Справа № 804/2541/14
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 р. Справа № 804/2541/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Рищенко А. Ю., при
секретарі судового засідання
-Дубровець Д.В., за участю:
представників позивача - представника
відповідача - Божко І.В., Глущенко М.М.,
Гребенюк М.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпровторма» до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
07.11.2013 року за № , -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпровторма» з
позовом до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 07.11.2013 року за
№ .

Ухвалою суду від 04.03.2014 року було
відкрито провадження у справі після
залишення позовної заяви без руху
ухвалою суду від 14.02.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпровторма» (далі
- ТОВ «Дніпровторма») зазначає, що не
погодилося із результатами проведеної
відповідачем документальної
позапланової невиїзної перевірки, за
результатами якої і було винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 07.11.2013 року за
№ . Здебільшого позивач акцентує
увагу суду на тому, що під час складання
акту перевірки контролюючий орган
посилався у своїх висновках на акт
перевірки іншої податкової служби.
Адміністративне оскарження висновків
акту перевірки та винесеного
податкового повідомлення-рішення
результатів не дало, та такі були
залишені - без змін. Оскаржуваним
податковим повідомленням-рішення від
07.11.2013 року за № податковим
органом було визначено суму грошового
зобов'язання за основним платежем -
25752,00 грн., застосовано штрафну
(фінансову) санкцію (штраф) у розмірі -
6438,00 грн. При цьому позивач посилається
на те, що у нього в наявності були всі
необхідні первинні документи на
підтвердження реальності проведеної
господарської операції та для
податкового обліку. У перевіряємий
період ТОВ «Дніпровторма» мало
взаємовідносини із контрагентом - ПП
ОСОБА_6 також позивач посилається на те,
що факт реальності проведеної
господарської операції
підтверджується і
товарно-транспортними накладними (ТТН),
які були надані до перевірки. Це не
заперечує і відповідач у своєму акті
перевірки. При цьому правилами ведення
податкового обліку не передбачено
обов'язку суб'єкта господарської
діяльності підтверджувати здійснені
ними витрати з придбання послуг з
перевезення лише
товарно-транспортними накладними. Так,
суб'єкт господарювання має право
підтвердити наявність у нього витрат і
іншими первинними документами, такими
як видаткова накладна, адже витрати
підприємства формуються за подією
перерахування коштів на оплату товару.
На запит контролюючого органу ТОВ
«Дніпровторма» було надано всі
необхідні первинні документи на
підтвердження реальності проведеної
господарської операції в тому числі:
видаткові/податкові накладні. У
позивача не було мети щодо заниження
об'єкту оподаткування, несплати
податків.

Просить суд: визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 07.11.2013
року № про визначення суми
грошового зобов'язання за основним
платежем з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі - 25752,00
грн. та застосування штрафної
(фінансової) санкції (штрафу) у розмірі
6438,00 грн.

Під час судового засідання представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та пояснив
обставини справи таким чином, як вони
були викладені вище.

Представник відповідача заперечував
проти даного адміністративного позову
повністю, зазначивши про те, що
встановлені за результатами
проведеної перевірки порушення вимог
чинного законодавства відповідають
дійсності та є правомірними. Зазначає
при цьому про те, що ТТН - є основним
первинним документом, на підставі
якого відбувається списання
товарно-матеріальних цінностей у
вантажовідправника та оприбуткування
їх у вантажоодержувача при перевезенні
вантажів у межах України, а також для їх
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку. Відповідач,
керуючись даними Наказу Міністерства
транспорту України, Міністерства
статистики України від 29.12.1995 року №
488/346 посилається на те, що ТТН і акти
заміру (зважування) є основними
транспортними документами, які
визначають взаємовідносини між
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами та
автотранспортними підприємствами і
організаціями. При цьому, відповідно
до наявних документів, на підставі яких
проводилась перевірка, не було
виявлено оригіналів та копій
транспортних та супроводжувальних
документів, які передбачено вимогами
діючого законодавства. А зазначене
підтверджує відсутність доказів
фактичного транспортування та
відвантаження товару ПП ОСОБА_6 на
адресу ТОВ «Дніпровторма» за умовами
укладеного договору. Також на підставі
акту перевірки Рокитнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції в Київській області від
15.12.2011 року № 15/1701/НОМЕР_2 було
встановлено, що ПП ОСОБА_6 здійснює
фіктивне підприємництво. Отже, на думку
відповідача, відсутність доказів
фактичного транспортування та
відвантаження товару ПП ОСОБА_6 на
адресу ТОВ «Дніпровторма»,
встановлення факту фіктивного
підприємництва ПП ОСОБА_6, свідчить про
неправомірність формування сум
податкового кредиту та валових витрат
ТОВ «Дніпровторма» по операціях з
придбання у ПП ОСОБА_6 за липень 2010 року.
А наявність у ТОВ «Дніпровторма»
оформлених первинних документів:
накладних, рахунків, податкових
накладних не можу братися до уваги,
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши
наявні у справі докази та оцінивши їх у
сукупності, вважає необхідним
задовольнити даний адміністративний
позов в повному обсязі з наступних
підстав.

