Справа № 645/2795/14-а
Суддя: Алфьорова Т. М.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/2795/14-а
Провадження №
Постанова

іменем України

30 травня 2014 року

Фрунзенський районний суд м.
Харкова в складі: головуючого судді
-Алфьорової Т.М., за участю секретаря -
Савченко В.Ю., розглянувши у судовому
засіданні в приміщенні Фрунзенського
районного суду м. Харкова у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної екологічної інспекції у
Харківській області та інспектора та
Кірєєва Олега Володимировича про
визнання противоправною та скасування
постанови Державної екологічної
інспекції у Харківській області від
19.03.2014р. про адміністративне
правопорушення,

встановив:

до Державної екологічної інспекції у
Харківській області, щодо визнання
протиправною та скасування постанови
Державної екологічної інспекції у
Харківській області від № 07-26-196 від
19.03.2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст.ст., ч.1 ст. 78, ст.82-1, ст. 82-4, ст. 88-5 КУпАП
та накладення адміністративного
стягнення посилаючись на те, що в її
діях відсутній склад
адміністративного правопорушення.

Філія « Магазін « ТОВ !» Край» здійснює
господарську діяльність з роздрібною
торгівлею продовольчими та
непродовольчими товарами.19.03.14р.
проведена планова перевірка, з
висновками якої вона не згодна Орган
державного нагляду під час проведення
перевірки вимагав надання документів
та інформації,які не стосуються питань,
з яких проводилася перевірка.
Документи,які мають відношення до
питань, з яких проводилися перевірка,
були надані. В акті зазначені джерелі
викидів, але труба витяжки, ділянка
мийки тари, ділянка виготовлення
пельменів, тощо не відносяться до
стаціонарних об'єктів викидів за
своїми характеристиками. Ці окремі
елементи приміщень чи системи витяжки
не являються ні окремими
підприємствами, ні окремими цехами, ні
окремими агрегатами, ні окремим
устаткуванням. Що ж стосується
ротаційних печей, мукопросіювача та
двох електрогрилів то в процесі їх
експлуатації не здійснюються викиди
речовин, які входять до Переліку
забруднюючих речовин, а отже їх
використання не потребує жодних
дозвільних документів. Що стосується
приміщень рибного, м'ясного та
кондитерського цехів, вони не
утворюють жодних речовин, які
визначено Переліком забруднюючих
речовин. Перелік типів устаткування,
для яких розробляються нормативи
гранично допустимих видів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел затверджено наказом
Міністерства охорони колишнього
природного середовища України № 317 від
16.08.2004 р., але Акт перевірки не містить
відомостей на якій підставі, та за яким
критерієм мукопросіювач, ротаційні
печі та електрогрилі відповідачем
віднесено до того типу устаткування, за
якими розробляються нормативи
гранично допустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел. У Акті перевірки не наведено
відомостей щодо того, яким чином
перевіряючим було встановлено факт
здійснення ТОВ "Край-2" викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та про які речовини йдеться.
Філія « Магазін « ТОВ » Край -2» орендує
приміщення ТРК « Магелан» , якій
належить ПП « Алгол 2003» у якого є
відповідний дозвіл на викиди
забруднюючих речовин від 31.10.2012р.

Представник відповідача та відповідач
в судовому засіданні позов не визнали
та просили відмовити в задоволені
адміністративного позову, посилаючись
на його необґрунтованість та
безпідставність

Суд, вислухавши відповідачів та
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

В позовній заяві позивач стверджує про
відсутність обов'язку отримання
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря, в зв'язку з
прийняттям обладнання разом з
приміщенням на підставі договору № 44/11
від 16 червня 2011року (надалі - Договір).

Однак ані в договорі оренди не
зазначений даний перелік обладнання,
ані в акті прийму-передачі до нього
суду надано не було.

Відповідно ч.4 ст. 4-1 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» - У разі
надання на підставі договору оренди чи
інших договорів у тимчасове
користування приміщень та обладнання
за умови збереження виду діяльності і
стану цих приміщень та обладнання від
орендаря або іншого користувача не
вимагається отримання документа
дозвільного характеру на їх
використання (експлуатацію), крім
потенційно небезпечних об'єктів та в
разі експлуатації машин, механізмів,
устаткування (далі - устаткування)
підвищеної небезпеки, якщо інше не
встановлено законом.

Таким чином ТОВ «Край 2» має отримувати
дозвіл на викиди забруднюючих речовин
та в разі відсутності, нести
відповідальність відповідно до
чинного законодавства, а саме ч.1 ст. 79
кодексу України «Про адміністративні
правопорушення»

Актом перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами № № 233/01-03/07-09
зафіксовано , що позивач використовує в
своїй діяльності обладнання від якого
надходять викиди забруднюючих речовин
а саме: мукопросіювач, ротаційні печі (4
шт.), електричний гриль
електрофритюрниця, електросковорода,
електроплити (23 шт.), піч для піци,без
дозволу на викиди забруднюючих речовин
що є порушенням ст. 11 Закону України
про охорону атмосферного повітря,
оскільки викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелам можуть здійснюватися після
отримання дозволу, який видається
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів за погодженням із
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань охорони
здоров'я.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про
охорону атмосферне повітря» викид -
надходження в атмосферне повітря
забруднюючих речовин або суміші таких
речовин; джерело викиду - об'єкт
(підприємство, цех, агрегат, установка,
транспортний засіб тощо), з якого
надходить в атмосферне повітря
забруднююча речовина або суміш таких
речовин; джерело утворення
забруднюючих речовин - об'єкт, у якому
відбувається утворення забруднюючих
речовин.

Згідно ст. 10 Закону України «Про
охорону атмосферне повітря»
підприємства, установи, організації та
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана з
впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані,
здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до п.2 Порядку проведення та
оплати робіт, пов'язаних з видачею
дозволів на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами, обліку
підприємств, установ, організацій та
громадян-підприємців, які отримали
такі дозволи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
березня 2002 р. N 302 - дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами (далі -
дозвіл) - це офіційний документ, який
дає право підприємствам, установам,
організаціям та
громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт
господарювання) експлуатувати об'єкти,
з яких надходять в атмосферне повітря
забруднюючі речовини або їх суміші, за
умови дотримання встановлених
відповідних нормативів
граничнодопустимих викидів та вимог до
технологічних процесів у частині
обмеження викидів забруднюючих
речовин протягом визначеного в дозволі
терміну, Дозвіл видається суб'єкту
господарювання.

Також в підтвердження наявності джерел
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, позивачем, надана
схема, в якій чітко зазначено кількість
джерел викидів на території, яку
орендує позивач.

Відповідно до пункту д) статті 20-2
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
до компетенції центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, у сфері охорони
навколишнього природного середовища
належить: одержання безоплатно в
установленому порядку необхідних для
виконання покладених на нього завдань
інформації, документів і матеріалів
від державних органів та органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ і організацій усіх форм
власності та їх посадових осіб,
фізичних осіб.

Згідно п. 6.2 Положення про Державну
екологічну інспекцію в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства екології та природних
ресурсів України від 04.11.2011 року за № 429
та зареєстровано в Міністерстві
юстиції України від 25.11.2011 року за №
1347/20085, Держекоінспекція для виконання
покладених на неї завдань має право
одержувати в установленому законом
порядку інформацію, документи і
матеріали від державних органів та
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ і організацій
усіх форм власності та їх посадових
осіб.

Порядок отримання інформації та вимоги
до документування управлінської
інформації та організації роботи з
документами в установах незалежно від
способу фіксації та відтворення
інформації, яка міститься в документах,
включаючи їх підготовку, реєстрацію,
облік і контроль за виконанням
передбачено "Типовою інструкція з
діловодства у центральних органах
виконавчої влади, Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
органах виконавчої влади" затверджена
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 листопада 2011 р. N 1242 .

Також Актом перевірки зафіксовано
відходи пакувальних матеріалів
(картон, поліетилен,) відходи деревини
(некондиційні дерев'яні ящики).

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 33 Закону України «Про
відходи» зберігання та видалення
відходів здійснюється в місцях,
визначених органами місцевого
самоврядування з врахуванням вимог
земельного та природоохоронного
законодавства, за наявності
спеціальних дозволів, у яких визначені
види та кількість відходів, загальні
технічні вимоги, заходи безпеки,
відомості щодо утворення, призначення,
методів оброблення відповідно до
встановлених лімітів та умови їх
зберігання. Визначені для зберігання
та видалення відходів місця чи об'єкти
повинні використовуватися лише для
заявлених на одержання дозволу
відходів.

Частиною другою статті 55 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища», встановлено,
що розміщення відходів дозволяється
лише за наявності спеціального дозволу
на визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

З аналізу змісту зазначених норм права
вбачається, що розміщення відходів, яке
включає в себе, зокрема, тимчасове
розміщення відходів у спеціально
відведених місцях чи об'єктах,
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів.

Таким чином, Законом України «Про
відходи» та Законом України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» встановлено обов'язок
отримання суб'єктом господарювання
дозволу і ліміту на утворення та
розміщення відходів, у тому числі у
випадку їх тимчасового розміщення у
спеціально відведених місцях чи
об'єктах (до їх утилізації чи
видалення), та виникнення зазначеного
обов'язку не ставиться в залежність від
дій органів державної влади.

Статтею 1 Закону України «Про відходи»
визначені основні терміни відходи як
вторинна сировина небезпечні відходи
та побутові відходи, а саме: - виробник
відходів - фізична або юридична особа,
діяльність якої призводить до
утворення відходів;

- побутові відходи - відходи, що
утворюються в процесі життя і
діяльності людини в житлових та
нежитлових будинках (тверді,
великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім
відходів, пов'язаних з виробничою
діяльністю підприємств) і не
використовуються за місцем їх
накопичення.

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про відходи» суб'єкти господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами зобов'язані:

а) запобігати утворенню та зменшувати
обсяги утворення відходів;

б) забезпечувати приймання та
утилізацію використаних пакувальних
матеріалів і тари, в яких знаходилася
продукція цих підприємств, установ та
організацій - суб'єктів господарської
діяльності, або укладати угоди з
відповідними організаціями на їх
збирання та утилізацію;

в) визначати склад і властивості
відходів, що утворюються, а також за
погодженням із уповноваженими
органами виконавчої влади у сфері
поводження з відходами ступінь їх
небезпечності для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людини;

г) на основі матеріально-сировинних
балансів виробництва виявляти і вести
первинний поточний облік кількості,
типу і складу відходів, що утворюються,
збираються, перевозяться,
зберігаються, обробляються,
утилізуються, знешкоджуються та
видаляються, і подавати щодо них
статистичну звітність у встановленому
порядку;

д) забезпечувати повне збирання,
належне зберігання та недопущення
знищення і псування відходів, для
утилізації яких в Україні існує
відповідна технологія, що відповідає
вимогам екологічної безпеки;

ж) не допускати змішування відходів,
якщо це не передбачено існуючою
технологією та ускладнює поводження з
відходами або не доведено, що така дія
відповідає вимогам підвищення
екологічної безпеки;

з) не допускати зберігання та видалення
відходів у несанкціонованих місцях чи
об'єктах;

Статтею 32 Закону України «Про відходи»
передбачено, що з метою обмеження та
запобігання негативному впливу
відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини
забороняється: вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів.

Порядком розроблення, затвердження і
перегляду лімітів на утворення та
розміщення відходів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.1998р. №1218, окрім поняття ліміт на
розміщення відходів, визначено поняття
ліміт на утворення відходів -
максимальний обсяг відходів, на який у
суб'єкта права власності на відходи є
документально підтверджений дозвіл на
передачу їх іншому власнику (на
розміщення, утилізацію, знешкодження
тощо) або на утилізацію чи розміщення
на своїй території.

Облік відходів ведеться відповідно до
наказу Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України № 342 від 07.07.2008 за формою 1 ВТ,
пунктом 3 якого визначено, що первинний
облік за типовою формою та Інструкцією,
затвердженими цим наказом,
здійснюється юридичними особами всіх
форм власності, видів економічної
діяльності та організаційно-правових
форм господарювання, фізичними особами
- підприємцями, у діяльності яких
утворюються відходи та
використовуються пакувальні матеріали
й тара.

За наслідками виявлених порушень та у
відповідності пункт 4.18 наказу
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 464 від
10.09.2008 р. "Про затвердження Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства ", зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 15 січня
2009 р. за № 18/16034, державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища Харківської області
Кірєєвим О.В. був винесений протокол
про адміністративне правопорушення
від 19.03.2014 р. та постанова про
накладення адміністративного
стягнення від 19.03.2014 р. № 07-26-196 відносно
директора ОСОБА_1 за порушення ч.1 ст.78,
ст. 82-1, ст. 82-4, ст.188-5 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмір 255,00 гривень.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
адміністративне правопорушення
(проступок) визначається
противоправна, винна (умисна або
необережна) дія чи бездіяльність, яка
посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, вбачається,
що в діях ОСОБА_1 в наявності всі
обов'язкові ознаки адміністративного
правопорушення в зв'язку з чим
постанова про накладення
адміністративного стягнення від 19.03.2014
року № 07-26-196 є такою яка відповідає
вимогам чинного законодавства України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 8-14, 71, 155, 159, 160-164, 167, 185, 186 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Державної екологічної інспекції у
Харківській області та інспектора та
Кірєєва Олега Володимировича про
визнання противоправною та скасування
постанови Державної екологічної
інспекції у Харківській області про
адміністративне правопорушення від
19.03.2014р.

Постанова остаточна, в апеляційному
порядку оскарженню не підлягає.

Суддя