Справа № 2а/2470/1601/12
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/800/40188/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В., Бухтіярової
І.О., Костенка М.І.,

при секретарі судового засідання
Гончар Н.О.,

за участю представників сторін:
позивача - не з'явився,

відповідача - Зудінов О.О., Рачук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Чернівецької митниці
Міндоходів

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013 р.

у справі № 2а/2470/1601/12

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6

до Чернівецької обласної митниці

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_6 (далі -
позивач, ФОП ОСОБА_6) звернулась до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Чернівецької обласної митниці (далі -
відповідач), в якому просила суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 21.06.2012 р. № 234.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 14.03.2013 р.
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013 р.,
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 14.03.2013 р.
скасовано та прийнято нову постанову,
якою адміністратвний позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Чернівецької обласної митниці форми
«Р» від 21.06.2012 р. № 234; вирішено питання
про судові витрати.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду апеляційної інстанції, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, з посиланням на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013 р. та
залишити в силі постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 14.03.2013 р.

Позивач процесуальним правом надати
письмові заперечення на касаційну
скаргу не скористався, у судове
засідання 04.06.2014 р. не з'явився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 02.02.2010 р. між ФОП ОСОБА_6
та фірмою «Мainland Ltd» (США) було укладено
контракт № 1/РМ/2010, на придбання
пряжі акрилової.

На виконання умов вказаного контракту
позивачем була придбана пряжа
багатокручена з синтетичних
штапельних волокон 100% акрилу не
розфасована для роздрібної торгівлі,
сігльорова, пофарбована, країна
виробник - Туреччина, фірма виробник -
«AKAL TEKSTIL A.S.», за фактурною вартістю 1,36
доларів США за 1 кг. на загальну суму 4 388
957,09 грн.

В період з 06.02.2010 р. по 01.04.2010 р. на
підставі вантажно-митних декларацій:
від 06.02.2010 р. № 408010001/2010/675, № 408010001/2010/676,
408010001/2010/678; від 16.02.2010 р. № 408010001/2010/884, №
408010001/2010/887; від 23.02.2010 р. № 408010001/2010/1061, №
408010001/2010/1063; від 25.02.2010 № 408010001/2010/1121; від
05.03.2010 р. № 408010001/2010/1354; від 13.03.2010 р. №
408010001/2010/1566, № 408010001/2010/1567; від 18.03.2010 р. №
408010001/2010/1702; від 20.03.2010 р. № 408010001/2010/1782, №
408010001/2010/1783; від 24.03.2010 р. № 408010001/2010/1884, №
408010001/2010/1885; від 25.03.2010 р. № 408010001/2010/1961;
від 27.03.2010 р. № 408010001/2010/2013, № 408010001/2010/2014;
від 01.04.2010 р. № 408010001/2010/2142, № 408010001/2010/2143,
- було здійснено 21 митне оформлення
товару загальним обсягом 4040848,7 кг.

У якості підстави для переміщення
через митний кордон України,
нарахування відповідних митних
платежів та митного оформлення в
Чернівецькій обласній митниці товару
«пряжа акрилова», отримувачем якого є
ФОП ОСОБА_6, митному органу в кожному
випадку окремо були подані документи:
зовнішньоекономічний контракт №
1/РМ/2010 від 02.02.2010 р., CMR, CARNET TIR, інвойси.

Під час проходження митного контролю
та митного оформлення товару позивача,
митним органом була скоригована митна
вартість товару до 1,37 доларів США за
кілограм на загальну суму 4 422 480,13 грн.
Від скоригованої митної вартості ФОП
ОСОБА_6 було сплачено податок на додану
вартість на загальну суму 884 496,03 грн.

Однак, після завершення операцій
митного контролю та митного оформлення
та пропуску товарів через митний
кордон України, митним органом було
здійснено запит до митної
адміністрації Республіки Болгарія
щодо митного оформлення вищевказаного
товару за вантажно-митними
деклараціями.

На вказаний запит відповідачем
отримано лист за № 15/1-15.2-3/546 від 02.04.2012 р.
митної адміністрації Республіки
Болгарія із зазначеної документальної
інформації щодо вартості товару «пряжа
акрилова»; країна виробництва
Туреччина, фірма виробник «AKAL TEKSTIL Sanayii
A.S.», торгівельна марка «AKAL»,
опрацьовано матеріали та здійснено
аналіз митного оформлення, з яких
встановлено: - ввезення у вільну
економічну зону здійснено відповідно
до інвойсу № 2010/M.88 від 29.03.2010 р., CMR № 0102351
від 30.03.2010 р., CARNET TIR №YX 63973476 від 30.03.2010 р.
З даних документів встановлено, що
виробник товару компанія «AK-AL TEKSTIL Sanayii
A.S» (Істамбул, Туреччина) продала товар
«пряжу 100% акрилу, товщиною 2/32, намотана
на конус» вагою 18697,2 кг. на адресу
компанії «UL LLC» 666, Third AVE. 29 FLOOR, NEW YORK, OFFICE
111 NEW YORK 10017 (Сполучені Штати Америки).
Транспортування здійснювалося
транспортним засобом НОМЕР_2
перевізником - ОСОБА_7 до
вантажоотримувача товару - компанії UL
LLC Free Zone, Russe (Болгарія). Вартість товару
на умовах поставки FOB Istanbul становила 93
486 доларів США (5 дол. США/кг); - вивезення
з вільної економічної зони здійснено
відповідно до інвойсу № 89 від 31.03.2010 р.,
CMR № 0102354 від 31.03.2010 р., CARNET TIR № YX 63973477 від
31.03.2010 р. З вищезазначених документів
встановлено, що компанія «Mainland ImpEx Ltd»,
США (відправник компанія «Mainland ImpEx Ltd»
Free Zone-Russe, TUTRAKAN 71, Болгарія) на адресу
ОСОБА_6 здійснила продаж товару « 100%
акрилова пряжа товщиною 2/32 намотана на
конус. Країна виробництва Туреччина.
Фірма виробник «AK-AL TEKSTIL Sanayii A.S.»» вагою
18697,2 кг. Транспортування здійснювалося
транспортним засобом НОМЕР_2
перевізником - ОСОБА_7 Вартість товару
на умовах поставки DDU Чернівці
становила 25 428,19 доларів США (1,36 дол.
США/кг).

Так, у період з 25.04.2012 р. по 31.05.2012 р, на
підставі листів Держмитслужби від
02.04.2012 р. № 15/1-15.2-3/546, від 23.25.2012 р. №
20/2-12/05038-ЕП, інформації отриманої від
митних органів Республіки Болгарія та
відповідно до наказів № 339 від 25.04.2012 р.,
№ 383 від 17.05.2012 р., № 394 від 23.05.2012 р.,
посадовими особами Чернівецької
обласної митниці було проведено
невиїзну документальну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів платником податків ФОП ОСОБА_6
за спірними вантажними митними
деклараціями в частині, щодо поставки
імпорту товару «пряжа багатокручена з
синтетичних штапельних волокон 100%
акрилу не розфасована для роздрібної
торгівлі, кольорова, пофарбована.
Країна виробництва Туреччина. Фірма
виробник «AKAL TEKSTIL Sanayii A.S.». Торгівельна
марка «AK-AL» , поставка якого
здійснювалась на підставі контракту
від 02.02.2010 р. № 1/РМ/2010).

За результатами перевірки складено акт
від 31.05.2012 р. № Н/0009/12/408000000/НОМЕР_1 та
зроблено висновок про порушення
позивачем вимог пункту 2 статті VІІ
Генеральної Угоди з Тарифів і Торгівлі
(ГАТТ 1947), статей 264, 273 Митного кодексу
України, що призвело до заниження
митної вартості на загальну суму 12 065
221,04 грн. та відповідно не стягнуто
обов'язкових платежів в розмірі 2 413 044,21
грн. податку на додану вартість, які
підлягають сплаті до Державного
бюджету України.

Не погодившись з висновками
перевіряючих, позивач подав до
Чернівецької обласної митниці
письмові заперечення від 14.06.2012 р. до
акту невиїзної документальної
перевірки від 31.05.2012 р. №
Н/0009/12/408000000/НОМЕР_1, які митним органом,
згідно письмової відповіді від 20.06.2012 р.
№ 20/16/1-7489, були залишені без
задоволення.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 21.06.2012 р. винесено
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» № 234, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість з товарів, увезених на
територія України суб'єктами
підприємницької діяльності у
загальному розмірі 3 016 305,26 грн., з яких 2
413 044,21 грн. - сума основного платежу та 603
261,05 грн. - штрафні санкції.

Судом першої інстанції у задоволенні
позову було відмовлено з тих мотивів,
що митним органом була правомірно
проведена перевірка, в ході якої
виявлено порушення позивачем пункту 2
статті VII Генеральної Угоди з Тарифів і
Торгівлі (ГАТТ 1947), статей 264, 273 Митного
кодексу України, а тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення не
підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції постанову
окружного адміністративного суду
скасував та прийняв нову постанову про
задоволення позову, з чим погоджується
суд касаційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
України.

Згідно частини першої статті 260 Митного
кодексу України митна вартість
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, визначається
декларантом відповідно до положень
цього Кодексу.

Система визначення митної вартості
товарів ґрунтується на загальних
принципах митної оцінки, прийнятих у
міжнародній практиці.
Міжнародно-правовим стандартом, на
який зорієнтоване українське митне
законодавство, є угоди по застосуванню
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947).

Згідно пункту 2 статті VII ГААТ 1947 оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна бути заснована на дійсній
вартості товару, що обкладається митом,
або аналогічного товару, і не повинна
ґрунтуватись на вартості товару
вітчизняного походження або на
довільних або фіктивних оцінках.

Частиною першою статті 262 Митного
кодексу України передбачено, що митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу
України заявлена декларантом митна
вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно з частиною першою статті 265
Митного кодексу України, митний орган
здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу.
Такий контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.

Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 3 Порядок здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 р. № 339, контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів після завершення
операцій їх митного контролю, митного
оформлення та пропуску через митний
кордон України здійснюється митним
органом в разі надходження від митних
органів іноземних держав інформації
про непідтвердження автентичності
документів, поданих митному органові
України щодо товарів, митне оформлення
яких завершене, та недостовірність
відомостей, що в них містяться, а також
запитів про надання інформації
стосовно зовнішньоекономічних
операцій, які проводили за участю
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності - резидентів України та
виявлення фактів митного оформлення
товарів, рівень митної вартості яких на
момент здійснення митного контролю та
митного оформлення нижчий за рівень
вартості прямих витрат, пов'язаних з їх
виробництвом, у тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектувальних
виробів, які входять до складу таких
товарів або обставин, що вплинули на
митну вартість товарів і не були відомі
або документально підтверджені на
момент здійснення їх митного контролю
та митного оформлення.

Пунктом 4 вказаного Порядку
встановлено, що контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів після завершення
операцій їх митного контролю, митного
оформлення та пропуску через митний
кордон України здійснюється митним
органом шляхом проведення перевірок, у
тому числі невиїзних документальних,
системи звітності та обліку товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України,
надсилання запитів до митних органів
іноземних держав, державних органів,
установ та організацій та вжиття інших
заходів, передбачених Митним кодексом
України та іншими законами з питань
митної справи.

На реалізацію наведеної правової норми
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 02.02.2011 р. № 71, якою
затверджено Порядок проведення
митними органами невиїзних
документальних перевірок.

З положень закріплених в наведених
нормах вбачається можливість митного
контролю після завершення митного
оформлення за умови обґрунтованої
підозри, що під час пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України було допущено порушення
законодавства України.

За результатами здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів після завершення
операцій їх митного контролю, митного
оформлення та пропуску через митний
кордон України шляхом проведення
перевірок, у тому числі невиїзних
документальних, системи звітності та
обліку товарів і транспортних засобів,
що переміщуються через митний кордон
України, митним органом складається
акт про результати перевірки.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України, здійснюється шляхом
застосування таких методів: основним
методом визначення митної вартості за
ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються (метод 1); за ціною угоди
щодо ідентичних товарів (метод 2); за
ціною угоди щодо подібних (аналогічних)
товарів (метод 3); на основі віднімання
вартості (метод 4); на основі додавання
вартості (метод 5); резервного (метод 6).

У випадку, якщо основний метод при
визначені митної вартості товару не
можна використати, проводиться
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості відповідно
до вимог статей 268 і 269 Митного кодексу
України. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 Митного кодексу України
застосовуються інші методи. При цьому
Митним кодексом України встановлено
послідовне використання кожного із
зазначених методів. Кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Виключення
становлять методи 4 і 5, які можна
використовувати якщо неможливо
застосувати метод 3 у будь-якій
послідовності на розсуд декларанта. І
тільки у разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, установлених статтею 273 Митного
кодексу України.

Статтею 273 Митного кодексу України
визначено, що резервний метод
застосовується у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 267-272 цього Кодексу, при цьому
митна вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, під час митного оформлення
товару проводились консультації
працівників митного органу та
декларанта щодо правильності
оформлення митних документів,
передбачені вимогами Митного кодексу
України. Після проведених відповідних
процедур митна вартість товарів,
ввезених позивачем, була визначена за
шостим резервним методом у
відповідності до статей 266, 273 Митного
кодексу України. При цьому, джерело
інформації, що використовувалось для
обґрунтування правильності визначення
митної вартості стала «База цінової
інформації ДМСУ».

Відповідачем не заперечується той
факт, що позивачем підчас митного
оформлення товару в повному обсязі
сплачені обов'язкові податки та збори
визначені на підставі скорегованої
митним органом митної вартості з
дотриманням норм податкового
законодавства.

Судом апеляційної інстанції вірно
зазначено, що якщо митний орган,
приймаючи вантажну митну декларацію,
самостійно визначає митну вартість
товару та пропускає товар на митну
територію України (після сплати
імпортером передбачених законом
податків і зборів), то в подальшому він
не має правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань,
за винятком випадку коли за наслідками
службової перевірки або розгляду
кримінальної справи встановлено змову
між декларантом і митним органом,
спрямовану на заниження обов'язкових
платежів. При цьому, Чернівецька
обласна митниця в обґрунтування
правомірності прийняття податкового
повідомлення-рішення не посилається на
встановлення змови між декларантом та
митним органом. Вказані обставини
також не були встановлені під час
розгляду даної справи. Відтак, митний
орган не мав підстав для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач, обґрунтовуючи
висновки акту перевірки, які стали
підставою для визначення позивачу
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, посилається на
отриману від митної адміністрації
Республіки Болгарія відповідь №
15/1-15.2-3/546 від 02.04.2012 р. на запит.

Так, згідно з інформацією митної
адміністрації Республіки Болгарія
виробник товару компанія «AK-AL TEKSTIL Sanayii
A.S.» (Істамбул, Туреччина) продала товар
- «пряжу 100% акрилу, товщиною 2/32,
намотана на конус» вагою 18697,2 кг на
адресу компанії «UL LLC» 666, Third AVE. 29 FLOOR, NEW
YORK, OFFICE 111 NEW YORK 10017 (Сполучені Штати
Америки). Транспортування
здійснювалося транспортним засобом
НОМЕР_2 перевізником ОСОБА_7 до
вантажоодержувача товару - компанії UL
LLC Free Zone, Russe (Болгарія). Вартість товару
на умовах поставки FOB Istanbul становила 93
486,0 доларів США (5 дол. США/кг).

Вивезення з вільної економічної зони
здійснено відповідно до інвойсу № 89
від 31.03.2010 р., CMR № 0102354 від 31.03.2010 р., CARNET TIR
№YX 63973477 від 31.03.2010 р., з яких слідує, що
компанія «Mainland ImpEx Ltd», США (відправник
компанія «Mainland ImpEx Ltd» International Free Zone-Russe,
TUTRAKAN 71, Болгарія) на адресу ОСОБА_6
здійснила продаж товару - « 100% акрилова
пряжа товщиною 2/32 намотана на конус.
Країна виробництва Туреччина. Фірма
виробник «AK-AL TEKSTIL Sanayii A.S.»» вагою 18697,2
кг. Транспортування здійснювалося
транспортним засобом НОМЕР_2
перевізником ОСОБА_7 Вартість товару на
умовах поставки DDU Чернівці становила 25
428,19 доларів США (1,36 дол. США/кг).

По суті вище наведені обставини, що
викладені у листі за № 15/1-15.2-3/546 від
02.04.2012 р. митної адміністрації
Республіки Болгарія, стали фактичними
підставами для висновку митного
органу, з яким погодився суд першої
інстанції, про заниження позивачем
митної вартості товару та відповідно
бази оподаткування при ввезенні товару
на митну територію України.

Однак, як відповідачем, так судом
першої інстанції, не було враховано тих
обставин, що у виробника товару -
турецької компанії «AKAL TEKSTIL Sanayii A.S.»
пряжу акрилову придбав не позивач, а
американська фірма «UL LLC», і саме для
неї компанія «AKAL TEKSTIL Sanayii A.S.» виписала
інвойс № 2010/M.88 від 29.03.2010 р. року.

Позивач, у свою чергу, не знав і не
повинен був знати про наявність
посередників. При цьому він не може
нести відповідальності за дії третіх
осіб.

Також, відповідачем залишено поза
увагою те, що компанія «UL LLC», продала
пряжу акрилову компанії «Mainland ImpEx Ltd»,
по ціні 0,38 євро/кг, що підтверджується
інвойсами, № 2226 від 05.02.2010 р., №2 239 від
15.02.2010 р., № 2244 від 22.02.2010 р., № 2245 від
24.02.2010 р., № 2270 від 17.03.2010 р., № 2274 від
19.03.2010 р., № 2280 від 22.03.2010 р., № 2281 від
24.03.2010 р., № 2285 від 26.03.2010 р., № 2288 від
31.03.2010 р. які містяться в матеріалах
справи.

У послідуючому компанія «Mainland ImpEx Ltd»,
згідно контракту № 1/РМ/2010 від 02.02.2010 р.,
продала пряжу позивачу по 1,36 доларів
США/кг.

Розмитнення пряжі проведено за митною
вартістю, тим більше визначеною саме
митним органом, - 1.37 доларів США/кг., що
значно вище ціни реалізації даного
товару на території Болгарії.

Крім того, як вірно зазначено судом
апеляційної інстанції, митний кодекс
України не містить такого методу
визначення митної вартості товару, як
за ціною, за якою товар ввозився на
територію країни, з якої в подальшому
був імпортований.

Таким чином, фактичні обставини справи
вказують на хибність висновків митного
органу про вчинення платником податків
порушень митного законодавства, щодо
визначення митної вартості
імпортованого товару, а відтак, вони не
можуть бути покладені в основу
спірного податкового
повідомлення-рішення.

При вирішенні спору судом першої
інстанції зазначене не було враховане.

Доводи касаційної скарги щодо факту
вчинення злочину передбаченого ст.212
ч.3 КК України спростовуються
твердженням самого відповідача, що у
порушені кримінальної справи
відносно ОСОБА_6 відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
про визнання протиправним та
скасування спірного податкового
повідомлення-рішення форми «Р» від
21.06.2012 р. № 234, оскільки вказане
податкове повідомлення-рішення було
винесено митним органом за відсутності
доказів порушення позивачем вимог
митного законодавства.

Беручи до уваги вищезазначені правові
норми, встановлені фактичні обставини
справи та з урахуванням вимог частини
третьої статті 2, частини другої статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги не знайшли
свого підтвердження та спростовуються
матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, постанова
суду апеляційної інстанції підлягає
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 160, 167, 220, 223, 230, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Чернівецької митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 04.07.2013 р. у справі № 2а/2470/1601/12
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис) І.В.
Приходько Судді: (підпис) І.О.
Бухтіярова (підпис) М.І. Костенко