Справа № 2а-42217/09/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Київ К/9991/6240/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.Харкова

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18.01.2011

у справі №2а-42217/09/2070

за позовом Приватного малого
підприємства фірма «Гема»

до 1) Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.Харкова,

2) Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області в особі Управління Державного
казначейства у Орджонікідзевському
районі м.Харкова

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 10.06.2010 позов
задоволено частково. Скасовано
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Орджонікідзевському районі м.Харкова
№/0 від 27.03.2009, №/1 від 28.05.2009,
№/2 від 24.07.2009 та №/3 від
01.10.2009. В іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10.06.2010
скасовано. Позов задоволено в повному
обсязі. Визнано недійсними податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Орджонікідзевському районі м.Харкова
№/0 від 27.03.2009, №/1 та №/1
від 28.05.2009, №/2 від 24.07.2009 та
№/3 від 01.10.2009. Стягнуто з
державного бюджету України на користь
ПМП фірми «Гема» бюджетну
заборгованість з податку на додану
вартість у розмірі 147906,00 грн. по
податковій декларації з податку на
додану вартість за січень 2009 року.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові в
повному обсязі, з підстав порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведена документальна
невиїзна (камеральна) перевірка
достовірності заявленої позивачем
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість згідно податкової
декларації з податку на додану
вартість за січень 2009 року, за
результатами якої складено акт від
19.03.2009 № 586/16-14092247.

За висновками акта перевірки позивачем
порушено пп.7.7.1 та п.п.7.7.2 (а) п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

На підставі акта перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від
27.03.2009 №/0, згідно з яким сума
завищення бюджетного відшкодування за
січень 2009 року складає 15258,00 грн., на
момент перевірки відшкодовано 14666,28
грн., у зв'язку з чим ПМПФ «Гема»
зобов'язано сплатити суму ПДВ у розмірі
14666,28 грн. та нараховані штрафні
(фінансові) санкції - 305,16 грн.

За результатами адміністративного
оскарження скарги платника залишені
без задоволення, прийнято податкові
повідомлення-рішення з відповідним
індексом, якими доведено нові граничні
строки сплати податкових зобов?язань, а
також податкове повідомлення-рішення
№/1 від 28.05.2009, яким збільшено на
2628,10 грн. суму штрафної (фінансової)
санкції, визначену у податковому
повідомленні-рішенні від 27.03.2009
№/0.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг); або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем відповідно
до Договору купівлі-продажу 27.03.2007 та
податкової накладної №98 від 27.03.2007
через «Універсальну біржу «Гермес»
придбано у ДП «ІОМЗ-Холдинг» нежитлову
будівлю за ціною 610300,00 грн., у т.ч. ПДВ
101716, 67 грн. (п.1.3 та 1.4 Договору та
Протоколу аукціонних торгів від 20.03.2007).

Згідно даних які містяться у Протоколі
аукціонних торгів від 20.03.2007 зазначено
(абз.4 знизу Протоколу), що сплачений
раніше позивачем гарантований внесок у
розмірі 61030,00 грн. зараховується в
рахунок оплати за придбане майно, тобто
за придбання нежитлової будівлі у ДП
«ІОМЗ-Холдинг» за ціною 610300,00 грн. у т.ч.
ПДВ на суму 101716,67 грн.

Платіжним доручення № 62 від 23.02.2007 ПМПФ
«ГЕМА» перерахувало «Універсальній
біржі «Гермес» 61030 грн., як гарантійний
внесок для участі в аукціоні з продажу
майна. Сума гарантованого внеску 61030
грн. входить до суми, що приймає участь
у розрахунках за придбане майно, про що
зроблено застереження в Протоколі
торгів, та відповідно бере участь у
формуванні суми ПДВ в ціні продажу
такого майна відповідно до Договору
купівлі-продажу від 27.03.2007, що
підтверджено податковою накладною №98
від 27.03.2007.

