогою до відповідача, то суд
приходить до висновку, що в цій частині
заявлений адміністративний позов не
підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Згідно вимог частини 3 статті 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Факт сплати
позивачем до бюджету судового збору в
розмірі 73,08 грн., підтверджується
квитанцією за №15893.371.1 від 22.05.2014 року
(а.с.3).

А отже, з урахування того, що судом
позов задоволено частково, суд
приходить до висновку, що слід стягнути
на користь позивача понесені ним
судові витрати в розмірі 36,54 грн.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати
рішення №2656954 від 28.05.2013 року
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області ОСОБА_3 про
проведення державної реєстрації прав
власності форма власності: приватна,
розмір частки: 1 на гараж, що
розташований: Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ, "Соколи"
гаражний кооператив, гараж НОМЕР_2
(реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 1) за суб'єктом:
ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1,
відкриття розділу у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно та
відкриття реєстраційної справи на
об'єкт нерухомого майна.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Х-АДВАНС" понесені
ним судові витрати у розмірі 36
(тридцять шість) гривень 54 копійок
судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
/підпис/ Матуляк
Я.П.

Постанова складена в повному
обсязі 10.06.2014 року.