Справа № 9101/113318/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" жовтня 2013 р.
справа № 0417/2а-3563/2011
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
22 вересня 2011 р., прийняту у порядку
скороченого провадження,

у справі № 0417/2а-3563/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у м.
Дніпропетровську ради

про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановив:

22.08.2011 року позивач звернувся з
позовом до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та здійснення
перерахування раніше призначеної й
виплаті в заниженому розмірі щорічної
допомоги на оздоровлення, як особі,
котра постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи;

- зобов'язати відповідача усунути
порушення і провести перерахунок
відповідно до ст. 48 Закону України
№796-ХІІ від 28.02.1991р. щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірі 3 мінімальних
заробітних плат з 01.01.2007 року;

- зобов'язати відповідача
призначити (встановити), як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи 3 категорії
щорічну допомогу на оздоровлення
згідно вимог ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок

Постановою Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
22 вересня 2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі; прийняти окрему ухвалу
щодо не реагування структурного
підрозділу органу державної влади.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів

апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач перебуває на обліку у
відповідача як учасник ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС 3
категорії, та, відповідно до ст. 48
Закону України "Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 3 мінімальних
заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачується відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в сумі 75
гривень.

Разом з тим, пунктом 6 частини 1 статті 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту.

Відповідно до статті 113 Конституції
України Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України, а
також указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України.

У 2011 році зміст статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
змінювався, а дія зазначеної статті не
призупинялася, однак відповідач в
порушення зазначеної статті
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 3
мінімальних заробітних плат позивачу
не здійснив.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, постанова
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року застосуванню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду першої
інстанції 22.08.2011 року. Згідно відповіді
відповідача від 15.08.2011 року № П-165
позивачу було виплачено допомогу на
оздоровлення у 2007-2010 рр. щорічно у
розмірі 75 грн. Поважних підстав для
поновлення строку звернення до суду, за
висновком колегії суддів, позивач не
навів.

Отже, позовні вимоги позивача за
2007-2010 рр. слід залишити без розгляду.

Відповідно до статті 202 КАС
України підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202,
ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
22 вересня 2011 року у справі № 0417/2а-3563/2011 -
скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині вимог за 2007-2010
рр. - залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати незаконною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Індустріальної
районної у м. Дніпропетровську ради
щодо нездійснення перерахунку та
виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік відповідно ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у м.
Дніпропетровську ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 3 категорії в
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат відповідно до ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
ухвалення та оскарженню відповідно до
ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун