Справа № 464/3854/14-а
Суддя: Борейко С. В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/3854/14-а
пр.№ 2-а/464/100/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді Борейко С. В.

при секретарі Калітовській А.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської
митниці Міндоходів, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача «Міріус»
Sp.z.o.o, про визнання протиправною та
скасування постанови відповідача про
порушення митних правил, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до Львівської митниці
Міндоходів, в якому просить визнати
протиправною та скасувати винесену
відносно неї постанову про порушення
митних правил № 0598/20909/14 від 11.04.2014 року,
визнати протиправними дії відповідача
щодо складання протоколу про порушення
митних правил, вручення картки відмови
у перетині митного кордону, поміщення
транспортного засобу у митний режим
«транзит», просить зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
здійсненні нею своїх службових
обов'язків, про що винести відповідну
окрему ухвалу. У підтвердження
позовних вимог посилається на те що
вона, діючи як працівник підприємства
«Міріус» Sp.z.o.o. (Республіка Польща,
Люблінське воєводство, Томашівський
повіт, ґміна Тарнаватка, місц.
Тарнаватка-Тартак, вул. Лісова, 22) 15.03.2014
року здійснила службову поїздку,
прямуючи з Республіки Польща в Україну
на службовому транспортному засобі
марки «Mercedes-Benc A 170 CDI», р.н. НОМЕР_1, який є
транспортним засобом комерційного
призначення, в режимі «тимчасового
ввезення» на умовах «Конвенції про
тимчасове ввезення» від 26 червня 1990
року (м. Стамбул). В'їжджаючи на митну
територію України, позивачем було
повідомлено посадову особу митниці про
те, що вона ввозить автомобіль як
транспортний засіб комерційного
призначення в режимі тимчасового
ввезення на умовах «Конвенції про
тимчасове ввезення», також було
пред'явлено відповідні підтверджуючі
документи комерційного використання
автомобіля. Будь-яких зауважень щодо
отриманої інформації зі сторони
посадової особи митниці не було,
подання яких-небудь інших документів
не вимагалось.

Проте 11.03.2014 стосовно позивача було
складено протокол про порушення митних
правил про перевищення, встановленого
ст. 95 МК України строку транзитних
перевезень. 11.04.2014 року було винесено
постанову про порушення митних правил
№ 0598/20909/14 через порушення строків
перебування транспортного засобу на
митній території України в режимі
«транзит».

Позивач вважає, що притягнення її до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення є незаконним та
безпідставним, а постанова про
порушення митних правил підлягає
скасуванню. Також зазначає, що
правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470
Митного кодексу України, не вчиняла,
оскільки автомобіль, на якому вона
в'їжджала, поставлено безпідставно в
режим транзиту, і про це її не було
повідомлено. Окрім цього, відповідач
порушив, на її думку, норми
процесуального права, зокрема те, що
розгляд справи 11.04.2014 року відбувся без
її участі, в порушення ст. 498 Митного
кодексу України, а також порушення
відповідачем норм ст. 525 Митного
кодексу України та ч. 2 ст. 279 КпАП
України, зокрема, винесено оскаржувану
постанову поза межами, передбачених
строків її прийняття.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала.

Представник Львівської митниці
Міндоходів Писарєв О.Ю. подав письмові
заперечення, згідно яких просив в
позові відмовити. У посилання
безпідставності позовних вимог
зазначає, що автомобіль позивача
ввезений на територію України без
подання митної декларації і є
транспортним засобом особистого
користування, охоплюється поняттям
«товар».

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача «Міріус»
Sp.z.o.o. позовні вимоги позивача
підтримав.

Заслухавши сторони, перевіривши
письмові докази по справі, суд вважає,
що позов є підставним та підлягає
задоволенню з таких міркувань.

Судом встановлено, що інспектором ВМО
№4 м/п «Мостиська» Львівської митниці
Міндоходів Павловою Н.О. щодо ОСОБА_1
11.03.2014 складено протокол про порушенням
митних правил № 0598/20909/14, яким
встановлено, що вона, будучи резидентом
України, 26.04.2013 року обрала смугу руху
зелений коридор, ввезла в режимі
транзиту через митний пост
транспортний засіб марки «Mercedes-Benc A 170
CDI», р.н. НОМЕР_1, який зареєстрований на
території Республіки Польща на ім'я
фірми «Міріус» Sp.z.o.o. Було виявлено, що
ОСОБА_1 зазначений транспортний засіб
не вивозився та у інший режим не був
поміщений, чим було порушено митні
правила, передбачені ч. 3 ст. 470 МК
України, а саме - не доставлення
транспортного засобу до митного органу
призначення з перевищенням
встановленого строку доставки
транспортних засобів, що перебувають
під митним контролем до митного органу
призначення, терміном більше ніж на 10
діб.

11.04.2014 року посадовою особою
Львівської митниці Міндоходів
Кулинием С.І. винесено постанову у
справі про порушення митних правил №
0598/20909/14, якою визнано винною ОСОБА_1 у
вчиненні порушення митних правил,
передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та
накладено на неї стягнення у вигляді
штрафу розміром п'ятсот
неоподаткованих мінімум доходів
громадян на суму 8 500 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови у
справі про порушення митних правил №
0598/20909/14 від 11.04.2014 року вбачається, що
викладені у ній висновки не
відповідають фактичним обставинам
справи, а в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки
порушення митних правил з огляду на
наступне.

Згідно приписів ч. 1 ст. 486 МК України
завданнями провадження у справах про
порушення митних правил є своєчасне,
всебічне, повне та об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її з дотриманням вимог
закону, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
порушень митних правил, та запобігання
таким правопорушенням.

Статтею 489 МК України передбачено, що
посадова особа при розгляді справи про
порушення митних правил зобов'язана
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи є підстави для
звільнення особи, що вчинила
правопорушення, від адміністративної
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Статтею 8 МК України визначено принципи
діяльності державної митної служби, а
саме законності та презумпції
невинуватості та єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України.

Проте ст. 470 МК України може бути
застосована лише щодо осіб, які на будь
- якому транспортному засобі
здійснювали перевезення товару в
режимі транзиту або здійснювала
доставку транспортного засобу
комерційного призначення і перевищили
терміни, встановлені ст.. 95 МК України
строки його (їх) доставки до митного
органу для розмитнення або виїзду з
території України.

Службовий транспортний засіб «Mercedes-Benc A
170 CDI», р.н. НОМЕР_1 підпадає під ознаки
товару, згідно визначення МК України,
проте в даному випадку ним не є.

Згідно пункту 57 ч. 1 ст. 4 МК України
товари - це будь-які рухомі речі, у тому
числі ті, на які законом поширено режим
нерухомої речі (крім транспортних
засобів комерційного призначення),
валютні цінності, культурні цінності, а
також електроенергія, що переміщується
лініями електропередачі;

Пункт 58 даної статті передбачає, що
транспортні засоби - це транспортні
засоби комерційного призначення,
транспортні засоби особистого
користування, трубопроводи та лінії
електропередачі.

Тобто чинний МК України ідентифікує
окремо поняття товару, транспортного
засобу комерційного призначення та
транспортного засобу особистого
користування.

Згідно ч. 1 ст. 90 чинного МК України
транзит - це митний режим, відповідно до
якого товари та/або транспортні засоби
комерційного призначення
переміщуються під митним контролем між
двома митними органами України або в
межах зони діяльності одного митного
органу без будь-якого використання цих
товарів, без сплати митних платежів та
без застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Ст.. 92, 94 МК України, п. 4, 7, 9 Наказу
Державної митної служби України від 17
листопада 2005 року N 1118 «Про
затвердження Правил митного контролю
та митного оформлення транспортних
засобів, що переміщуються громадянами
через митний кордон України» із
змінами та доповненнями встановлюють
митні формальності (перелік необхідних
документів) для можливості поміщення
транспортного засобу як товару в
режим транзиту.

Згідно п. 2 ч. 1 даних правил вбачається,
що вимоги цих Правил не застосовуються
за умови документального
підтвердження, що транспортні засоби
ввозяться для особистого користування
особами, зазначеними в статтях 287 - 290, 292
- 294 Митного кодексу України, до яких
застосовується ст.. 381 Митного кодексу
України, як до окремої категорії -
транспортних засобів особистого
користування, які ввозяться на
територію України в митному режимі
транзиту.

Тобто постійно зареєстровані
транспортні засоби особистого
користування при в'їзді на територію
України не є товарами, а класифікуються
як окрема категорія - транспортний
засіб особистого користування,
відповідальність за порушення яким
правил транзиту чинним МК України не
передбачено.

Стаття 470 МК України може бути
застосована виключно у випадку не
доставки товарів (транспортних
засобів, які ввезені в Україну як
товар), транспортних засобів
комерційного призначення, що
перебувають під митним контролем, до
органу доходів і зборів призначення.

Як встановлено матеріалами справи, під
час перетину кордону, в'їзду на
територію України 29.05.2013 року ОСОБА_1
було пред'явлено угоду про працю,
агентську угоду, угоду про
використання службового авто. Жодних
інших документів у неї не вимагалось.
Проте, незважаючи на поданий пакет
документів, транспортний засіб марки
««Mercedes-Benc A 170 CDI», р.н. НОМЕР_1 був
безпідставно поставлений в митний
режим транзиту, як транспортний засіб
особистого користування, а не митний
режим тимчасового ввезення, про що
ОСОБА_1 не було повідомлено та
доказів протилежного суду не надано.

Порядок та підстави тимчасового
ввезення товарів в транспортних
засобів на митну територію України
регламентовано Конвенцією про
тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік) та
Розділом V митного кодексу України.
Відповідно до п. «а» ст. 1 зазначеної
Конвенції та ст. 130 МК України термін
«тимчасове ввезення» означає: митний
режим, відповідно до якого іноземні
товари, транспортні засоби
комерційного призначення ввозяться
для конкретних цілей на митну
територію України з умовним повним або
частковим звільненням від
оподаткування митними платежами та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності і підлягають реекспорту до
завершення встановленого строку без
будь-яких змін, за винятком звичайного
зносу в результаті їх використання.

При цьому, відповідно до приписів
Конвенції транспортні засоби
розподіляються на транспортні засоби
приватного та комерційного
використання.

Відповідно до визначень п. 60 ст. 4 МК
України транспортними засобами
особистого користування є наземні
транспортні засоби товарних позицій
8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни),
що зареєстровані на території
відповідної країни, перебувають у
власності або тимчасовому
користуванні відповідного громадянина
та ввозяться або вивозяться тим
громадянином у кількості не більше
однієї одиниці на кожну товарну
позицію виключно для особистого
користування, а не для промислового або
комерційного транспортування товарів
чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади і їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень і в
спосіб, передбачений Конституцією і
законами України.

Статтею 11 Закону України «Про порядок
ввезення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів та
транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» передбачено
порядок та умови тимчасового ввезення
транспортних засобів на митну
територію України громадянами.

Разом з тим, відповідно до статті 13
цього ж Закону, якщо міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, встановлено інші
правила, ніж ті, що містяться у цьому
Законі, то застосовуються правила
міжнародного договору.

Згідно з пунктом 2 статті 2 Конвенції
про тимчасове ввезення, прийнятої у м.
Стамбулі, до якої Україна приєдналась
згідно із Законом України «Про
приєднання України до Конвенції про
тимчасове ввезення» (далі Стамбульська
конвенція), не впливаючи на положення
Додатка Е (Додаток, щодо товарів, які
ввозяться з частковим звільненням від
ввізного мита та податків), режим
тимчасового ввезення надається із
загальними умовами звільнення від
ввізного мита і податків та без
застосування ввізних обмежень чи
заборон економічного характеру.

Згідно з пунктом «а» статті 5 Додатка С
до Стамбульської конвенції для того,
щоб можна було скористатись правами на
пільги, що надаються цим Додатком,
транспортні засоби комерційного
використання повинні бути
зареєстровані на території, яка не є
територією тимчасового ввезення, на
ім'я особи, яка зареєстрована або
постійно проживає за межами території
тимчасового ввезення, і ввозитись та
використовуватись особами, які
здійснюють свою діяльність з такої
території.

Пунктом «f» статті 1 Стамбульської
конвенції термін «особа» означає як
фізичну, так і юридичну особу, якщо інше
не передбачене контекстом.

Виходячи з вищевказаних положень
Стамбульської конвенції, можна зробити
висновок, що громадянин-резидент
України може тимчасово в'їжджати на
територію України на транспортному
засобі, зареєстрованому постійно у
відповідних реєстраційних органах
іноземних держав, без сплати будь-яких
податків і зборів та без застосування
до нього ввізних обмежень чи заборон
економічного характеру, за умови, що
зазначений транспортний засіб
знаходиться у власності
(розпорядженні) фізичної (юридичної)
особи, яка проживає (зареєстрована) на
території іншої держави та
використовується в комерційних цілях.

Згідно з умовами Стамбульської
Конвенції про тимчасове ввезення,
прийнятої 26.06.1990 році у м. Стамбулі,
ратифікованої Україною Законом
України від 24.03.2004 року № 1661-IV «Про
приєднання України до Конвенції про
тимчасове ввезення», позивач має право
тимчасово (на час виконання
контрактних зобов'язань, пов'язаних з
використанням транспортного засобу)
в'їжджати на територію України на
транспортному засобі, який
зареєстрований постійно у
відповідному реєстраційному органі
Польщі, без сплати будь-яких податків і
зборів та без застосування ввізних
обмежень чи заборон економічного
характеру, оскільки зазначений
транспортний засіб використовується з
комерційною метою, відповідно до
договору, що свідчить про відсутність у
діях ОСОБА_1 складу порушення митних
правил.

Суд не бере до уваги твердження
відповідача про те, що для можливості
в'їзду на територію України
транспортного засобу марки «Mercedes-Benc A 170
CDI», р.н. НОМЕР_1 в митному режимі
тимчасового ввезення, можливе із
застосуванням міжнародного митного
документа (книжка А.Т.А. або книжка C.P.D.),
що місить чинну міжнародну гарантію
сплати митних платежів або надання
фінансової гарантії, передбаченому
розділом Х Митного кодексу України або
подання попередньої митної декларації.

Згідно приписів п. 41 ч. 1 ст. 4 Митного
кодексу попереднє повідомлення - це
завчасне повідомлення органу доходів і
зборів про намір ввезти товари на митну
територію України або вивезти їх за її
межі;

Книжка А.Т.А. є документом на тимчасове
ввезення, що використовується товарів,
за винятком транспортним засобом.

Книжка C.P.D. є документом на тимчасове
ввезення, що використання для
тимчасового ввезення транспортних
засобів.

Пунктами 1, 2 ст. 110 Митного кодексу
передбачено, що забезпечення
дотримання вимог митного режиму
тимчасового ввезення здійснюється
шляхом:

1) застосування міжнародного митного
документа (книжки А.Т.А. або книжки CPD),
що містить чинну міжнародну гарантію
сплати митних платежів, встановлених
законом на імпорт товарів;

2) надання фінансової гарантії у
порядку, передбаченому розділом X цього
Кодексу.

Згідно приписів ч. 3 п. 8 ст. 110 Митного
кодексу гарантія дотримання вимог
митного режиму тимчасового ввезення не
вимагається щодо транспортних засобів
комерційного призначення.

Згідно вищенаведених тверджень
Конвенції книжка, яка видана
відповідно до положень Митної
конвенції про тимчасове ввезення
приватних автотранспортних засобів (1954
р.) і комерційних автотранспортних
засобів (1956 р.) із змінами 1992 р., може
використовуватись в наступних країнах
під гарантією вказаних уповноважених
асоціацій. України в переліку цих країн
немає, а тому в'їзд на територію України
транспортних засобів комерційного
призначення здійснюється без її
пред'явлення.

Враховуючи вищенаведене слід вважати,
що транспортний засіб марки «Mercedes-Benc A
170 CDI», р.н. НОМЕР_1 відповідає зазначеним
критеріям транспортного засобу
комерційного використання, його
ввезення на митну територію України
здійснюється в пільговому режимі,
тобто, зі звільненням від
оподаткування. Крім цього, відповідно
до ст. 6 Додатку «С» Конвенції, згода на
тимчасове ввезення транспортного
засобу надається без вимагання митного
документа або гарантії, без подання
митної декларації. Зазначений
автомобіль був ввезений у режимі
тимчасового ввезення з дотриманням
вимог законодавства, а тому висновки
Львівської митниці про те, що
зазначений автомобіль було ввезено у
режимі транзит є безпідставними.

