Справа № 820/5611/14
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р.Справа № 820/5611/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Бондаренко
Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 25.04.2014р. по
справі № 820/5611/14

за позовом ОСОБА_3

до Управління Державної
казначейської служби України у
м.Харкові Харківської області
треті особи Московський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції , Відділ державної
автомобільної інспекції Московського
районного відділу ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до управління Державної
казначейської служби України у м.
Харкові Харківської області, треті
особи: Московський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, ВДАІ
Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області про зобов'язання
вчинити певні дії - відмовлено у
повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
повністю задовольнити позовні вимоги.
Скаржник зазначає, що приймаючи
зазначену постанову суд першої
інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представника
позивача, представника третьої особи,
вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, прийшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою старшого інспектора ВДАІ
Московського РВ ХМУ УМВСУ в
Харківській області Михайлова Р.В. від
04.08.2012 року до адміністративної
відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП
притягнуто ОСОБА_3 та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у сумі 200 грн., постановою від
18.08.2012 року позивача притягнуто за ч.1
ст. 122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 300 грн., постановою від
28.11.2012 року позивача притягнуто за ч.1
ст. 122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 300 грн.

Позивач стверджує, що рішенням
Московського районного суду м. Харкова
від. 02 жовтня 2013 р. за позовом ОСОБА_3
(справа №643/11310/13-а, суддя Єрмак Н.В.)
встановлено, що старшим інспектором
ВДАІ Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області було порушено
закон під час винесення постанов про
адміністративне правопорушення
відносно позивача: 1) АХ1 №204173 від 04.08.2012
р., 2) АХ1 №168071 від 18.08.2012 р., 3) АХ1 №184059 від
28.11.2012 р., за якими на позивача було
накладено штрафи, відповідно, в розмірі
200 грн., 300 грн. та 300 грн. Це судове
рішення не було оскаржено та набрало
чинності.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
р. за позовом ОСОБА_3 (справа №820/6264/13-а,
суддя Самойлова В.В.), залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 листопада 2013 р. (судді Старостін
В.В., Шевцова Н.В., Мінаєва Н.В.), визнано,
що Московським відділом ДВС
Харківського міського управління
юстиції порушено закон під час
вчинення виконавчих дій у виконавчих
провадженнях № 37733484, № 35935356 та № 37082986,
відкритих відносно позивача по
стягненню штрафів, на підставі
незаконних постанов ДАІ, в подвійному
розмірі 400 грн., 600 грн. та 600 грн.

На думку позивача, вказані обставини є
підставою для відшкодування штрафів в
розмірі 400 грн., 600 грн. та 600 грн., (разом
1600,00 грн.), які сплатив позивач ОСОБА_3
внаслідок арешту його майна, за рахунок
винних осіб в рівних частинах.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду за їх
захистом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги позивача стосовно
зобов'язання управління Державного
казначейства України в м. Харкові
стягнути на його користь з рахунків
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції та ВДАІ
Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області грошових коштів є
необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Згідно статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(ч.ч. 1, 2 ст. 2 цього ж Закону).

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" постанови
органів (посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом є виконавчими
документами та підлягають виконанню
державною виконавчою службою.

Під час судового розгляді
встановлено, що на примусовому
виконанні у Московський ВДВС ХМУЮ
перебували постанови № АХ1 168071 від
18.08.2012 р., № АХ1 184059 від 28.11.2012 р., № АХ1 204173
від 04.08.2012 р., видані ВДАІ Московського
РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області про
стягнення з ОСОБА_3 на користь держави
штрафів у розмірі 600 грн., 600 грн., 400 грн.
відповідно, що підтверджується копіями
виконавчих проваджень, що містяться в
матеріалах справи (а.с. 44-55).

Так, старшим державним виконавцем
Бондаренко Наталією Петрівною були
винесено постанови про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
вищезазначених виконавчих документів,
згідно постанов від 02.01.2013 р. ВП № 35935356,
від 18.03.2013 р. ВП № 37082986, від 24.04.2013 р. ВП №
37733484.

19.04.2013 року до Московського ВДВС ХМУЮ
надійшло платіжне доручення №30 від
26.02.2013 року та квитанція № 10943362 від
19.04.2013 року згідно яких борг за
виконавчими документами №АХ1 184059 від
28.11.2012 року та № АХ1 184059 від 28.11.2012 року
сплачено. Того ж дня, відповідно до
вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" державним
виконавцем винесено постанови про
закінчення виконавчого провадження.

06.06.2013 року до відділу надійшло
платіжне доручення № 66 від 29.05.2013 року
згідно якого заборгованість за
постановою № АХ1 204173 від 04.08.2012 року
сплачено в повному обсязі.

06.06.2013 року відповідно до вимог п. 8 ч. 1
ст. 49 Закону України "Про виконавче
провадження" державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Як встановлено судовим
розглядом, зазначені постанови про
відкриття виконавчого провадження
позивачем не оскаржувалися до
вищестоящих органів та суду, не визнані
протиправними та не скасовувалися,
грошові кошти позивачем сплачено
самостійно, а тому колегія суддів не
приймає до уваги посилання позивача на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
р. за позовом ОСОБА_3 до Московського
ВДВС ХМУЮ в особі старшого державного
виконавця Бондаренко Н.П. (справа
№820/6264/13-а, суддя Самойлова В.В.),
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 р. (судді Старостін В.В., Шевцова Н.В.,
Мінаєва Н.В.), якою визнано
протиправними дії Московського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції щодо вчинення виконавчих дій у
виконавчих провадженнях № 37733484, № 35935356
та № 37082986, відкритих відносно боржника
ОСОБА_3.

При цьому, як вбачається з платіжних
документів, позивач перераховував суми
штрафів до УДКСУ у Московському районі
м. Харкова, а не до управління Державної
казначейської служби України у м.
Харкові Харківської області.

Відповідно до статті 48 Бюджетного
кодексу України в Україні
застосовується казначейська форма
обслуговування Державного бюджету
України, яка передбачає здійснення
Державним казначейством України
операцій з коштами державного бюджету,
а зі змісту статті 25 цього Кодексу
вбачається, що державне казначейство
здійснює безспірне списання з
рахунків, на яких обліковуються кошти
Державного бюджету та місцевих
бюджетів, за рішенням, яке було
прийнято державним органом, що
відповідно до закону має право на його
застосування.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
врегульовано Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженим постановою КМ України від
03.08.2011 р. № 845.

З пояснень представника позивача
встановлено, що позивач не звертався до
суду про стягнення коштів з Державного
бюджету України, а також до УДКСУ у
Московському районі м. Харкова та до
управління Державної казначейської
служби України у м. Харкові Харківської
області про повернення сплачених
коштів та відмови у їх поверненні,
доказів щодо цього не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно ч. 3 ст. 222 КУпАП за
адміністративні правопорушення,
передбачені частинами першою, другою,
третьою, п'ятою і шостою статті 121,
статтями 121 1, 121 2, частинами першою,
другою і третьою статті 122, частинами
першою і другою статті 123, статтею 125,
частиною першою статті 126, частинами
першою і другою статті 127, частинами
третьою, восьмою, дев'ятою і десятою
статті 133 1 цього Кодексу від імені
органів внутрішніх справ (міліції)
розглядати справи про адміністративні
правопорушення і накладати
адміністративні стягнення мають
право:працівники відповідних
підрозділів Міністерства внутрішніх
справ України, що забезпечують безпеку
дорожнього руху, які мають спеціальні
звання.

Статтею 288 КУпАП Постанова про
накладення адміністративного
стягнення є обов'язковою для виконання
державними і громадськими органами,
підприємствами, установами,
організаціями посадовими особами і
громадянами.

Постанова про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу підлягає примусовому виконанню
після закінчення строку, встановленого
частиною першою статті 307 цього Кодексу
(ч. 3 ст. 289 КУпАП).

Статтею 307 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачено, що штраф має бути
сплачений порушником не пізніш як
через п'ятнадцять днів з дня вручення
йому постанови про накладення штрафу, а
в разі оскарження або внесення на неї
подання прокурора такої постанови - не
пізніш як через п'ятнадцять днів з дня
повідомлення про залишення скарги або
подання без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення
адміністративного правопорушення,
вноситься порушником в установу банку
України, за винятком штрафу, що
стягується на місці вчинення
правопорушення, якщо інше не
встановлено законодавством України (ч.
3 ст. 307 КУпАП).

Статтею 308 КУпАП встановлено, що у
разі несплати правопорушником штрафу у
строк, установлений частиною першою
статті 307 цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу та зазначеного у постанові про
стягнення штрафу.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів не приймає до уваги доводи
апелянта та його посилання на
постанову Московського районного суду
м. Харкова від 02.10.2013 року № -а,
якою визнати незаконними дії старшого
інспектора ВДАІ Московського РВ ХМУ
УМВСУ в Харківській області Михайлова
Р.В. щодо розгляду адміністративних
справ про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
його відсутності та неповідомлення
його про час та місце розгляду
адміністративних справ - постановами
серії АХ1 № 204173 від 04.08.2012 року, серії АХ1
№ 168071 від 18.08.2012 року, серії АХ1 № 184059
від 28.11.2012 року та не направлення копій
зазначених постанов особі щодо якої їх
винесено, оскільки позивачем не надано,
в матеріалах справи відсутні, а судом
при розгляді справи не встановлено
докази, які б свідчили про відсутність
в діях позивача складу
адміністративних правопорушень за які
його було притягнуто до
відповідальності згідно зазначених
постанов, які є чинними, не визнані
протиправними та не скасовані у
встановленому законом порядку.

Частиною 1 ст. 2 КАСУ визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАСУ кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Захист прав, свобод та інтересів є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Правовий акт - акт волевиявлення
(рішення) уповноваженого суб'єкта
права, що регулює суспільні відносини
за допомогою встановлення (зміни,
скасування, зміни сфери дії) правових
норм. Акти індивідуальної дії -
породжують права і обов'язки у тих
конкретних суб'єктів, яким вони
адресовані, у конкретному випадку.

Дії суб'єкта владних повноважень - це
активна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
права, свободи та інтереси фізичних та
юридичних осіб. Бездіяльність -
пасивна поведінка відповідного
суб'єкта.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність порушень з
боку відповідача - управління
Державної казначейської служби
України у м. Харкові Харківської
області прав, свобод та інтересів
ОСОБА_3

Отже, доводи апеляційної скарги
відповідача про порушення судом
першої інстанції під час розгляду
справи вимог ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене,
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.04.2014р. по
справі № 820/5611/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Спаскін О.А.Судді
Сіренко О.І. Любчич Л.В. Повний текст
ухвали виготовлений 06.06.2014 р.