Справа № 2а-32/10
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/9991/82079/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівКалашнікової О.В.
Мороз Л.Л. провівши у порядку
письмового провадження касаційний
розгляд адміністративної справи за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Цюрупинському районі Херсонської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою УПФ України в
Цюрупинському районі Херсонської
області на постанову Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
06 січня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Херсонської області від 20 жовтня
2010 року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 в
Цюрупинському районному суді
Херсонської області пред'явила позов
до УПФ України в Цюрупинському районі
Херсонської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
послалася на те, що вона є інвалідом 3-ї
групи за захворюванням, пов'язаному з
участю в роботах з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1.
Відповідно до статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", має право
на отримання додаткової пенсії, за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
50-ти відсотків мінімальної пенсії за
віком та основної пенсії у розмірі не
менше 6-ти мінімальних пенсій за віком.

Відповідач відмовив їй у перерахунку
вказаних пенсій з урахуванням розміру
мінімальної пенсії за віком.

Просила зобов'язати УПФ України в
Цюрупинському районі Херсонської
області провести перерахунок пенсії як
учаснику ліквідації на ЧАЕС згідно до
вимог діючого законодавства, а саме
статей 49, 50, частини четвертої статті 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист гримадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ
(далі - Закон №796) в розмірі шести
мінімальних пенсій за віком як
інваліду-чорнобильцю 3-ї групи
категорії 1 основної пенсії та
додаткової у розмірі 50-ти відсотків
мінімальної пенсії за віком, як
інваліду-чорнобильцю 3-ї групи
категорії 1 починаючи з 17 вересня 2008
року, стягнути з УПФ України в
Цюрупинському районі Херсонської
області на користь позивача
заборгованість по пенсії що утворилась
починаючи з 17 вересня 2008 року, та
зобов'язати відповідача в подальшому
нараховувати та сплачувати основну та
додаткову пенсії відповідно до
вищезазначеного Закону №796.

Постановою Цюрупинського районного
суду Херсонської області від 06 січня 2010
року, залишеною без зміни ухвалою
Апеляційного суду Херсонської області
від 20 жовтня 2010 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано відмову УПФ України в
Цюрупинському районі Херсонської
області в перерахунку основної та
додаткової пенсії ОСОБА_4 протиправною.

Зобов'язано УПФ України в
Цюрупинському районі Херсонської
області здійснити нарахування та
виплату державної пенсії ОСОБА_4,
починаючи з 17 вересня 2008 року,
відповідно до статей 49, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
6-ти мінімальних пенсій за віком
основної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
50-ти відсотків мінімальної пенсії за
віком, як інваліду 3-ї групи, особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
УПФ України в Цюрупинському районі
Херсонської області подало касаційну
скаргу. Посилаючись на порушення
судами норм матеріального права,
просить їх скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначені види пенсій, які
підлягають виплаті особам,
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій,
це зокрема, державна пенсія та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (чинної на
час виникнення спірних правовідносин)
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами третьої групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
в усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів третьої групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом 3-ої
групи у зв'язку з захворюванням,
пов'язаному з участю у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, і належить до осіб категорії 1, які
постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, перебуває на
обліку в УПФ України в Цюрупинському
районі Херсонської області.

Їй призначені державна пенсія та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, згідно з положеннями Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
статті 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" відповідно. Розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, визначений у відповідності з
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 січня 2002 року № 1 "Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету".

ОСОБА_4 зверталася до УПФ України в
Цюрупинському районі Херсонської
області з заявою про проведення
перерахунку пенсії відповідно до
статей 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та з урахуванням розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законодавчими актами, але
в проведенні перерахунку пенсії було
відмовлено.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами при
визначенні розміру основної пенсії
позивача та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, застосуванню
підлягали частина четверта статті 54 та
стаття 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Суди правильно не взяли до уваги
посилання відповідача на частину п'яту
статті 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", якою передбачено, що
порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок не порушуючи
положень цього Закону.

При визначенні розміру основної пенсії
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого законодавчого або
нормативно-правового акту, які б
визначали цей розмір або встановлювали
інший розмір, немає.

Тому, правильним є висновок судів щодо
неприйняття до уваги положень частини
третьої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлене статтями 50 та 54 Закону.

Крім того, органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені статтею 46
Конституції України та статтею 50,
частиною четвертою статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щодо
визначення розміру та виплати основної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

Згідно з частиною третьою статті 67
вказаного Закону, яка набрала чинності
31 жовтня 2006 року, у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір основної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Підставою для перерахунку пенсії є
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму і цей
перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсій
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має
визначатися виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
пенсії позивачеві повинен проводитись
з урахуванням нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Суди першої та апеляційної інстанції
дотрималися вимог норм матеріального
права, їхні рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень, підстав для їх скасування чи
зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 215, 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Цюрупинському районі Херсонської
області залишити без задоволення, а
оскаржувані постанову Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
06 січня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Херсонської області від 20 жовтня
2010 року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Цюрупинському районі Херсонської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Мороз Л.Л.