Справа № 872/13409/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 рокусправа № 811/1907/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
державного підприємства "Дирекція
Криворізького гірничо-збагачувального
комбінату окислених руд" на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом державного підприємства
"Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд" до управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Кіровоградської області, треті
особи: Державне агентство з управління
державними корпоративними правами та
майном, Управління державної
казначейської служби України у
Долинському районі Кіровоградської
області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі, треті особи (на
стороні позивача) - Державне агентство
з управління державними
корпоративними правами та майном та
Управління Державної казначейської
служби України у Долинському районі
Кіровоградської області з вимогою
скасувати рішення № 323 від 03.08.2012 року
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
ухвалою від 04.06.1998 року арбітражним
судом Кіровоградської області
порушено провадження у справі про
банкрутство позивача. Ухвалою
господарського суду Кіровоградської
області від 16.06.2009 року введено
процедуру санації, керуючим санації
призначено арбітражного керуючого
Барановського О.М.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від
16 липня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що оскаржуване рішення
№ 323 від 03.08.2012 року про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску є
правомірним.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
з моменту порушення провадження у
справі про банкрутство боржника щодо
нього, відповідно до ч. 1 ст.
11 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» вводиться
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, зокрема протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів не нараховуються неустойка
(штраф, пеня), не застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, позивач вважає, що рішення
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску винесено з порушенням
вимог чинного законодавства, тому
підлягає скасуванню.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
Господарським судом Кіровоградської
області 04.06.1998 року порушено
провадження у справі про банкрутство
Державного підприємства «Дирекція
Криворізького гірничо-збагачувального
комбінату окислених руд», введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Ухвалами господарського суду
Кіровоградської області від 07.02.2012 року
та 09.08.2012 року було продовжено строк
процедури санації (а.с. 28-30).

03 серпня 2012 року в.о. начальника
Управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі, винесено рішення №
323, яким до позивача застосовано
штрафні санкції за період з 20.07.2012 року
по 24.07.2012 року в розмірі 75518,41 грн. та
нараховано пеню в розмірі 3020,74 грн., за
несвоєчасну сплату суми єдиного
соціального внеску (а.с. 23-24).

Відповідно до статей 1, 12 Закону №
2343-ХІІ мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, а також припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення та введення мораторію.
Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання, і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідацію з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання. З
огляду на наведене можна дійти
висновку про те, що дія мораторію
поширюється лише на задоволення вимог
конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних
кредиторів, то за цими зобов'язаннями
згідно із загальними правилами
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові
та економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, які забезпечують
належне виконання основного
зобов'язання і є похідними від нього.

З огляду на наведене, оскільки
мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію, то,
відповідно, і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Отже, нарахування
санкцій, застосування заходів
забезпечення за невиконання згаданих
зобов'язань та примусове стягнення на
підставі виконавчих документів коштів
на виконання таких грошових
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
штрафних санкцій грунтується на
законі.

Враховуючи те, що строк виконання
зобов'язань зі сплати страхових
внесків настав у позивача після 20.07.2012
року, тобто після порушення
провадження у справі про банкрутство
та введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів, то дія мораторію на
виконання цих зобов'язань не
розповсюджується.

Нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних санкцій
з усіх видів заборгованості за
зобов'язаннями, строк виконання яких
настав після порушення справи про
банкрутство та введення мораторію,
припиняється згідно з
ч. 1 ст. 23 Закону України № 2343-ХІІ
лише з дня прийняття господарським
судом постанов про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, що узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною в постанові від 26.02.2013 року у
справі за позовом Долинського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства до управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області,
що у відповідності до ст. 244-2 КАС
України є обов'язком для застосування у
подібних правовідносинах.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та наведені норми
законодавства, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
правомірність прийнятого відповідачем
оскаржуваного рішення № 323 від 03.08.2012
року про застосування штрафних санкцій
та нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску, а відтак, позовні
вимоги є необгрунтованими, та такими,
що задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державного
підприємства "Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд" - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом державного підприємства
"Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд" до управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Кіровоградської області, треті
особи: Державне агентство з управління
державними корпоративними правами та
майном, Управління державної
казначейської служби України у
Долинському районі Кіровоградської
області про скасування рішення -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай