Справа № 818/878/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р.Справа № 818/878/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Сумської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 15.04.2014р. по справі № 818/878/14

за позовом Приватного
виробничого підприємства "Вибір"

до Сумської митниці Міністерства
доходів і зборів України

про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів та картки
відмови в прийнятті митної декларації,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне виробниче
підприємство "Вибір", звернувся до суду
з позовом до Сумської митниці
Міністерства доходів і зборів України
(далі - відповідач), в якому просив
визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 4 березня 2014 року
№ 805130000/2014/000013/2; визнати протиправною
та скасувати картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 4 березня
2014 року № 805130000/2014/00020.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що приймаючи оскаржувані картку
відмови в прийнятті митної декларації
та рішення про коригування митної
вартості товарів, відповідач дійшов до
неправомірного висновку про порушення
позивачем вимог діючого законодавства.
Зазначив, що при митному оформленні
товарів, які ввозились на територію
України, позивач самостійно визначив
їх митну вартість за основним методом -
ціною договору (контракту), заявив цей
показник в митній декларації до якої
додав документи, що її підтверджують
згідно з переліком, визначеним Митним
кодексом України (далі - МК України).
Враховуючи, що жодних розбіжностей,
ознак підробки або відсутності
обов'язкових відомостей в даних до
митного оформлення документах
відповідачем встановлено не було, то
приймаючи спірну картку відмови в
прийнятті митної декларації та рішення
про коригування митної вартості
товарів, контролюючий орган діяв з
порушенням вимог діючого
законодавства.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014 року
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправним та скасовано
рішення Сумської митниці Міністерства
доходів і зборів України про
коригування митної вартості товарів
від 4 березня 2014 року № 805130000/2014/000013/2,
визнано протиправною та скасовано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Сумської митниці Міністерства доходів
і зборів України від 4 березня 2014 року №
805130000/2014/00020.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 15.04.2014 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
зокрема на порушення ст. ст. 51, 53-55, 57,
59 МК України, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Позивач надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, посилаючись
на обґрунтованість та об'єктивність
рішення суду, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що 11 грудня 2013 року між
позивачем і Pan-Century Oleochemicals Sdn.Bhd.
(Малайзія) було укладено контракт
№PCOSB/PIE/1112 на поставку пальмітинової
кислоти ПАЛЬМАК 80-16.

З метою проведення митного оформлення
товару, 03 березня 2014 року позивачем
подано до Сумської митниці Міндоходів
пакет документів, а саме контракт №
PCOSB/PIE/1112 від 11.12.2013, залізнична накладна
№ 40765471 від 24.02.2014, коносамент № MSCUPG126480
від 08.01.2014, платіжне доручення в
іноземній валюті або банківських
металах № 56 від 25.12.2013, інвойс № 90055288
від 08.01.2014, сертифікат про походження
товару № 113/01/14 від 20.01.2014, сертифікат
аналізу № 2 від 16.12.2013, сертифікат
аналізу № 5 від 16.12.2013, сертифікат
аналізу № 0 від 16.12.2013.

При цьому митну вартість товарів
декларантом визначено із
застосуванням методу визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
згідно статті 58 МК України.

03 березня 2014 року відповідач зробив
електронний запит (повідомлення),
відповідно до якого вимагав надати
наступні додаткові документи для
підтвердження вартості товару:

1) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

2) копію митної декларації країни
відправлення;

3) висновки про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини;

4) розрахунок ціни (калькуляцію).

Позивач додатково не надав витребувані
документи внаслідок того, що
відповідач в порушення норм Митного
кодексу України у своєму запиті не
конкретизував перелік документів і
обмежився лише загальними назвами
документів, а також не обґрунтував яким
чином витребувані документи можуть
свідчити про вартість товару.

04 березня 2014 року Сумською митницею
Міндоходів прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
805130000/2014/000013/2, згідно якого основний
метод визначення митної вартості
товару не застосовується, а митна
вартість ввезеного товару визначена з
використанням другорядного методу, за
ціною попередньої ВМД.

Також, відповідачем видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення № 805130000/2014/00020 від 04.03.2014.

Позивач, не погодившись із зазначеними
рішенням та карткою відмови, звернувся
до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої виходив з
того, що позивачем під час митного
оформлення було надано всі необхідні
документи, які передбачені ст. 53 МК
України, що підтверджують митну
вартість придбаного товару, та як
наслідок, обґрунтовано визначено його
митну вартість за ціною договору
(контракту). Наявність підстав для
застосування резервного методу
визначення митної вартості товару, як і
обґрунтованість здійсненого
коригування його вартості, митним
органом не доведено

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відносини, з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України,
а також положеннями Податкового
кодексу України та інших законів
України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 246 МК України метою
митного оформлення є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 МК України
митний контроль передбачає виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до ст. 248 МК України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень
ст. 49 МК України передбачено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно із ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
МК України).

Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК
України визначено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до положень ст. 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

З аналізу положень ч. 1 та 2 ст. 53 МК
України вбачається, що законодавцем
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5
ст. 53 МК України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до вимог ст. 57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 МК України
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно із положеннями ч.ч. 4-6 ст. 54 МК
України митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Виходячи із системного аналізу
вищезазначених правових норм, колегія
суддів дійшла висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митний
орган зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
ст. 58 МК України.

Єдиними підставами, які надають
контролюючому органу право відійти від
встановлених обмежень, які пов'язані із
перевіркою основного переліку
документів що підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи, є лише
наявність передбачених законодавцем
обставин, а саме, у випадку якщо надані
декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, адже такі вади не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
будучи суб'єктом владних повноважень
та заперечуючи проти заявленого
позову, не надав суду жодних належних
та допустимих доказів на підтвердження
тієї обставини, що позивачем у
декларації митної вартості було
зазначено не всі складові числового
значення митної вартості, неправильно
здійснено розрахунок, внесено
недостовірні або неточні відомості,
або у наданих документах містяться
розбіжності, ознаки підробки або не всі
відомості, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
задекларованих товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
витрати декларанта, які включені до
митної вартості товару
підтверджуються документально.

Так, відповідно до п. 4.1 та 5.1. контракту
№ PCOSB/PIE/1112 від 11.12.2013 оплата за
продукцію здійснюється шляхом
попередньої оплати в розмірі 52 965, 00
доларів США, що становить 100% вартості
товару (а.с. 12).

25 грудня 2013 року ПВП «Вибір» здійснено
оплату за товар у відповідності до умов
контракту та перераховано на користь
продавця 100% попередньої оплати в
розмірі 52 965, 00 доларів США, що
підтверджується наданим відповідачу
при митному оформленні платіжним
дорученням № 56 від 25.12.2013 (а.с. 15).

Після відвантаження товару на адресу
ПВП «Вибір» на умовах визначених
контрактом, разом з товаром продавцем
було направлено і основний інвойс №
90055288 від 08.01.2014 (а.с. 16), який в подальшому
був пред'явлений Сумській митниці при
митному оформленні товару.

Окрім того, колегія суддів зауважує, шо
відповідно до приписів Митного
кодексу України будь-які вимоги
митного органу під час проведення
митного оформлення (в тому числі і під
час проведення консультацій) повинні
бути оформлені виключно письмово. Отже
під час проведення консультацій митний
орган повинен чітко зазначати які саме
додаткові документи необхідно надати.

Водночас, відповідачем у своєму
електронному запиті від 03.03.2014 (а.с. 21) не
наведено конкретних документів та не
зазначено про наявні у нього сумніви
щодо розбіжності у змісті отриманих
документах.

Таким чином, під час розгляду даної
справи не встановлено обставин, які б
свідчили про існування достатніх
підстав для виникнення обґрунтованого
сумніву у Сумської митниці щодо
вартості імпортованого товару.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
недоведеність відповідачем під час
судового розгляду наявності підстав,
які б унеможливили застосування методу
визначення митної вартості товарів,
який був визначений декларантом, а саме
зі ціною договору.

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неправомірності відмови митного
органу у визнанні задекларованої
позивачем за основним методом митної
вартості товару та визначенні митної
вартості за резервним методом, та як
наслідок обґрунтованості заявлених
позовних вимог в частині визнання
протиправним та скасування
оскаржуваної картки відмови в
прийнятті митної декларації та рішення
про коригування митної вартості
товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при митному
оформленні та при розгляді справи
судом першої інстанції, виконав вимоги
ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст.
71 КАС України, не надав жодних належних
і допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості
прийнятого рішення про коригування
митної вартості товарів, що є предметом
оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Сумського окружного адміністративного
суду від 15.04.2014 року по справі №818/878/14
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014р. по
справі № 818/878/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Бенедик А.П. Калиновський В.А.