Справа № 872/7440/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2014 рокусправа № 804/170/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 березня 2013 р. у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач, ФОП ОСОБА_1)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить скасувати податкові
повідомлення - рішення Форма "Р"
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 08.06.2012
року № , № , № ,
застосовані до ФОП ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що на думку
позивача висновки, що були викладені в
акті № 206/172/НОМЕР_4 від 17.05.2012 року "Про
результати документальної планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з
01.01.2009 року по 31.12.2011 року Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області є такими, що
не ґрунтуються на вимогах закону, а
податкові повідомлення-рішення №
, №, № від 08.06.2012 року,
винесені податковим органом за
наслідками перевірки, є незаконними та
підлягають скасуванню.

Постановою суду першої інстанції від
01.03.2013 року у задоволенні
адміністративного позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовлено
повністю.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що проведення
документальної планової виїзної
перевірки позивача з питання
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період 01.01.09 по 31.12.11 рр., є правомірним,
висновки акту від 17 травня 2012 року №
206/172/НОМЕР_4, прийнятого за результатами
зазначеної перевірки, відповідають
фактичним обставинам та нормами
діючого законодавства, а

податкові повідомлення-рішення, від
08.06.2012 р. № , № , №
є законними та не підлягають
скасуванню.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

З огляду на встановлений факт
реорганізації, та в силу статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважає за необхідне
здійснити заміну відповідної сторони -
відповідача у справі, його
правонаступником - Криворізькою
південною об'єднаною державною
податковою інспекцію Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196
КАС України не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, ФОП ОСОБА_1 як фізична
особа - підприємець зареєстрований в
виконкомі Криворізької міської Ради
Дніпропетровської області, 17.10.08
отримав свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця,
номер запису про державну реєстрацію
035986, на податковому обліку в
Південній МДПІ у м. Кривому Розі
перебував з 20.10.2008 р. за №12919, в
Криворізькій південній МДПІ - з 15.03.2012 р.
у зв'язку з реорганізацією.

Згідно матеріалів справи, в період з
09.04.12 по 10.05.12 р. працівниками
податкового органу проведено виїзну
планову документальну перевірку
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2011 р.

Перевірку проведено з відома та у
присутності позивача. За результатами
перевірки складено відповідний акт від
17.05.2012 року № 206/172/НОМЕР_4, в якому
встановлено наступні порушення: абз.5
п.6 ст. 128 Господарського Кодексу
України від 16.01.03 р. № 436-ІУ (зі
змінами та доповненнями) книги обліку
доходів та витрат за формою №10 не
велась; ст.13 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.92 №13-92 "Про прибутковий
податок з громадян", пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139,
п. 177.2, 177.4 ст.177 Податкового Кодексу
України від 02.12.10 р. № 2755-УІ в наслідок
чого занижений податок з доходів
фізичних осіб в сумі 2567,55 грн., в т.ч.: 3-4
квартал 2010 р. - 317,55 грн.; -2011р.-2250,00грн.;
пп.164.2.2 п. 164.2 ст.164 Податкового Кодексу
України від 02.12.10 № 2755-УІ ФОН ФОП ОСОБА_1
не утримано податку з доходів фізичних
осіб при виплаті доходу фізичним
особам за 2011р. в сумі 1365,0 грн. грн. в тому
числі по періодам: квітень 2011 року -
150,0 грн., травень 2011 року - 150,0 грн.,
червень 2011 року - 150,0 грн., липень 2011 року
- 150,0 грн., серпень 2011 року - 150,0 грн.,
вересень 2011 року - 150,0 грн., жовтень 2011
року - 150,0 грн., листопад 2011 року - 150,0
грн., грудень 2011 року - 165,0 грн.; "б"
п. 19.2 ст. 19 Закону України від 22.05.03
№ 889-ІУ "Про податок з доходів фізичних
осіб" (зі змінами та доповненнями) та
п.51.1 ст. 51 Податкового кодексу України
від 02.12.10 р. № 2755-УІ - ненадання в
перевіряємому періоді відомостей про
суми доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь громадянина та фізичних
осіб - підприємців в податкових
розрахунках за формою 1ДФ за 2009 - 2011 рр.;
п.7.3.1 п.7.3, пп. 7.4.5 п. 7.4. ст.7
Закону України від 03.04.97 № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" (зі змінами
та доповненнями) та п. 187.1 ст.187, п. 198.6 сі.
198, п.201.11 ст.201 Податкового кодексу
України від 02.12.10 № 2755-УІ (із змінами та
доповненнями), в результаті чого
занижено ПДВ у розмірі 206431,00 грн., у тому
числі по періодах: лютий 2009 року - 2719,0
грн., березень 2009 року - 8227,0 грн., квітень
2009 року - 4936,0 грн., травень 2009 року -
4951,0 грн. червень 2009 року - 5835,0
грн.,липень 2009 року - 5508,0 грн.,серпень 2009
року - 2184,0 грн.,вересень 2009 року - 904,0
грн.,жовтень 2009 року - 1568,0 грн.,лютий 2010
року - 9045,0 грн.,березень 2010 року - 11067,0
грн.,квітень 2010 року - 13469,0 грн.,
жовтень 2010 року - 342,0 грн.,листопад 2010
року - 192,0 грн.,березень 2011 року -
817,0 грн.,квітень 2011 року - 16438,0
грн.,травень 2011 року - 16678,0 грн.,червень
2011 року - 16727,0 грн.,липень 2011 року - 17724,0
грн.,серпень 2011 року - 17686,0 грн.,
вересень 2011 року - 9900,0 грн.,жовтень 2011
року - 9516,0 грн., листопад 2011 року - 13303,0
грн.,грудень 2011 року - 16695,0 грн.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 08.06.2012 р. року
№ на суму 225522,25 грн., у тому числі
за основним платежем 190549,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 34973,25
грн., № на суму 3130,05
грн., у тому числі за основним платежем
2567,55 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 562,50 грн., № на суму 2104,75
грн., у тому числі за основним платежем
1365,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 739,75 грн.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1
до складу валового доходу декларації
про доходи за 2010 рік безпідставно
включено податок на додану вартість в
сумі 713,0 грн. та не включено коштів,
отриманих на розрахунковий рахунок за
надані послуги, в сумі 35859,00 грн. Разом з
цим, до складу витрат декларації про
доходи за 2010 рік безпідставно включено
податок на додану вартість в сумі 618,0
грн. та не включено витрати в сумі 33647,00
грн., які пов'язані з отриманням доходу.
Крім того, підприємцем до складу витрат
декларації про майновий стан і доходи
за 2011 рік віднесено витрати в сумі
15000,00 грн., які не підтверджені
первинними документами.

Згідно з вимогами підпункту 9.12.1 пункту
9.12 статті 9 Закону України від 22.05.2003
року № 889-ІУ "Про податок з доходів
фізичних осіб", оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу
нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до статті 13 Декрету № 13-92,
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року, зокрема, від
здійснення підприємницької діяльності
без створення юридичної особи.
Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Склад валових витрат наведено у пункті
5.2 статті 5 Закону України від
28.12.1994 року № 334/94-ВР "Про оподаткування
прибутку підприємств"(далі Закон № 334).
Згідно з цим пунктом до складу валових
витрат включаються суми будь - яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Не включаються до складу валових
витрат, зокрема, витрати на сплату
податку на додану вартість, включеного
до ціни товарів (робіт, послуг), що
придбаваються платником податку для
виробничого або невиробничого
використання

Отже, для приватних підприємців, які
зареєстровані як платники податку на
додану вартість, відсутні законодавчі
підстави для включення ПДВ від
вартості придбаних/реалізованих
товарів (робіт, послуг), до складу
валового доходу і витрат, оскільки дані
суми ПДВ відображаються в декларації з
ПДВ у вигляді податкових зобов'язань та
податкового кредиту.

Пунктом 177.1 статті 177 Податкового
кодексу України встановлено, що доходи
фізичних осіб - підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи
підприємця (пункт 177.2 статті 177
Податкового кодексу України).

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом ІІІ цього Кодексу (пункт 177.4
статті 177 Податкового кодексу України).

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку
(підпункт 139. пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України).

Згідно вищевикладеного, колегія суддів
вважає, що податкові зобов'язання
ФОП ОСОБА_1 по зазначеним порушенням
контролюючим органом визначено
відповідно до норм законодавства,
оскільки надані позивачем письмові
пояснення на запити Криворізької
південної МДПІ про надання документів
та інформації - необґрунтовані та не
підтверджуються належними доказами.

Що стосується податку з доходів
фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати, колегія суддів зазначає
наступне.

В акті перевірки вказано, що згідно
пояснень ФОП ОСОБА_1, у нього протягом
квітня-грудня 2011 року працював
громадянин ОСОБА_2, якому у зазначеному
періоді виплачено доход в сумі 9100,00
грн., однак з яким він трудові відносини
не укладав і податок на доходи фізичних
осіб з виплачених йому доходів він не
утримував.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1, як податковим
агентом, за квітень -
грудень 2011 року не нараховано, не
утримано та не сплачено до бюджету
податок на доходи з фізичних осіб з
доходу (9100,0 грн.), виплаченого
громадянину ОСОБА_2, в загальній сумі
1365,00 грн., а також не подано до
Криворізької південної МДІ розрахунки
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку і сум
утриманої з них податку (форма №1 ДФ).

Підпунктами 163.1.1 і 163.1.2 пункту 163.1
статті 163 Податкового кодексу України,
зокрема встановлено, що об'єктом
оподаткування резидента є загальний
місячний (річний) оподатковував дохід
та доходи з джерела їх походження в
Україні, які остаточно оподатковуються
під час нарахування (виплати, надання).

Відповідно до підпункту 164.2.2 пункту 164.2
статті 164 Податкового кодексу України,
до загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються суми винагород та
інших виплат, нарахованих (виплачених)
платнику податку відповідно до умов
цивільно-правового договору.

Податковим агентом визнається особа,
на яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до
платників податку і мають права та
виконують обов'язки, встановлені цим
Кодексом для платників податків
(стаття 18 Податкового кодексу України).

Згідно із підпунктами 168.1.1-168.1.2 пункту
168.1 статті 168 ПК України 334 податковий
агент, який нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу. Податок сплачується
(перераховується) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом.

Ставка податку становить 15 відсотків
бази оподаткування щодо доходів,
одержаних, у тому числі, але не виключно
у формі заробітної плати, інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, або інших виплат і винагород,
які виплачуються (надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
у державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри. Якщо база та оподаткування, яка
визначена з урахуванням норм пункту 164.6
статті 164 цього розділу щодо доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, в календарному місяці
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, до суми
такого перевищення застосовується
ставка 17 відсотків (підпункт 167.1 ці
статті 167 Податкового кодексу України).

Пунктом 51.1 статті 51 встановлено, що
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку органу
державної податкової служби за місцем
свого обліку.

Відповідно до пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України, особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зокрема,
зобов'язані: а) своєчасно та
повністю нараховувати, утримувати та
сплачувати (перераховувати) до бюджету
податок з доходу, що виплачується на
користь платника податку та
оподатковується до або під час такої
виплати за її 5 рахунок; б) подавати у
строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми і утриманого з них
податку до органу державної податкової
служби за місцем свого розташування.
Такий розрахунок подається лише у разі
нарахування сум зазначених доходів
платнику податку податковим агентом
протягом звітного періоду; ґ) нести
відповідальність у випадках,
визначених цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції та вважає, що висновки
перевіряючих щодо заниження податку з
доходів фізичних осіб та неподання
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку і сум утриманого з них податку
(форма №1 ДФ), є правомірними та такими,
що відповідають нормам чинного
законодавства, оскільки позивач не
зміг надати відповідачу первинні
документи, інформацію або обґрунтовані
письмові пояснення, які б дали змогу
Криворізькій південній МДПІ
спростувати висновки, викладені в акті
перевірки від 17.05.2012 р. №206/172/НОМЕР_4.

Щодо податку на додану вартість
колегія суддів встановила наступне.
ФОП ОСОБА_1 до податкових
зобов'язань декларацій по ПДВ за лютий
2010 року і серпень 2011 року не включив ПДВ
в сумах 226,89 грн. і 1008,46 грн., відповідно,
від отриманих за послуги на
розрахунковий рахунок коштів, а також
до складу податкового кредиту
декларацій по ПДВ за лютий - жовтень 2009
року, лютий - квітень і жовтень -
листопад 2010 року і березень -грудень 2011
року віднесено ПДВ в загальній сумі
79940,00 грн. на підставі податкових
накладних оригінали яких на момент
перевірки відсутні. Крім того, до
складу податкового кредиту декларацій
по ПДВ за квітень - грудень 2011 року
віднесено ПДВ в сумі 125256,00 грн., на
підставі касових чеків, які містять
загальну суму отриманих товарів
(послуг), що перевищує 200 гривень, за
день (без урахування
податку).

Отже, перевіряючими зроблено висновок
про порушення ФОП ОСОБА_1 підпункту 7.3.1
пункту 7.3 і підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168, пункту 187.1 статті
187, пункту 198.6 статі 198, пункту 201.11 статті
201 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження сплати ПДВ до
бюджету на 206431, 00 грн.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (пункт 201.6 статті 201
Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України
встановлено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Разом з цим, відповідно до пункту 201.11
статті 201 Податкового кодексу України,
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
без отримання податкової накладної
також є, зокрема, касові чеки, які
містять суму отриманих товарів/послуг,
загальну суму нарахованого податку (з
визначенням фіскального номера та
податкового номера постачальника).

При цьому з метою такого нарахування
загальна сума отриманих товарів/послуг
не може перевищувати 200 гривень за день
(без урахування податку).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що відповідно до п. 44.6 ст. 44
ПКУ у разі якщо до закінчення перевірки
або у терміни, визначені в абзаці
другому пункту 44.7 цієї статті платник
податків не надає посадовим особам
органу державної податкової служби,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
випадках, передбачених абзацами другим
і четвертим пункту 44.7 цієї статті, такі
документи повинні бути враховані
контролюючим органом під час розгляду
ним питання про прийняття рішення.

В даному випадку ні в ході проведення
перевірки ні в ході адміністративного
узгодження нарахованих сум позивачем
не додано документи, що
витребовувалися податковим органом
для проведення перевірки, що свідчить
про безпідставність позовних вимог та
правомірність здійснених нарахувань.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Колегія суддів погоджується з
висновком податкового органу про
порушення платником податків статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.92 року "Про прибутковий
податок з громадян", пп. 7.4.1, п.7.4.4 п. 7.4
статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", оскільки
він грунтується на нормах чинного
законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 березня 2013 року у справі
за адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай