Справа № 803/845/14
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м.ЛуцькСправа № 803/845/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого, судді
Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання
Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача
Губара В.Є.,

представника відповідача
Виш А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ковельська кузня»
до Ковельської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ковельська кузня"
(далі - позивач, ТзОВ «Ковельська
Кузня», підприємство) звернулося в суд
з адміністративним позовом до
Ковельської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - відповідач, Ковельська
ОДПІ, інспекція) про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень від 03 грудня 2013 року
№, від 02 грудня 2013 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Ковельською ОДПІ було проведено
камеральну перевірку даних,
задекларованих ТзОВ «Ковельська
Кузня» в уточнюючому розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за липень 2013 року, за
результатом якої складений акт від 15
листопада 2013 року №25/22-37029135.

В акті перевірки інспекцією зроблений
висновок, що позивач не мав права у
жовтні 2013 року уточнювати розрахунок
коригування податкового кредиту за
липень 2013 року по операціям з ТзОВ
«Сільмаш».

На підставі цих висновків Ковельською
ОДПІ винесене податкове
повідомлення-рішення від 02 грудня 2013
року № яким зменшено розмір
від'ємного значення з податку на додану
вартість за липень 2013 року на 1 027,00 грн,
а також податкове повідомлення-рішення
від 03 грудня 2013 року № яким
нараховане грошове зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 270
791,00 грн за основним платежем та 135 395 грн
за штрафними санкціями.

Позивач з таким висновком
контролюючого органу не погоджується
та вказує, що коригування у липні 2013
року було проведено ним помилково, тому
що відповідний розрахунок
підприємство отримало від ТзОВ
«Сільмаш» лише 02 вересня 2013 року. З цих
підстав ТзОВ «Ковельська Кузня»
виправило помилку та уточнило
розрахунок коригування липня 2013 року
шляхом повторного включення суми
податкового кредиту у декларацію з ПДВ.

Крім того зазначає, що під час
камеральної перевірки можуть
перевірятися та братися до уваги лише
дані податкової декларації, в той час
як податковий орган протиправно, на
його думку, використав дані
інформаційних баз даних, що свідчить
про порушення порядку проведення
перевірки.

На підставі вищевикладеного просить
суд визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення від 03 грудня 2013
року №, від 02 грудня 2013 року
№.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити. Додатково
пояснив, що ТзОВ «Сільмаш» у липні 2013
року усно повідомило ТзОВ «Ковельська
Кузня» про необхідність коригування
податкового кредиту, однак фактично
розрахунок коригування позивачем
отриманий лише 02 вересня 2013 року. На
запитання суду щодо включення
розрахунку коригування від 08 липня 2013
року №22 до реєстру отриманих
податкових накладних липня 2013 року
представник підприємства надати
пояснень не зміг, проте припустив, що це
можлива помилка.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, в письмових запереченнях
від 19 травня 2014 року (а.с.27-28) та його
представник у судовому засіданні
позовні вимоги не визнали та пояснили,
що ТзОВ «Ковельська Кузня» у липні 2013
року отримало від ТзОВ «Сільмаш»
розрахунок коригування податкового
кредиту від 08 липня 2013 року №22 та
самостійно включило його до реєстру
отриманих податкових накладних у липні
2013 року. З цих підстав, саме у липні 2013
року підприємство провело коригування
та виключило зі складу податкового
кредиту ПДВ з вартості поверненого
товару ТзОВ «Сільмаш». У жовтні 2013 року
підприємство без жодних на те підстав
уточнило розрахунок коригування за
липень 2013 року та повторно включило
податковий кредит по операціям, які
фактично не відбулися, договір по яким
розірвано, а товар повернений. На
підставі вищевикладеного просить суд
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, суд дійшов висновку, що у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що головним
державним ревізором-інспектором
відділу податкового аудиту
Ковельської ОДПІ 15 листопада 2013 року
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих ТзОВ «Ковельська
Кузня» в уточнюючому розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за липень 2013 року, за
результатом якої складений акт від 15
листопада 2013 року №25/22-37029135 (а.с.12-17).

За результатом перевірки контролюючий
орган дійшов висновку про заниження
позивачем суми податкових зобов'язань
заявлених в уточнюючому розрахунку до
податкової декларації з ПДВ за липень
2013 року, який поданий у жовтні 2013 року, у
зв'язку з чим завищено від'ємне
значення на 1027 грн та занижено
податкове зобов'язання на 270 791,00 грн
(а.с.16-17).

Вказаний висновок мотивований тим, що
ТзОВ «Ковельська Кузня» уточнюючим
розрахунком податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за № від 21 жовтня 2013 року
за липень 2013 року збільшено суму
податкового кредиту за липень 2013 року в
розмірі 271 818,00 грн шляхом виключення із
коригування суми ПДВ по розрахунку
коригування кількісних та вартісних
показників №22 від 08 липня 2013 року ТзОВ
«Сільмаш» до податкової накладної №105
від 27 червня 2013 року.

На думку контролюючого органу, за
змістом статті 192 Податкового кодексу
України суми податкових зобов'язань і
податкового кредиту постачальника та
отримувача одночасно підлягають
відповідному коригування в
деклараціях з ПДВ того звітного
податкового періоду, на який припадає
дата отримання цього розрахунку.

Згідно інформаційних баз даних, ТзОВ
«Сільмаш» вручило ТзОВ «Ковельська
Кузня» розрахунок коригування від 08
липня 2013 року №22 у той же день - 08 липня
2013 року. Вказана обставина також
підтверджується розділом ІІ поданого
позивачем до Ковельської ОДПІ реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних за липень 2013 року

Тому, як зазначає відповідач, в
порушення статті 192 Податкового
кодексу України ТзОВ «Ковельська
Кузня» неправомірно у жовтні 2013 року
відображено збільшення податкового
кредиту по операціям з ТзОВ «Сільмаш» у
розмірі 271 818,00 грн (а.с.15).

На підставі цих висновків Ковельською
ОДПІ винесене податкове
повідомлення-рішення від 02 грудня 2013
року № яким зменшено розмір
від'ємного значення з податку на додану
вартість за липень 2013 року на 1 027,00 грн,
а також податкове повідомлення-рішення
від 03 грудня 2013 року № яким
нараховане грошове зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 270
791,00 грн за основним платежем та 135 395 грн
за штрафними санкціями (а.с.9-10).

Надаючи правову оцінку цим рішенням
податкового органу, суд зазначає
наступне.

Розглядувані правовідносини виникли з
приводу коригування податкового
кредиту з податку на додану вартість у
випадку повернення поставленого
товару, а тому вони врегульовані
нормами Податкового кодексу України.

За приписами пункту 192.1 статті 192
Податкового кодексу України, якщо
після постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Якщо внаслідок такого перерахунку
відбувається зменшення суми
компенсації на користь платника
податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує
суму податкових зобов'язань за
результатами податкового періоду,
протягом якого був проведений такий
перерахунок, та надсилає отримувачу
розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму
податкового кредиту за результатами
такого податкового періоду в разі, якщо
він зареєстрований як платник податку
на дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг.

З аналізу цієї норми можливо зробити
висновок, що покупець (отримувач)
товару, який є платником податку на
додану вартість, зобов'язаний
відкоригувати раніше задекларовані
значення податкового кредиту у випадку
повернення товару постачальнику.

Як слідує з матеріалів, справи між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сільмаш» (комітент)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ковельська Кузня» 26
червня 2013 року укладено договір
комісії №07-116-СМ за умовами якого,
комісіонер зобов'язувався за
дорученням комітента за винагороду
укласти від свого імені та за рахунок
комітента договір купівлі-продажу
товарів комітента (а.с.77-79).

У додатку №1 до договору сторони
визначала перелік товару, який
підлягає передачі згідно договору
комісії, загальна вартість якого
становить 1 630 908,00 грн, з яких ПДВ 271 818,00
грн (а.с.80-81). Факт передачі товару
підтверджується видатковою накладеною
від 27 червня 2013 року (а.с.84).

На підставі цієї господарської
операції ТзОВ «Сільмаш» виписало ТзОВ
«Ковельська Кузня» податкову накладну
від 27 червня 2013 року №105, відповідно до
якої загальна сума ПДВ становить 271 818,00
грн (а.с.88).

Позивач у декларації з ПДВ за червень
2013 року (а.с.29-35) відобразив податкову
накладну від 27 червня 2013 року №105 та
включив її до складу податкового
кредиту (а.с.34).

Однак в подальшому, як слідує з
матеріалів справи та підтверджується
представником позивача, між ТзОВ
«Сільмаш» та ТзОВ «Ковельська Кузня»
була підписана додаткова угода №2, у
якому сторони вирішили розірвати
договір та повернути товар (а.с.83). Факт
повернення товару підтверджується
видатковою накладною (повернення)
№ВП-000002 від 08 липня 2012 року (а.с.85).

З цих підстав ТзОВ «Сільмаш» 08 липня 2013
року виписало позивачу розрахунок №22
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної від
27 червня 2013 року №105 (а.с.89).

Зважаючи на те, що товар був повернутий
підприємство до ТзОВ «Сільмаш»,
позивач за правилами статті 192
Податкового кодексу України був
зобов'язаний відкоригувати податковий
кредит по цій господарській операції в
сторону зменшення.

Вирішуючи питання в якому податковому
періоді мало відбутися таке
коригування, суд виходить з наступного.

Як зазначено у пункті 192.3 статті 192
Податкового кодексу України, результат
перерахунку податкових зобов'язань і
податкового кредиту постачальника та
отримувача відображається у складі
податкової декларації за звітний
податковий період у порядку,
визначеному центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

На час виникнення спірних
правовідносин (липень-жовтень 2013 року)
діяв Порядок заповнення податкової
накладної, який затверджений Наказом
Міністерства фінансів України від 01
листопада 2011 року №1379 (далі - Порядок
№1379).

Як зазначено у пункті 19 Порядку №1379,
оригінал розрахунку коригування
надається покупцю товарів/послуг.
Копія залишається у продавця. У пункті
20 Порядку визначено, що на підставі
вказаного розрахунку отримувач
товарів/послуг здійснює коригування
податкового кредиту відповідно до
статті 192 розділу V Кодексу (за умови
дотримання положень законодавчих
актів щодо віднесення сум до
податкового кредиту) з обов'язковим
відображенням зазначених коригувань у
реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних (з від'ємним чи
позитивним значенням).

З системного аналізу вищезазначених
норм законодавства можливо дійти
висновку, що коригування податкового
кредиту проводиться покупцем
(отримувачем) товару у тому податковому
(звітному) періоді, в якому він отримує
оригінал відповідного розрахунку від
продавця (постачальника).

Однак суд не приймає до уваги та вважає
помилковими доводи позивача, що він
отримав розрахунок коригування від 08
липня 2013 року №22 лише у вересні 2013 року
з наступних підстав.

Відповідно до пункту 201.15 статті 201
Податкового кодексу України, платник
податку веде реєстр виданих та
отриманих податкових накладних в
електронному вигляді, у якому
зазначаються порядковий номер
податкової накладної, дата її виписки
(отримання), загальна сума постачання
та сума нарахованого податку, а також
реєстраційний номер платника податку -
продавця, який видав податкову
накладну такому платнику податку.
Форма і порядок заповнення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних встановлюються відповідно
до вимог розділу II цього Кодексу.

Платники податку щомісяця в терміни, що
передбачені для подання податкової
звітності (календарний місяць), у тому
числі для яких цим розділом
встановлено звітний податковий період
- квартал, подають контролюючому органу
копії записів у реєстрах виданих та
отриманих податкових накладних за
такий період в електронному вигляді.

На час виникнення спірних
правовідносин діяв Порядок ведення
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних, який був
затверджений Наказом Міністерства
фінансів України від 17 грудня 2012 № 1340
(далі - Порядок №1340).

Як зазначено у розділі ІV «Порядок
заповнення розділу II Реєстру» Порядку
№1340, у розділі II Реєстру
відображаються отримані податкові
накладні, розрахунки коригування
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної (додаток 2 до
податкової накладної), МД на ввезення
товарів, а також інші документи, на
підставі яких здійснюється облік
операцій з придбання товарів/послуг.

При цьому, у графі 5 Реєстру
зазначається вид документа згідно з
такими позначеннями: ПНП - податкова
накладна, складена на паперових носіях,
а РКП - розрахунок коригування
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної (додаток 2 до
податкової накладної), складений на
паперових носіях.

З цього можливо дійти висновку, що факт
отримання платником податків від
постачальника товарів розрахунку
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної
відображається у реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних.
Вказаний реєстр ведеться в
електронному вигляді та щомісяця
надсилається до податкового органу.

В розглядуваному випадку, як
встановлено судом, факт отримання від
ТзОВ «Сільмаш» розрахунку коригування
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної від 08 липня 2013
року №22 підтверджується реєстром
отриманих податкових накладних ТзОВ
«Ковельська Кузня» за липень 2013 року,
при цьому, як копією наданою на вимогу
суду податковим органом (а.с.66 рядок №1),
так і копією наданою підприємством
(а.с.102 рядок №6).

Доводи представника позивача, що
підприємство допустило помилку та
насправді отримало цей розрахунок 02
вересня 2013 року не приймаються до уваги
судом, оскільки якби ТзОВ «Ковельська
Кузня» отримало розрахунок у вересні
2013 року, то у липні 2013 року воно не могло
б знати ані точних реквізитів цього
розрахунку (дати виписки та номеру), ані
сум які зазначені у ньому.

Натомість у даному випадку позивач
включив до реєстру отриманих
податкових накладних липня 2013 року
розрахунок коригування ТзОВ «Сільмаш»
від 08 липня 2013 року №22, при цьому точно
зазначивши його реквізити (дату
виписки та порядковий номер), а також
суму коригування, що спростовує
припущення представника позивача про
помилку у реєстрі.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку, що оскільки ТзОВ «Ковельська
Кузня» отримало розрахунок
коригування від 08 липня 2013 року №22 у
липні 2013 року, тому саме в цей
податковий (звітний) період повинно
було проводитися коригування
податкового кредиту по господарським
операціям з ТзОВ «Сільмаш».

У розглядуваному випадку, як слідує з
матеріалів справи, у податковій
декларації з ПДВ за липень 2013 року
(а.с.36-42) ТзОВ «Ковельська кузня»
обґрунтовано провело коригування суми
податкового кредиту по операції з ТзОВ
«Сільмаш» у бік зменшення на 271 818,00 грн
(а.с.38, розділ ІІ, рядок №1). У зв'язку з
проведеним коригуванням, підприємство
було позбавлено права повторно
включати цю суму до складу податкового
кредиту.

Однак в подальшому, у жовтні 2013 року,
уточнюючим розрахунком позивач
повторно включив 271 818,00 грн ПДВ по
операції з ТзОВ «Сільмаш» до складу
податкового кредиту, що здійснено ним
без жодної на це правової підстави та
фактично призвело до формування
податкового кредиту по операції, товар
по якій повернуто постачальнику і
податковий кредит по якій був
відкоригований в сторону зменшення
(а.с.43-45). З цих підстав суд вважає, що
висновки Ковельської ОДПІ про
неправомірність такого уточнення є
цілком обґрунтованими, а тому
податкові повідомлень-рішень від 03
грудня 2013 року №, від 02 грудня 2013
року № винесені правомірно.

Стосовно доводів позивача про
порушення порядку проведення
камеральної перевірки та вихід за її
межі суд зазначає, що за правилами
підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України,
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

У даному випадку контролюючий орган
під час проведення перевірки
обґрунтовано використав дані, які
зазначені у податковій декларації ТзОВ
«Ковельська Кузня» за липень 2013 року,
уточнюючому розрахунку за жовтень 2013
року, реєстрі отриманих податкових
накладних за липень 2013 року (який
ведеться в електронному вигляді,
подається до податкового органу та є
невід'ємною складовою податкової
звітності), а тому Ковельська ОДПІ не
вийшла за межі камеральної перевірки,
які визначені у підпункті 75.1.1 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України.

Крім того суд зазначає, що окремі
процедурні недоліки з боку
контролюючого органу не спростовують
факту виявленого порушення та
безпідставного формування ТзОВ
«Ковельська Кузня» податкового
кредиту по операції, яка не відбувалася
і товар по якій повернуто.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, належними та допустимими
доказами довів правомірність
податкових повідомлень-рішень від 03
грудня 2013 року №, від 02 грудня 2013
року №.

Як визначено частиною третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Перевіривши податкові
повідомлення-рішення від 03 грудня 2013
року №, від 02 грудня 2013 року
№, суд дійшов висновку, що вони у
повному обсязі відповідають вимогам
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме винесена на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, зокрема Податковим кодексом
України.

Оскільки Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ковельська Кузня» у
жовтні 2013 року неправомірно включило
до складу податкового кредиту 271 818 грн
податку на додану вартість по
господарській операції з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Сільмаш»,
яка фактично не відбулася, товар був
повернутий покупцю, договір
розірваний, а податковий кредит по ній
був відкоригований у бік зменшення ще у
липні 2013 року, тому суд дійшов висновку,
що податкові повідомлення-рішення від
03 грудня 2013 року №, від 02 грудня 2013
року № є правомірними, а у
задоволенні позову слід відмовити.

За правилами частини третьої статті 4
Закону України «Про судовий збір», під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Ставка судового збору у даній справі з
позовної вимоги майнового характеру
становила 4 мінімальних заробітних
плат станом на січень 2014 року, тобто 4
872,00 грн. Позивач при поданні позову мав
сплачувати 10% відсотків цієї суми,
тобто 487,20 грн, однак фактично сплатив
560,28 грн, чим переплатив 73,08 грн, що
підтверджується квитанцією від 29
квітня 2014 року №12683726 (а.с.2). Отже, ця
сума переплати враховується судом при
стягненні 90% ставки судового збору.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні
позовних вимог майнового характеру,
тому за правилами частини третьої
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» решта суми ставки судового збору
у розмірі 4 311,72 грн (4 872,00 - 487,20 - 73,08)
підлягає стягненню з позивача на
користь Державного бюджету України.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, частиною третьою статті 4
Закону України «Про судовий збір», на
підставі Податкового кодексу України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ковельська кузня»
до Ковельської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень від 03
грудня 2013 року №, від 02 грудня 2013
року № - відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ковельська кузня»
(61003, м. Харків, пров. Університетський,
буд. 1, ідентифікаційний код юридичної
особи 37029135) на користь Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
4 311,72 грн (чотири тисячі триста
одинадцять гривень сімдесят дві
копійки).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя

В.І.Смокович

Повний текст постанови виготовлений 06
червня 2014 року.