У той же час, при винесенні постанови
про порушення митних правил № 0598/20909/14
від 11.04.2014 року не взято до уваги того
факту, що ч. 3 ст. 470 Митного кодексу
України встановлює відповідальність
за перевищення встановленого статтею 95
цього Кодексу строку доставки товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, митних або інших
документів на ці товари більше ніж на
десять діб, а так само втрата цих
товарів, транспортних засобів,
документів чи видача їх без дозволу
митного органу. Частина 1 ст. 95 Митного
кодексу України встановлено строки
транзитних перевезень залежно від виду
транспорту, зокрема для автомобільного
транспорту - 10 діб (у разі переміщення в
зоні діяльності одного митного органу -
5 діб). Водночас, у на спірні
правовідносини, що виникли, не
поширюється митний режим транзиту, що
врегульований главою 17 Митного кодексу
України, а їх регулювання здійснюється
положеннями глави 18 Митного кодексу
України, що стосується митного режиму
тимчасового ввезення.

Згідно приписів ч. 4 ст. 3 МК України у
разі якщо норми законів України чи
інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи
допускають неоднозначне (множинне)
трактування прав та обов'язків
підприємств і громадян, які
переміщують товари, транспортні засоби
комерційного призначення через митний
кордон України або здійснюють операції
з товарами, що перебувають під митним
контролем, чи прав та обов'язків
посадових осіб митних органів,
внаслідок чого є можливість прийняття
рішення як на користь таких
підприємств та громадян, так і на
користь митного органу, рішення
повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що обов'язок доказування
покладається на Відповідача, якщо він
заперечує щодо позову.

Ч. 1. ст. 529 МК України передбачено, що
постанова митниці у справі про
порушення митних правил може бути
оскаржена до центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, або до
місцевого загального суду як
адміністративного суду в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Під час винесення оскаржуваної
Постанови Відповідачем порушено п. 2, 3, 5
ст. 531 МК України, що є безумовними
підставами для визнання її
протиправною та скасування.

Також суд вбачає у діях відповідача
факт вчинення перешкод щодо
комерційної діяльності «Міріус» Sp.z.o.o.,
зокрема щодо виконання працівниками
«Міріус» Sp.z.o.o. своїх службових
обов'язків.

Керуючись ч. 4 ст.. 3, 4, 8, ч. 4 ст. 92, ч. 1 ст.
94, ч. 1, п. 8 ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 470, ч. 1 ст. 486, 489,
ч. 1 ст. 529, п. 2, 3 , 5 ст. 531, Митного
кодексу України, п. 4, 7, 9 Наказу
Державної митної служби України від 17
листопада 2005 року N 1118 «Про
затвердження Правил митного контролю
та митного оформлення транспортних
засобів, що переміщуються громадянами
через митний кордон України», ст.. 11
Закону України «Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію
України» ст. 17, ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 162, п. 1 ч. 2
ст. 162, ст. 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Львівської митниці
Міндоходів задовольнити.

Визнати протиправними дії щодо
складання та вручення картки відмови у
пропуску через митний кордон
Рава-Руської митниці Міндоходів від
02.03.2014р. №209100010/2014/00137.

Визнати протиправними дії щодо
складання Протоколу про порушення
митних правил № 0598/20909/14, від 11.03.2014р.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Львівської митниці в справі
про порушення митних правил від 11.04.2014
року №0598/20909/14.

Визнати протиправним та безпідставним
факт встановлення Львівською митницею
для ввезеного службового
транспортного засобу «Mercedes Benz A170CDI» р/н
WM5277A митного режиму «транзит» з
призначенням «особисте користування».

Зобов'язати Львівську митницю
Міндоходів внести зміни до даних ПІК
«Інспектор 2006», а саме: перевести
транспортні засоби підприємства, що
використовуються в комерційних цілях з
режиму «транзит» в режим «тимчасове
ввезення».

Зобов'язати Львівську регіональну
митницю Міндоходів України не чинити
перешкод працівникам СП «Міріус» з О.О.,
у виконанні своїх службових обов'язків.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий