Справа № 262/2025/14-а
Суддя: Любенок Л. Д.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2014 року Пролетарський
районний суд міста Донецька в складі:

головуючого судді -
Любенок Л.Д.,

при секретарі -
Міненко А.А.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Жуль Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька про
визнання рішення протиправним,
скасування рішення та стягнення
утриманої пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
адміністративним позов до Управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька про
визнання рішення протиправним,
скасування рішення та стягнення
коштів. Свої вимоги обґрунтував тим, що
з 2009 року вона перебуває на обліку в
Управлінні ПФУ у Пролетарському районі
м. Донецька та отримує пенсію за віком
та за цей час відбулося ряд підвищень
та зменшень розміру пенсії. На її
звернення відповідач листом № 32/Б-01-01-03
від 17 березня 2014 року повідомив про
стягнення із пенсії ОСОБА_1 сум
переплати на підставі рішення від 18
жовтня 2013 року. Дане рішення прийнято
відповідачем в зв'язку із надходженням
відомостей щодо реєстрації позивача як
приватного підприємця з 6 лютого 1994
року. ОСОБА_1 було збільшено розмір
пенсії на 12% як непрацюючому
пенсіонеру, однак після виявлення
факту її реєстрації як приватного
підприємця здійснено перерахунок як
працюючому пенсіонеру. Як наслідок за
період з 12 січня 2013 року по 31 жовтня 2013
року утворилась переплата в розмірі 271
грн 58 коп., яка відповідно до рішення
від 18 жовтня 2013 року Управління ПФУ в
Пролетарському районі м. Донецька,
утримується з пенсії позивача в
розмірі 20% щомісяця. Не погоджуючись із
таким рішенням, позивач вказує на те, що
не здійснювала підприємницької
діяльності, на обліку в податковій
інспекції не ставала, режим
оподаткування не обирала, страхових
внесків не сплачувала. Висновок
відповідача про те, що вона є працюючим
пенсіонером лише на підставі факту
реєстрації підприємницької
діяльності, вважає незаконним.
Наголошує на тому, що не допускала
зловживань, які б могли призвести до
переплати пенсії, Управління ПФУ мало
знати про реєстрацію ОСОБА_1 як
підприємця протягом п'яти днів після
реєстрації.

Просить визнати протиправним рішення
Управління ПФУ в Пролетарському районі
м. Донецька 18 жовтня 2013 року про
утримання з її пенсії 271 грн 58 коп. ,
скасувати його, а також стягнути
фактично утримані кошти.

У судовому засіданні позивач позов
підтримала, просила його задовольнити.
Пояснила, що підприємницьку діяльність
не здійснювала, не реєструвалась як
суб'єкт підприємницької діяльності,
заяви такого змісту не писала та на
даний час оспорює в судовому порядку
таку реєстрацію.

Представник позивача ОСОБА_2 також
підтримала позовну заяву, надавши
пояснення аналогічного змісту.

Представник відповідача Жуль Є.А. позов
не визнали та надали заперечення, суть
яких зводиться до того, що ОСОБА_1 під
час первинного звернення за
призначенням пенсії, ані про її
перерахунок не повідомляла Управління
ПФУ про факт її реєстрації як
підприємця, чим порушила вимоги п. 12
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсії, затвердженого
Постановою Правління ПФУ № 22-1 від
25.11.2005 року. У визначному законом
порядку ОСОБА_1 не припинила своєї
підприємницької діяльності, оскільки
такі дані відсутні в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Після
встановлення 2 жовтня 2013 року факту
реєстрації ОСОБА_1 як підприємця
виявилось, що вона не мала права на
перерахунок пенсії в зв'язку із зміною
прожиткового мінімуму після
звільнення з основного місця роботи - з
12 січня 2013 року. Тому рішенням від 18
жовтня 2013 року з ОСОБА_1 утримана зайво
виплачена пенсія за період з 12 січня 2013
року по 31 жовтня 2013 року в сумі 271 грн 58
коп. Також повідомила, що на час
розгляду справи відповідно до
оскаржуваного рішення з позивача
утримано всю суму, тобто 271 грн 58 коп.

Заслухавши позивача та її
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, матеріали пенсійної справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та
не оспорювалось сторонами, позивач
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні ПФУ Пролетарського району
м. Донецька т отримує пенсію за віком.
Після звільнення з основного місця
роботи з 12 січня 2013 року, ОСОБА_1 був
зроблений перерахунок пенсії як не
працюючому пенсіонеру.

Із листа № 32/Б-01-01-03 від 17.03.2014 року
видно, що 2 жовтня 2013 року до Управління
ПФУ в Пролетарському районі м. Донецька
надійшла інформація за даними
персоніфікованого обліку щодо
реєстрації ОСОБА_1 приватним
підприємцем з 6 лютого 1994 року (а. с. 14).

У зв'язку із чим, відповідачем прийнято
рішення б/н від 18 жовтня 2013 року про
утримання з пенсії ОСОБА_1 незаконно
отриманої суми пенсії за період з 12
січня 2013 року по 31 жовтня 2013 року в сумі
278 грн 58 коп. ( а. с. 23).

Про наявність такого рішення позивачу
стало відомо 18 березня 2014 року, коли
вона отримала відповідь з Управління
ПФУ в Пролетарському районі м. Донецька
№ 32/Б-01-01-03 від 17.03.2014 року (а. с. 8).

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Статтею 58 зазначеного Закону на
Пенсійний фонд покладене керівництво
та управління солідарною системою,
збір, акумуляція та облік страхових
внесків, призначення пенсії та
підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством України покладені
владні управлінські функції у сфері
пенсійного забезпечення.

Відповідно до преамбули Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування здійснюється
виключно шляхом внесення змін до цього
Закону.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виключно законами про
пенсійне забезпечення визначаються
види пенсійного забезпечення, умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» задекларовано, що цей
Закон регулює відносини, що виникають
між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно цим Законом
визначаються: види пенсійних виплат;
умови набуття права та порядок
визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсії, призначені за цим
Законом, індексуються відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про
індексацію грошових доходів населення"
передбачено, що індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру в тому числі
оплата праці (грошове забезпечення) та
пенсії. Крім того, вказаним Законом
передбачено, що порядок проведення
індексації встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
індексацію грошових доходів населення"
визначено, що індексація доходів
працюючого населення проводиться за
основним місцем роботи, а пенсія
непрацюючих пенсіонерів індексується
в розмірі, що з урахуванням оплати
праці не перевищує прожиткового
мінімуму для працездатної особи.

Згідно з п. 9 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
що затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року №
1078 (надалі - Порядок) працюючим
пенсіонерам в першу чергу індексується
сума оплати праці. Індексація пенсії,
державної соціальної допомоги особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам, щомісячного довічного
грошового утримання, що виплачуються
замість пенсії, провадиться після
індексації суми оплати праці на
підставі довідки підприємства,
установи, організації, де працює
пенсіонер, в якій зазначається розмір
оплати праці працюючого пенсіонера,
проіндексована її сума і сума
індексації.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відомості, що містяться в
системі персоніфікованого обліку,
використовуються виконавчими органами
Пенсійного фонду, в тому числі, для
визначення розміру, перерахунку та
індексації пенсійних виплат,
передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4.3.6. Інструкції про
порядок обчислення і сплати
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, інших платежів, а також
обліку їх надходження до Пенсійного
фонду України, затвердженої постановою
правління ПФУ № 4-6 від 03.06.1999 року,
зняття з обліку платника збору
проводилося на підставі
інформаційного повідомлення органу
державної реєстрації про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності - юридичної
особи або суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи за умов,
визначених чинним законодавством.

Пунктом 4.3.1. вказаної Інструкції, у разі
повідомлення платника або
уповноваженого ним органу про те, що
ним подано заяву про скасування
державної реєстрації, або на підставі
рішення арбітражного суду, прийнятого
за умов, визначених Положенням про
державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності, орган
Пенсійного фонду проводить
документальну перевірку розрахунків
за платежами. На основі акта перевірки
платник розраховується з Пенсійним
фондом

Статтею 8 Закону України "Про
підприємництво" (яка була чинною у 1994
році на час реєстрації ОСОБА_1)
передбачено, що державна реєстрація
суб'єктів підприємницької діяльності
проводилася у виконавчому комітеті
міської, районної в місті ради або в
районній, районній міст Києва і
Севастополя державній адміністрації
(далі - органи державної реєстрації) за
місцезнаходженням або місцем
проживання даного суб'єкта, якщо інше
не передбачено законом

Скасування державної реєстрації
здійснюється за заявою власника
(власників) або уповноважених ним (ними)
органів чи за особистою заявою
підприємця-громадянина, а також на
підставі рішення суду в разі:

- визнання недійсними або такими, що
суперечать законодавству, установчих
документів;

- здійснення діяльності, що суперечить
установчим документам та
законодавству України;

- несвоєчасного повідомлення суб'єктом
підприємницької діяльності про зміну
його назви, організаційної форми, форми
власності та місцезнаходження;

- визнання суб'єкта підприємницької
діяльності банкрутом (у випадках,
передбачених законодавством);

- неподання протягом року до органів
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
бухгалтерської звітності згідно з
законодавством.

Скасування державної реєстрації
припиняє підприємницьку діяльність і є
підставою для здійснення заходів щодо
ліквідації підприємця як суб'єкта
підприємницької діяльності. Статусу
юридичної особи підприємець
позбавляється після здійснення всіх
заходів щодо ліквідації його як
суб'єкта підприємницької діяльності.

З огляду на наведене вище, суд зазначає,
що позивач повинна була звернутися до
виконавчого комітету Донецької
міської ради із заявою про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності.

У судовому засіданні позивач пояснила,
що взагалі не знала про реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності,
заяви про таку реєстрацію не писала та
на даний час оскаржує це в судовому
порядку.

Як видно з даних підсистеми «Відомості
з реєстру страхувальників», позивач
ОСОБА_1 зареєстрована 6 лютого 1994 року
Виконавчим комітетом Донецької
міської ради як фізична
особа-підприємець, дані про припинення
підприємницької діяльності відсутні
(а. с. 29).

Разом з тим, відповідно до положень п. 28
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне-пенсійне
страхування", затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року N 22-1 та зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р.
за №1566/11846 за документ, який
підтверджує, що особа не працює,
приймаються: трудова книжка та довідка
органів державної податкової служби
довільної форми про те, що особа не
перебуває на обліку у даному органі
державної податкової служби як фізична
особа - підприємець. Таким чином, в разі
реєстрації в державній податковій
службі фізична особа вважається
працюючою.

Проте відповідачем не надано суду
даних із органу державної податкової
служби про те, що ОСОБА_1 як підприємець
перебуває на податковому обліку.

З огляду на такі обставини, суд вважає,
що позивач будь-який доход за період з 12
січня 2013 року по 31 жовтня 2013 року не
отримувала.

Статтею 50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що суми
пенсій, виплачені надміру, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку, внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які регулюють
спірні правовідносини, суд дійшов
висновку, що позивач не повідомив
відповідача про те, що вона є
підприємцем внаслідок того, що не знала
про реєстрацію. Тобто, позивач вказані
дії виконала не навмисно, а внаслідок
помилки щодо свого статусу та введення
в оману. При тому, що відповідачем не
надано безспірних доказів про
зловживання з боку ОСОБА_1, які призвели
до збільшення суми пенсії.

Отже рішення відповідача б/н від 18
жовтня 2013 року про утримання з ОСОБА_1
переплаченої суми пенсії в розмірі 278
грн 58 коп., є протиправним, а тому
підлягає скасуванню .

Ураховуючи те, що на час розгляду
справи на підставі протиправного
рішення з пенсії ОСОБА_1 утримано 278 грн
58 коп., ці кошти слід стягнути з
відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Отже на користь ОСОБА_1
слід стягнути сплачений нею судовий
збір в сумі 355 грн 78 коп. Оскільки
Управління ПФУ в Пролетарському районі
м. Донецька відповідно до п. 18 ст. 5
Закону України від 8 липня 2011 року № 3674
«Про судовий збір» звільнено від
сплати судового збору, решта суми
судового збору відноситься за рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 159, 160-163 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька про
визнання рішення протиправним,
скасування рішення та стягнення
утриманої пенсії задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення б/н від 18 жовтня 2013 року
Управління Пенсійного Фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька про
утримання з листопада 2013 року по 20
відсотків щомісяця з пенсії ОСОБА_1
незаконно отриманої суми пенсії за
період з 12 січня 2013 року по 31 жовтня 2013
року у розмірі 278 грн 58 коп.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду
України в Пролетарському районі м.
Донецька () на користь
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) кошти, утримані з
неї на підставі рішення Управління
Пенсійного Фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька б/н
від 18 жовтня 2013 року в сумі 278 (двісті
сімдесят вісім) грн. 58 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1)
сплачений судовий збір в сумі 355 (триста
п'ятдесят п'ять) грн 78 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Пролетарський районний суд м. Донецька.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Д. Любенок

10.06.2014