Справа № 2-а/199/94/14 (19/2032/14-а)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 травня 2014 рокусправа № 2-а/199/94/14
(19/2032/14-а)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу громадської
організації "Незалежна Правозахисна
Громадська організація "Право на
захист" в інтересах члена своєї
організації ОСОБА_1 на ухвалу
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 17 березня
2014 р. по справі за позовом громадської
організації "Незалежна Правозахисна
Громадська організація "Право на
захист" в інтересах члена своєї
організації ОСОБА_1 до головного лікаря
комунального закладу "Центр первинної
медико-санітарної допомоги №11"
Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради
Тихоненко Світлани Михайлівни, про
визнання бездіяльності, дій
протиправними і неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року громадська
організація "Незалежна Правозахисна
Громадська організація "Право на
захист" в інтересах члена своєї
організації ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом, в якому просила визнати
протиправною бездіяльність головного
лікаря комунального закладу «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№11» Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради
Тихоненко Світлани Михайлівни по
забезпеченню своєчасного виконання
запиту НПГО «Право на захист» від 11
жовтня 2013 року № 68 про надання
публічної інформації; визнати дії
головного лікаря комунального закладу
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги №11» Департаменту охорони
здоров'я Дніпропетровської міської
ради Тихоненко Світлани Михайлівни за
надання відповіді, яка не містить
запитуваної інформації у
інформаційному запиті № 68 від 11.10.2013
року НПГО «Право на захист» про надання
публічної інформації - протиправними;
визнати неправомірною відповідь від
15.10.2013 року № 71206 головного лікаря
комунального закладу «Центр первинної
медико-санітарної допомоги №11»
Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради
Тихоненко Світлани Михайлівни про
відмову в наданні публічної
інформації, запитуваної у запиті НПГО
«Право на захист» від 11 жовтня 2013 року
№ 68; зобов'язати відповідача в термін
п'яти днів з дня набрання чинності
судового рішення надати інформацію,
яка запитувана у запиті НПГОТ «Право на
захист» від 11.10.2013 року № 68 в порядку і
строк визначеному Закону України «Про
доступ до публічної інформації» на
адресу: АДРЕСА_1, 49100.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 березня 2014 р. позовну заяву
громадської організації "Незалежна
Правозахисна Громадська організація
"Право на захист" в інтересах члена
своєї організації ОСОБА_1 - повернуто
позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду,
громадська організація "Незалежна
Правозахисна Громадська організація
"Право на захист" в інтересах члена
своєї організації ОСОБА_1 звернулася до
суду з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану ухвалу і
постановити нову ухвалу, якою
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, з позовної заяви суд апеляційної
інстанції вбачає, що предметом спору в
даному випадку є відносини з приводу
надання публічної інформації.

Приймаючи рішення про повернення
позовної заяви, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач в порушення
ч.2 ст.18 КАС України звернувся з до суду
з позовом, який не підсудний місцевому
суду загальної юрисдикції, як
адміністративному суду.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної
інформації гарантується, зокрема,
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом (
ст.3 Закону).

При цьому розпорядники інформації
визначені у статті 13 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
якими визнаються: 1) суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; 2) юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів;3)
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; 4) суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Аналіз наведених вимог свідчить, що той
факт, чи виступає відповідач як суб'єкт
владних повноважень, не може бути
визначальним при вирішенні питання
щодо юрисдикції зазначеного спору,
оскільки вирішальним є питання чи є
відповідач розпорядником інформації.

Тому положення ч.1 та ч.2 ст.18 КАС України
не поширюються на дані відносини, так
як в даному випадку суб'єкт владних
повноважень відсутній.

В свою чергу порядок вирішення спорів,
які виникають під час відносин з
приводу доступу до публічної
інформації передбачено ч.3 ст. 23 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" відповідно до якої
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації до суду здійснюється
відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України. Тобто юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі спори щодо правовідносин,
пов'язаних з доступом до публічної
інформації, в яких оскаржуються
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників публічної інформації, в
тому числі й у разі, якщо такими
розпорядниками є не суб'єкти владних
повноважень. При цьому, на думку
колегії суддів, питання чи є особа
розпорядником публічної інформації в
даних відносинах в розумінні Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" має бути досліджено під час
судового розгляду спору.

Водночас, предметна підсудність даної
категорії справ нормами КАС України не
визначена.

Відповідно до ч.5 ст.18 КАС України, у
разі невизначеності цим Кодексом
предметної підсудності
адміністративної справи така справа
розглядається місцевим
адміністративним судом за вибором
позивача.

Таким чином суд апеляційної інстанції
вважає необґрунтованим висновок суду
першої інстанції, оскільки він
зроблений через невірне застосування
положень Закону України "Про доступ до
публічної інформації", що при
встановлених обставинах справи, є
порушенням норм процесуального права,
що призвело до прийняття неправильного
судового рішення і є підставою для його
скасування з направленням справи до
суду першої інстанції на вирішення
питання про відкриття провадження у
справі.

Матеріали справи свідчать, що при
поданні апеляційної скарги заявником
було зазначено про його звільнення від
сплати судового збору за подання
апеляційної скарги, на підставі
положень п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» у зв'язку зі зверненням
до суду громадської організації.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» - від сплати
судового збору звільняються
громадські організації, які звернулися
у випадках передбачених
законодавством із заявами до суду щодо
захисту прав та інтересів інших осіб.

Згідно до матеріалів справи громадська
організація "Незалежна Правозахисна
Громадська організація "Право на
захист" звернулася до суду в інтересах
члена своєї організації ОСОБА_1.

При цьому, під час розгляду апеляційної
скарги колегією суддів було з'ясовано,
що в даному випадку предметом спору є
дії та бездіяльність головного лікаря
комунального закладу "Центр первинної
медико-санітарної допомоги №11"
Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради з
приводу інформаційного запиту
громадської організації "Незалежна
Правозахисна Громадська організація
"Право на захист" .

Таким чином, враховуючи наведене, суд
апеляційної інстанції не вбачає в
даному випадку звернення позивача, як
громадської організації, до суду щодо
захисту прав та інтересів інших осіб.

Також, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що для
звільнення громадської організації
від сплати судового збору при звернені
в інтересах інших осіб, необхідною
умовою є закріплення такого права на
законодавчому рівні.

Тому, при зверненні громадської
організації із заявами до суду щодо
захисту прав та інтересів інших осіб,
заявником повинно надаватись
відповідне правове обґрунтування щодо
звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що в даному
випадку, відповідно до положень КАС
України - громадська організація є
представником позивача.

У зв'язку з чим, судовий збір за подання
апеляційної скарги підлягає стягненню
з ОСОБА_1.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.199, п.4 ч. 1 ст. 204, ст.
205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу громадської
організації "Незалежна Правозахисна
Громадська організація "Право на
захист" в інтересах члена своєї
організації ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 березня 2014 р. - скасувати.

Справу повернути до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за
подання апеляційної скарги в розмірі
60,90 грн.

Ухвала суду в частині стягнення
судового збору може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України,
а в іншій частині оскарженню не
підлягає, оскільки не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

В повному обсязі ухвала виготовлена
21.05.2014 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим