Справа № 9101/179689/2012
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2014 рокусправа № 2а-4575/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська на
постанову Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 12 вересня 2011
року у справі № 2а-4575/2011 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячної додаткової пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 12 вересня 2011
року позовні вимоги ОСОБА_1 (надалі -
позивача) були задоволено частково.
Визнано незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська (надалі -
відповідач) щодо відмови позивачу у
перерахунку і виплаті додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі передбаченому ст.ст. 49, 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період з
01 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року, з
урахуванням розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого в
Законах України про Державний бюджет
України на відповідний рік. Зобов'язано
відповідача здійснити на користь
позивача перерахунок додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі передбаченому ст.ст. 49, 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з
урахуванням розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого в
Законах України про Державний бюджет
України на відповідний рік,
забезпечивши виплату цих сум з 01 лютого
2011 року по 22 липня 2011 року.

В апеляційній скарзі відповідач
просить постанову суду в частині
задоволених вимог скасувати, та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
і йому встановлена ІІІ група
інвалідності.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір
пенсій для інвалідів IІI групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком. Статтею 50 названого Закону
визначено, що особам віднесеним до
першої категорії призначається
щомісячна додаткова пенсія: для
інвалідів ІІІ групи у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Право позивача на отримання пенсії у
розмірі не менше 6 мінімальних пенсій
за віком та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду завдану здоров'ю не
залежить від наявності чи відсутності
грошових коштів та належного
фінансування, як на тому наполягав
відповідач, таке право надане державою
і закріплено Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
пенсійні органи, і несе обов'язок по
своєчасній та повній виплаті пенсії
саме у розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків (
справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до п. 13 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі якщо особа має
право на отримання пенсії, щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та цього
Закону, призначається одна пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання за
її вибором. При цьому різниця між
розміром пенсії, на який має право
особа відповідно до зазначених
законодавчих актів, та розміром пенсії
із солідарної системи відповідно до
цього Закону фінансується за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем обрано умови та порядок
пенсійного забезпечення, встановлені
загальним Законом «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». В зв'язку з чим колегія
суддів зазначає про відсутність у
позивача права на отримання основної
пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком, передбаченої ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
оскільки як вбачається з розпоряджень
про призначення пенсії позивач отримує
пенсію не за спеціальним законом, а
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В той же час, щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
позивача не повинна бути меншою 50 %
мінімальної пенсії за віком (ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 183-2, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст. 200,
ст.ст. 205, 206 КАС України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська - залишити
без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 12 вересня 2011
року у справі № 2а-4575/2011 - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак