Справа № 823/1207/14
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
справа №
823/1207/14

14 год. 55 хв.
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання -
Литвинчук В.М.,

за участю представників:

позивача - Євтушенка М.П., Поліщука В.В.,

відповідача - Недосєки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Капрі-Трейд" до
Черкаської митниці Міндоходів про
визнання протиправною та скасування
відмови, зобов'язання вчинити певні
дії,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Капрі-Трейд" подало
позов, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати
відмову Черкаської митниці Міндоходів,
оформлену листом від 29 січня 2014 року №
01/1.2-09/45-562, щодо відновлення режиму
вільної торгівлі до товару, заявленого
у вантажній митній декларації
№ 902060000/2013/201280 від 12.03.2013
року;

- зобов'язати Черкаську митницю
Міндоходів застосувати режим вільної
торгівлі до товару, що ввозився на
митну територію України за вантажною
митною декларацією № 902060000/2013/201280
від 12.03.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відмова відповідача у
відновленні режиму вільної торгівлі до
товару, зазначеного в митній
декларації від 12.03.2013 №
902060000/2013/201280 є необґрунтованою,
оскільки в письмових відповідях
митниці відсутні обґрунтовані причини
щодо сумнівів з приводу достовірності
сертифіката чи відомостей, що в ньому
містяться, включаючи відомості про
країну походження товару. Сертифікат
походження товару є документом, на
підставі якого митний орган визначає
країну походження товару, що у свою
чергу впливає на нарахування тарифів
та митних платежів.

Позивач вважає, що на підставі наданого
сертифіката про походження товару СТ-1
можливо встановити країну походження
товару, що є достатньою та безумовною
підставою для застосування режиму
вільної торгівлі, а посилання
відповідача на відсутність товарів у
довідці виробника та невідповідність
одиниці виміру є несуттєвими та такими,
що не відповідають вимогам Правил
визначення країни походження товарів,
затверджених Угодою про правила
визначення країни походження товарів у
Співдружності Незалежних Держав від
20.11.2009.

Крім того, позивач стверджує, що
довідка нерезидента щодо товару, на яку
посилається відповідач, є неналежним
доказом неможливості здійснити
перевірку критерію походження товару
та достовірно встановити країну
походження, оскільки вказана довідка
видана станом на 05.01.2014, а контракт
укладений 27 лютого 2014 року, митна
декларація подана 11.03.2014, а тому така
довідка може і не містити всього
асортименту товару виробника. Також
довідка не містить посилання про те, що
перелік зазначеного в ній товару є
вичерпним.

Представники позивача в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримали в повному обсязі та просили
його задовольнити.

В письмових запереченнях на
адміністративний позов відповідач
просив в його задоволенні відмовити
повністю, зазначивши при цьому, що за
результатами опрацювання документів
митного оформлення товарів за митною
декларацією № 902060000/2013/201280 від 12.03.2013, а
також документів, отриманих на запит
митниці, виявлено, що товари № 9 та № 14,
вказані у сертифікаті СТ-1, відсутні у
довідці виробника № 30 від 05.01.2013 у
зв'язку з чим неможливо здійснити
перевірку критерію походження товару
та достовірно визначити країну
походження.

Крім того, виявлена невідповідність
при декларуванні ввезеного товару, а
саме: невідповідність одиниці виміру
кількості товару у гр. 31 митної
декларації та у сертифікаті СТ-1,
інвойсі № 28 від 28.02.2013 (який є
невід'ємною частиною контракту),
пакувальному листі, а чинне
законодавство не визначає порядку
вибіркового чи часткового відновлення
режиму вільної торгівлі до партії
товару, яка зазначена в митній
декларації.

За цих обставин, відповідач вважає, що
сертифікат СТ-1 № BYUА від 21.03.2013 не
може бути застосований для відновлення
режиму вільної торгівлі до товарів за
митною декларацією № 902060000/2013/201280 від
12.03.2013.

Також відповідач наголошує на тому, що
режим вільної торгівлі може бути
застосований до закінчення дванадцяти
місяців з дня реєстрації митної
декларації в країні ввезення (крім
випадків фальсифікації сертифіката
форми СТ-1). Оскільки митна декларація
позивача за № 902060000/2013/201280
зареєстрована в Черкаській митниці Мін
доходів 12.03.2013, то підстави для
застосування режиму вільної торгівлі
відсутні.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову заперечив
повністю з підстав, викладених в
письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справі докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов
до такого висновку.

27 лютого 2013р. між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Капрі-Трейд", як покупцем та іноземним
приватним підприємством
"Парфюмерно-косметичною фабрикою
"Сонця", як продавцем було укладено
контракт № 27/02-2013.

28 лютого 2013р., на підставі попереднього
замовлення, продавець виставив покупцю
рахунок-фактуру № 26 на оплату товарів
побутової хімії на загальну суму 17435,20
дол. США, який протягом п'яти
банківських днів був оплачений та
товар набутий покупцем у власність.

11.03.2013 року до Черкаської митниці
Міндоходів було подано митну
декларацію № 902060000/2013/201267 на
ввезення відповідно до митного режиму
імпорту товару з описом у графі 31,
торгівельна марка "Чайка", виробник:
иностарнное частное производственное
унитарное предприятие
"Парфюмерно-косметическая фабрика
"Сонца", країна виробництва: BY.

Черкаська митниця відмовила ТОВ
"Капрі-Трейд" у митному оформленні
задекларованого товару (побутової
хімії), оформивши картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 902060000/2013/00022 від 11.03.2013.
Підставою для відмови стало те, що у
графі 5 сертифікату СТ-1 зазначено
"Видано згодом". Згідно даних ЄАІС
перетин кордону здійснено 08.03.2013 року
об 01:20 хвилин - порушено вимоги пункту 8.1
Правил визначення країни походження
товарів, затверджених Угодою про
правила визначення країни походження
товарів у Співдружності Незалежних
Держав від 20.11.2009. Не вірно заповнено гр.
36, 47 митної декларації. Порушено вимоги
ст. 257, 266 Митного кодексу України,
Порядку заповнення митних декларацій
на бланку єдиного адміністративного
документа, затвердженого наказом
Мінфіну від 30.052012 року № 651.

12.03.2013 позивачем до Черкаської митниці
Міндоходів було подано митну
декларацію № 902060000/2013/201280 (надалі - МД №
201280 від 12.03.2013) на ввезення відповідно
до митного режиму імпорту
ввідповідного товару.

МД № 201280 від 12.03.2013 була подана без
застосування преференції на
звільнення від оподаткування ввізним
митом згідно з Угодою між Урядом
України та Урядом Республіки Білорусь
про вільну торгівлю.

21.03.2013 УП "Могильовське відділення
Білоруської торгово-промислової
палати" надало позивачу сертифікат на
походження товару СТ-1 № BYUА від
21.03.2013 взамін сертифікату про
походження товару СТ-1 № BYUА360200832 від
07.03.2013.

05.04.2013 позивач звернувся до відповідача
з листом вих. № 05/04 від 05.04.2013, в якому
просив відновити режим вільної
торгівлі, в зв'язку з виданим
сертифікатом про походження товару СТ-1
№ BYUА від 21.03.2013 року взамін
сертифікату про походження товару СТ-1
№ BYUА360200832 від 07.03.2013 року.

13.05.2013 року відповідно до п. 6.1 Правил
визначення країни походження товарів у
Співдружності Незалежних Держав від
20.11.2009, наданий позивачем сертифікат
було направлено на перевірку до
уповноважених органів Республіки
Білорусь з метою перевірки критерію
походження товару.

На запит митниці отримана відповідь
Державного митного комітету
Республіки Білорусь з копіями
документів, на підставі яких видавався
зазначений вище сертифікат СТ-1. У
відповіді зазначено, що Білоруська
торгово-промислова палата підтверджує
достовірність сертифікатів про
походження товару, а також про те, що
виробник продукції є резидентом
Республіки Білорусь та зареєстрований
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та індивідуальних підприємців.

За результатами опрацювання
документів митного оформлення товарів
за МД 201280 від 12.03.2013, а також документів,
отриманих на відповідний запит,
виявлено, як стверджує відповідач, що
товари № 9 та № 14, вказані у сертифікаті
СТ-1, відсутні у довідці виробника № 30
від 05.01.2013, у зв'язку з чим неможливо
здійснити перевірку критерію
походження товару та достовірно
визначити країну походження. Крім того,
виявлена невідповідність при
декларуванні ввезеного товару, а саме:
невідповідність одиниці виміру
кількості товару у гр. 31 митної
декларації та у сертифікаті СТ-1,
інвойсі № 28 від 28.02.2013 (який є
невід'ємною частиною контракту),
пакувальному листі.

Листом від 29.01.2014 року № 01/1.2-09/45-562
позивачу відмовлено у відновлення
режиму вільної торгівлі до товару № 1
МД № 902060000/2013/201280 від 12.03.2013 року.

Підставами відмови зазначено те, що:
товари № 9 та № 14, вказані у сертифікаті
СТ-1, відсутні у довідці виробника № 30
від 05.01.2013 року, у зв'язку з чим
неможливо здійснити перевірку
критерію походження товару та
достовірно визначити країну
походження товару; виявлена
невідповідність при декларуванні
ввезеного товару, а саме
невідповідність одиниці виміру
кількості товару у гр. 31 митної
декларації та у сертифікаті СТ-1,
інвойсі № 26 від 28.02.2013 (який є
невід'ємною частиною контракту),
пакувальному листі.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що
правовідносини, які виникли між
сторонами у справі, регулюються Митним
кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі
по тексту - МК України) та Правилами
визначення країни походження товарів у
Співдружності Незалежних Держав,
прийнятими урядами держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав 20.11.2009,
ратифікованих Законом України від
06.07.2011 № 3592-VI (далі - Правила).

Відповідно до частини 1 статті 36 МК
України країна походження товару
визначається з метою оподаткування
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, застосування до них
заходів нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
заборон та/або обмежень щодо
переміщення через митний кордон
України, а також забезпечення обліку
цих товарів у статистиці зовнішньої
торгівлі.

Частиною 6 вказаної статті передбачено,
що положення цього Кодексу
застосовуються для визначення
походження товарів, на які при ввезенні
їх на митну територію України
поширюється режим найбільшого
сприяння (непреференційне походження),
з метою застосування до таких товарів
передбачених законом заходів
тарифного та нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частин 1-3 статті 43 МК
України документами, що підтверджують
країну походження товару, є сертифікат
про походження товару, засвідчена
декларація про походження товару,
декларація про походження товару,
сертифікат про регіональне
найменування товару. Країна походження
товару заявляється (декларується)
органу доходів і зборів шляхом подання
оригіналів документів про походження
товару. Сертифікат про походження
товару - це документ, який однозначно
свідчить про країну походження товару
і виданий компетентним органом даної
країни або країни вивезення, якщо у
країні вивезення сертифікат видається
на підставі сертифіката, виданого
компетентним органом у країні
походження товару.

Частина 1 статті 45 МК України
передбачає, що у разі виникнення
сумнівів з приводу дійсності
документів про походження товару чи
достовірності відомостей, що в них
містяться, включаючи відомості про
країну походження товару, орган
доходів і зборів може звернутися до
компетентного органу, що видав
документ, або до компетентних
організацій країни, зазначеної як
країна походження товару, із запитом
про проведення перевірки цих
документів про походження товару чи
надання додаткових відомостей.

Згідно розділу 1 Правил, під поняттям
"країна походження товару" розуміється
країна, у якій товар було цілком
вироблено чи піддано достатній обробці
(переробці) відповідно до цих Правил.
Під поняттям "критерій достатньої
обробки (переробки)" визнається один із
критеріїв визначення країни
походження товарів, відповідно до
якого товар, якщо в його виробництві
беруть участь дві країни чи більше,
вважається таким, що походить з тієї
країни, на території якої його було
піддано останній істотній обробці
(переробці), достатній для надання
товарові його характерних
властивостей.

Сертифікатом походження товару в
розумінні Правил визнається документ,
що свідчить про країну походження
товару та виданий органом
(організацією), уповноваженим державою
- учасницею Угоди відповідно до її
національного законодавства.

Пунктом 2.1 Правил встановлено, що
країною походження товару вважається
держава - учасниця Угоди, на території
якої товар було цілком вироблено чи
піддано достатній обробці (переробці)
відповідно до цих Правил.

Пункт 5.1. Правил визначає, що товар
користується режимом вільної торгівлі
на митних територіях держав - учасниць
Угоди, якщо він відповідає критеріям
походження, установленим цими
Правилами, а також якщо товар:
вивозиться на підставі договору
(контракту) між резидентом однієї з
держав - учасниць Угоди й резидентом
іншої держави - учасниці Угоди з митної
території однієї держави - учасниці
Угоди та ввозиться на митну територію
іншої держави - учасниці Угоди. У
випадках, зазначених у пунктах 8.5 і 8.6
цих Правил, такий договір може бути
укладений після вивезення товару.

Відповідно до пункту 5.4 Правил стосовно
товарів, зазначених у пункті 5.3 цих
Правил, може застосовуватися
(відновлюватися) режим вільної
торгівлі на митних територіях держав -
учасниць Угоди за умови одержання
належного посвідчення про їхнє
походження (надання сертифіката форми
СТ-1 та за необхідності інших
документів, що підтверджують країну
походження товарів) до закінчення 12
місяців з дня реєстрації митної
декларації в країні ввезення (крім
випадків фальсифікації сертифіката
форми СТ-1).

Згідно пункту 6.1. Правил для
підтвердження країни походження
товару в конкретній державі - учасниці
Угоди для цілей надання режиму вільної
торгівлі необхідне надання митним
органам країни ввезення оригіналу
сертифіката форми СТ-1 чи декларації
про походження товару.

Відповідно до пункту 6.7 Правил у разі
виникнення сумнівів стосовно
бездоганності сертифіката форми СТ-1
або відомостей, які в ньому містяться,
митний орган країни ввезення товару
може звернутися до вповноваженого
органу, що засвідчив сертифікат форми
СТ-1, або до компетентних органів країни
походження товару з мотивованим
проханням повідомити додаткові або
уточнювальні відомості, у тому числі
прохання, пов'язані з простими
вибірковими перевірками сертифікатів
форми СТ-1, відповідь на яке повинна
бути надана протягом 6 місяців з дати
звернення.

Пункт 8.1 Правил передбачає, що
сертифікат форми СТ-1 може бути виданий
після вивезення товару на підставі
письмового звернення заявника
(декларанта). При цьому заявник
(декларант) додатково надає до
вповноваженого органу митну
декларацію з відповідною позначкою
митного органу, що підтверджує
фактичне ввезення товару. У цьому разі
в графі 5 сертифіката зазначається:
"Видано згодом".

Згідно пункту 8.3 Правил замість
анульованого з яких-небудь причин
сертифіката форми СТ-1 або в разі
необхідності переоформлення раніше
виданого сертифіката на підставі
письмового обґрунтування заявника
(декларанта) може бути видано новий
сертифікат форми СТ-1. При цьому в графі
5 робиться запис: "Видано замість
сертифіката форми СТ-1" із зазначенням
номера й дати анульованого
(переоформленого) сертифіката.
Сертифікату, виданому замість іншого
сертифіката форми СТ-1, присвоюється
новий реєстраційний номер.

Пунктом 9.1 Правил визначено, що
сертифікат може бути не визнаний
митними органами країни ввезення для
цілей надання товарам режиму вільної
торгівлі в разі, якщо: у наданому
документі є підчистки, помарки або не
засвідчені відповідно до цих Правил
виправлення або відсутні необхідні
підписи та (або) печатки; проставлені в
сертифікаті відбитки печаток та (або)
підписи осіб, а також зазначені адреси
органів, уповноважених засвідчувати й
видавати сертифікати форми СТ-1, не
відповідають інформації, наявній у
митної служби країни ввезення;
відомості, зазначені в сертифікаті, не
відповідають декларованим або не
дозволяють провести однозначної
ідентифікації товару стосовно
декларованого; бланк наданого
сертифіката не відповідає зразкам
бланків, наявним у митної служби країни
ввезення; у наданому сертифікаті
підпис особи, уповноваженої
засвідчувати сертифікати, виконано у
вигляді факсиміле; товар, зазначений у
сертифікаті, не відповідає умовам,
передбаченим пунктом 5.1 цих Правил;
товар, зазначений у сертифікаті,
підпадає під випадок, передбачений
пунктом 5.2 цих Правил.

Згідно пункту 9.3 Правил сертифікат може
бути не визнаний дійсним митними
органами країни ввезення в разі, якщо:
протягом сумарного строку 6 місяців (3
місяці з дати первинного запиту й 3
місяці з дати повторного запиту)
митними органами країни ввезення не
отримана відповідь стосовно
запитуваного сертифіката від
компетентних органів країни вивезення
або країни походження товару; у митних
органів країни ввезення є підтверджені
відомості від компетентних органів
країни вивезення про те, що сертифікат
не видавався (фальсифікований) або
виданий на підставі недійсних
документів та (або) недостовірних
відомостей; за результатами
досліджень, здійснених митними
органами країни ввезення, і на основі
інформації, отриманої за запитами,
надісланими до компетентних органів
країни вивезення або країни походження
товару, митними органами країни
ввезення виявлено, що сертифікат форми
СТ-1 видано з порушеннями вимог,
установлених цими Правилами.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем надано Черкаській митниці
Міндоходів сертифікати про походження
товару СТ-1 № BYUА360200832 від 07.03.2013 та СТ-1
№ BYUА від 21.03.2013, які
відповідають вимогам Правил,
відомості, зазначені в сертифікатах,
відповідають декларованим та, на
переконання суду, дозволяють провести
однозначну ідентифікацію товару
стосовно декларованого, а тому будь-які
обставини щодо невизнання таких
сертифікатів відсутні.

Крім того, на підставі наданого
відповідачу сертифіката про
походження товару СТ-1 можливо
встановити країну походження товару,
що є достатньою та безумовною
підставою для застосування режиму
вільної торгівлі.

Щодо посилання відповідача на
неможливість застосування режиму
вільної торгівлі, оскільки пройшло 12
місяців з дня реєстрації митної
декларації в країні ввезення, суд
зазначає, що вказаний термін
передбачений саме для митного органу,
тоді як суд, встановивши відповідні
порушення збоку митного органу, вправі
прийняти рішення щодо зобов'язання
митного органу відновити (застосувати)
режим вільної торгівлі поза межами
цього строку. Крім того, невизнання
сертифіката про походження товару СТ-1
негативно вплинуло на майновий стан
позивача, оскільки останній сплатив
відповідні митні платежі за повною
ставкою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення; в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує
приписи статті 2 КАС України,
відповідно до якої у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано,
добросовісно, розсудливо та
безсторонньо, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими, а вимоги
такими, що належить задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
відмову Черкаської митниці Міндоходів,
оформлену листом від 29 січня 2014 року №
01/1.2-09/45-562, щодо відновлення режиму
вільної торгівлі до товару, заявленого
у вантажній митній декларації №
902060000/2013/201280 від 12.03.2013 року.

Зобов'язати Черкаську митницю
Міндоходів застосувати режим вільної
торгівлі до товару, що ввозився
товариством з обмеженою
відповідальністю "Капрі-Трейд" на митну
територію України за вантажною митною
декларацією № 902060000/2013/201280 від 12.03.2013
року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Капрі-Трейд" (18018, м.
Черкаси, вул. Громова, 138,
ідентифікаційний код 32268429) судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.О.
Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі
03.06.2014.