У період з 10.10.2013 року по 16.10.2013 року
відповідачем була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ТОВ «Дніпровторма» (код
ЄДРПОУ - 30540104) з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ПП ОСОБА_6 (код
ЄДРПОУ - НОМЕР_2) за період з 01.07.2013 року
по 31.07.2010 року.

Дану перевірку було проведено на
підставі наказу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС від 04.10.2013 року № 268, згідно
з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.
78.1.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу
України. Наказ на проведення перевірки
від 04.10.2013 року № 268 та повідомлення від
09.10.2013 року № 81 було вручено 10.10.2013 року
під розписку представнику ТОВ
«Дніпровторма».

Хід та результати перевірки були
зафіксовані відповідачем в акті
перевірки від 23.10.2013 року за № 422/2201/3054014.

За результатами проведеної перевірки
податковою інспекцією були
встановлені такі порушення вимог
чинного законодавства, а саме:

- п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України, ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п. 4.1.6, пп. 5.2.1 п. 5.2,
абз. «г» пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп. 11.2 ст. 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», п. 11 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 року № 363,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, в
результаті чого позивачем було
завищено валові витрати по операціях з
придбання товарів у ПП ОСОБА_6 у ІІІ
кварталі 2010 року на суму - 46822,00 грн. та
занижено валові доходи на суму - 56186, 00
грн., що призвело до заниження податку
на прибуток за ІІІ квартал 2010 року на
суму - 25752,00 грн.;

- п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України, ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п.
7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п. 11 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 року № 363.
Зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, в
результаті чого завищено податковий
кредит по операціях з придбання
товарів у ПП ОСОБА_6, що призвело до
заниження податку на додану вартість у
податковій декларації з ПДВ за липень
2010 року на суму - 9364,00 грн.

Такі висновки стали підставою для
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 07.11.2013 року за
№ , відповідно до якого на
підставі акту перевірки ТОВ
«Дніпровторма» було збільшено суму
грошового зобов'язання за основним
платежем у розмірі - 25752,00 грн.,
нараховані штрафні (фінансові) санкції
у розмірі - 6438,00 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, позивач надав свої заперечення
на акт перевірки, які не були прийняті
податковим органом до уваги. Також ТОВ
«Дніпровторма», не погодившись із
винесеним податковим
повідомленням-рішення, оскаржував його
в адміністративному порядку. Проте,
скарги позивача були залишені без
задоволення, а винесене податкове
повідомлення-рішення - без змін.

Отже, позивач, не погоджуючись із
податковим повідомленням-рішенням від
07.11.2013 року за № , оскаржує його в
судовому порядку,
правомірність/протиправність
винесення якого і становить предмет
доказування в даній адміністративній
справі.

З матеріалів справи вбачається, що у
перевіряємий період ТОВ
«Дніпровторма» було укладено договір
поставки від 27.07.2010 року № 139/10 з ПП
ОСОБА_6, відповідно до умов якого
постачальник - ПП ОСОБА_6 -
зобов'язується передати у власність, а
покупець - ТОВ «Дніпровторма» -
макулатуру - товар у кількості, які
узгоджується щомісячно в додатках до
договору, що є невід'ємною частиною
договору.

За умовами вказаного договору якість
товару повинна відповідати ДСТУ-3500-97.
Постачальник поставляє товар партіями
на умовах, обумовлених додатками до
договору. Автотранспорт постачальнику
надає покупець. За умовами договору
партіями вважається: у разі постачання
автомобільним транспортом - товар,
поставлений в одній автомашині або
одному автопоїзді (автомашина з
причепом). Дата виконання
постачальником зобов'язань щодо
постачання автомобільним транспортом -
дата прийому товару на складі ПАТ
«Київський картонно - бумажняний
комбінат».

До перевірки ТОВ «Дніпровторма» було
надано всі необхідні первинні
документи на підтвердження реальності
проведеної господарської операції:
рахунки, накладні, податкові накладні,
згідно з яким позивачем було придбано
макулатуру у ПП ОСОБА_6 на загальну суму
- 56187,00 грн., в тому числі ПДВ - 9364,50 грн.
Проте, за твердженнями відповідача до
перевірки ТОВ «Дніпровторма» не було
надано товарно-транспортні накладні.

Розрахунки з ПП ОСОБА_6 за отриманий
товар ТОВ «Дніпровторма» було
проведено у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів у сумі 56187,00 грн.
на особовий рахунок підприємця
(банківська виписка від 29.07.2010 року).

Взаємовідносини ТОВ «Дніпровторма» з
ВАТ «Київський картонно - бумажняний
комбінат» (код ЄДРПОУ - 05509659) відбулось
на підставі укладеного між
підприємствами договору від 23.12.2009 року
№ 1424/44/1209, за умовами якого
постачальник - ТОВ «Дніпровторма»
зобов'язується протягом 2010 року
поставити і передати у власність
покупцю - ВАТ «Київський картонно -
бумажняний комбінат» - макулатуру -
товар у кількості 45000 тон. Якість товару
повинна відповідати ДСТУ-3500-97.
Постачальник поставляє товар партіями
на умовах, обумовлених в додатках до
договору. Дата виконання
постачальником зобов'язань щодо
постачання автомобільним транспортом -
дата прийому товару на складі ВАТ
«Київський картонно - бумажняний
комбінат». Право власності на товар
переходить від постачальника до
покупця в такому ж порядку.

До перевірки ТОВ «Дніпровторма» було
надано такі первинні документи щодо
виконання умов вказаного договору з
ВАТ «Київський картонно - бумажняний
комбінат»: податкові накладні, акти
приймання макулатури МС - 7Б у кількості
37,458 тн.

Також з даних акту перевірки
вбачається, що відповідачем були
використані дані акту перевірки
Рокитнянської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київскьій
області від 15.12.2011 року № 15/1701/НОМЕР_2
«Про результати позапланової
перевірки з питань достовірності
визначення показників декларації з
податку на додану вартість з 18.05.2007 року
по 01.12.2011 року».

Отже, реальність проведеної
господарської операції ТОВ
«Дніпровторма» підтверджує наданими
суду копіями договорів, копіями
рахунків-фактур, видаткових накладних,
податкових накладних, виписок за
особовими рахунками, ТТН,
журналу-ордеру і відомості по рахунку
631 Розрахунки з вітчизняними
постачальниками, акту про прийомку
товару.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 85.2, п. 85.4, п. 85.8
ст. 85 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам органів
державної податкової служби у повному
обсязі всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові
особи органу державної податкової
служби мають право отримувати у
платників податків належним чином
завірені копії первинних
фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів (обов'язкових
платежів), порушення вимог іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Посадова (службова) особа органу
державної податкової служби, яка
проводить перевірку, у випадках,
передбачених цим Кодексом, має право
отримувати від платника податків або
його законних представників копії
документів, що належать до предмета
перевірки. Такі копії повинні бути
засвідчені підписом платника податків
або його посадової особи та скріплені
печаткою (за наявності).

Положеннями ст. 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» від 05.04.2001
року за № 2344-III (у відповідній чинній
редакції) визначено, що автомобільні
перевізники, водії повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника -
документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством;

для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV
(у відповідній чинній редакцій),
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Тобто, системний аналіз вказаної норми
показує, що лише в разі фактичного
здійснення господарської операції
документ може вважатися первинним та
тим самим підтверджувати реальність
проведення такої господарської
операції. Тому, якщо фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку,
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. А
для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, яка має спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України визначено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України визначено,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну ,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Аналіз вищевикладених норм
податкового законодавства показує, що
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності підприємства. Тому, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтвердженні
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

При цьому, суд зазначає, що вищезгадана
норма Закону України «Про
автомобільний транспорт» не
передбачає обов'язкової вимоги про
наявність товарно-транспортної
накладної на підтвердження фактичного
транспортування вантажу, а передбачає
альтернативу такої, вказуючи на інший
визначений законодавством документ на
вантаж. Так, зокрема, підтвердженням
реальності поставки товару за
укладеними угодами поставок є
видаткові накладні, якими фіксується
найменування поставленого товару, його
одиниця, кількість, ціна, відмітка про
передання та отримання такого
постачальником та отримувачем. Крім
того, на підтвердження факту поставки
товару за договором від 23.12.2009 року №
1424/44/1209, укладеним з ВАТ «Київський
картонно - бумажняний комбінат»
позивачем надано копію ТТН.

Щодо посилань відповідача на акт
перевірки, укладений іншою податковою
інспекцією, та на постанову старшого
слідчого СУ ГУМВС України у Київській
області старшого лейтенанта міліції -
Циба Н.Д. від 26.10.2011 року про порушення
кримінальної справи за фактом
фіктивного підприємництва, тобто
створення імені ФОП «ОСОБА_8», ФОП
«ОСОБА_6», з метою покриття незаконної
діяльності, якщо вони вчинені повторно,
за ознаками складу злочину,
передбаченого ст. 205 ч. 2 КК України, про
що зазначено в цьому акті, суд зазначає
наступне.

Пунктами 4, 6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України № 984
від 22.12.2010 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011
року за № 34/18772 (є чинним) визначено, що
акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Отже, суд вказує на те, що такі
посилання відповідача не відповідають
вимогам чинного законодавства, адже
результати перевірок платників
податків, зокрема, з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України, правильності, повноти
нарахування та сплати податків по
взаємовідносинах із контрагентами,
мають ґрунтуватися на даних первинних
документів, які належить безпосередньо
досліджувати під час проведення
перевірок. А тому, посилання
відповідача на інші досліджені в ході
перевірки дані та посилання на них в
якості обґрунтування своєї позиції є
безпідставним.

Також на підтвердження правомірності
своєї позиції ТОВ «Дніпровторма» було
надано суду копію постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05.04.2012 року, справа № 2610/7853/2012,
за скаргою ОСОБА_8 на постанову
старшого слідчого СУ ГУМВС України в
Київській області старшого лейтенанта
міліції Циба Н.Д. від 26.10.2011 року за
фактом фіктивного підприємництва,
тобто створення ФОП «ОСОБА_8» та ФОП
«ОСОБА_6» з метою прикриття незаконної
діяльності, якщо вони вчинені повторно,
за ознаками складу злочину,
передбаченого ч. 2ст. 205 КК України.
Відповідно до даної постанови суду від
05.04.2012 року, справа №2610/7853/2012 (набрала
законної сили станом на 10.09.2012 року),
скаргу ОСОБА_8 було задоволено,
постанову старшого слідчого СУ ГУМВС
України в Київській області старшого
лейтенанта міліції Циба Н.Д. від 26.10.2011
року за фактом фіктивного
підприємництва, тобто створення ФОП
«ОСОБА_8» та ФОП «ОСОБА_6» з метою
прикриття незаконної діяльності, якщо
вони вчинені повторно, за ознаками
складу злочину, передбаченого ч. 2ст. 205
КК України - скасовано, з огляду на те,
що привід, що послужив підставою для
порушення кримінальної справи -
безпосереднє виявлення ознак злочину -
не узгоджується із вимогами ч. 1 ст. 94
КПК України.

У відповідності до положень ст.ст. 70, 71,
72 КАС України суд приймає до уваги
вищевказані факти в якості належних
доказів.

Таким чином, відповідач має базувати
свої висновки за результатами
проведеної перевірки безпосередньо на
підставі дослідження наданих
первинних документів, тим паче, що
позивачем були пред'явлені всі
необхідні первинні документи.

Крім того, у відповідності до пп. 4.1.4 п.
4.1 ст. 4 Податкового кодексу України
встановлено презумпцію правомірності
рішень платника податку, яка полягає в
тому, що в разі якщо норма закону чи
іншого нормативно-правового акта,
виданого на підставі закону, або якщо
норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків,
застосуванню підлягає закон, який
трактується на користь платника
податку.

Зазначена норма поширюється також і на
кваліфікацію господарських операцій з
метою формування платником податків
витрат для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
та/або податкового кредиту з податку на
додану вартість. За змістом указаної
норми відповідні витрати і податковий
кредит вважаються сформованими
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

При цьому з урахуванням норм статей 61
та 44 Податковою кодексу України саме на
контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

З урахуванням вищевикладеного суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ТОВ «Дніпровторма» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю та
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним,
підлягає скасуванню повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Положеннями ст. 87 КАС України
передбачено, що судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати і звільнення від сплати
встановлюються законом.

На підтвердження сплати судового збору
за подання адміністративного позову
майнового характеру позивач надав суду
платіжне доручення № 266 від 06.02.2014 року
на суму 182,70 грн.

Отже, суд вважає за необхідне також
присудити на користь позивача, який не
є суб'єктом владних повноважень з
Державного бюджету України суму
судового збору у розмірі 182,70 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що даний адміністративний позов
підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпровторма» до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
07.11.2013 року за № - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 07.11.2013
року № про визначення суми
грошового зобов'язання за основним
платежем з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі - 25752,00
грн. та застосування штрафної
(фінансової) санкції (штрафу) у розмірі
6438,00 грн.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпровторма» (код
ЄДРПОУ - 30540104) суму сплаченого судового
збору у розмірі - 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
відкладення виготовлення постанови в
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкт владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною четвертою
статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 21.04.2014
року.

Суддя
А.Ю.
Рищенко