Крім того, довідкою від 30.03.2009 №
378/160/30210179 про результати
документальної невиїзної перевірки ДП
«ІОМЗ-Холдінг» щодо підтвердження
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платником
податків ПМП фірма «Гема» за період з
01.03.2007 по 30.04.2007 Ізюмською ОДПІ
підтверджено факт видачі ДП
«ІОМЗ-Холдінг» податкової накладної
від 27.03.2007 № 98 за фактом продажу
нежитлового приміщення №1 літ «А-3Н» на
суму 508583,33 грн., крім того ПДВ 20 % в сумі
101716,67 грн., а всього на загальну суму 610300
грн. Сума податку на додану вартість по
зазначеній податковій накладній
включена ДП «ІОМЗ-Холдінг» до складу
податкових зобов?язань відповідного
періоду, відображена у реєстрі виданих
податкових накладних та відповідає
даним податкової декларації з ПДВ за
березень 2007 року.

Оплата позивачем проведена у повному
обсязі шляхом безготівкових
розрахунків з ДП «ІОМЗ-Холдінг», у т.ч.
внесенням гарантованого внеску на
рахунок ТОВ «Українська біржа «Гермес»
у розмірі 61030 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями.

З огляду на викладене, суди дійшли
вірного висновку про дотримання
позивачем приписів пп. 7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» при віднесенні сум податку
на додану вартість, сплачених в ціні
придбання нежитлового приміщення в
розмірі 101716,67 грн., до складу
податкового кредиту та врахуванні їх
при розрахунку бюджетного
відшкодування за відповідний звітний
період, у зв?язку з чим у відповідача
були відсутні підстави для зменшення
позивачу розміру бюджетного
відшкодування на 10171,67 грн.

Правильними є і висновки судів
попередніх інстанцій, що за
підтвердження факту придбання товару
в податковому періоді в якому були
виписані податкові накладні, що
податковим органом не заперечується,
однак, які фактично отримані
позивачем пізніше, але в межах строків
встановлених ст.15 Закону України «Про
порядок погашення зобов?язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
відсутнє порушення позивачем вимог
чинного законодавства, яке б
позбавляло його права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість за такими податковими
накладними у періоді коли вони
фактично були отримані, чим
спростовуються висновки податкового
органу про завищення суми бюджетного
відшкодування в розмірі 5086,33 грн.

При цьому слід погодитись з висновками
суду апеляційної інстанції, що не
підтвердження висновків податкового
органу про завищення позивачем суми
бюджетного відшкодування по
декларації за січень 2009 року в розмірі
15258 грн. є підставою для скасування
прийнятих відповідачем податкових
повідомлень-рішень №/0 від 27.03.2009,
№/1 від 28.05.2009, №/2 від 24.07.2009,
№/3 від 01.10.2009, якими визначено
податкове зобов?язання з податку на
додану вартість в розмірі 14666,28 грн. та
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
305,16 грн. та відповідно №/1 від
28.05.2009, яким збільшено розмір
застосованих штрафних санкцій.

Правильними є і висновки суду
апеляційної інстанції про наявність
підстав для задоволення вимог позивача
про стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість в розмірі 147906 грн. по
податковій декларації за січень 2009
року, з огляду на те, що постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 14.01.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.07.2010 у
справі №2а-37254/09/2070 та постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.04.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.10.2010, у
справі №2а-909/10/2070 були визнані
недійсними перша податкова вимога
№1/1263 від 24.12.2008 на суму 147314,28 грн. та
друга податкова вимога №2/154 від 16.04.2009
на суму 3428,99 грн. Таким чином, доводи
податкового органу про наявність у
позивача податкового боргу з податку
на додану вартість в сумі 147314,28 грн.,
який підлягав погашенню за рахунок
заявлених до відшкодування сум ПДВ по
декларації за січень 2009 року, не
знайшли свого підтвердження.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують та не можуть бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення з наведених в
касаційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м.Харкова відхилити, а постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун