Справа № 808/1878/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року 10 год. 50 хв. Справа №
808/1878/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

представника позивача Білюшова В.М.

представника відповідача Кравченко
М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Карлсберг Україна»

до: Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про: визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Карлсберг Україна» (далі - ПАТ
«Карлсберг Україна» або позивач)
звернулось з адміністративним позовом
до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - відповідач або СДПІ з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального ГУ
Міндоходів) про визнання протиправними
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від
11.11.2013, яким визначені податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у сумі
32846 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями у сумі 3411 грн. 75 коп., та
податкового повідомлення-рішення №
від 11.11.2013, яким визначені
податкові зобов'язання з податку на
прибуток за основним платежем у сумі
35356 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями у сумі 8988 грн. 75 коп.

Висновки акту перевірки про не
підтвердження поставки товарів
(надання послуг) контрагентами -
Приватним підприємством «Сертам груп»,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дніпровська
транспортна система» та фізичною
особо-підприємцем ОСОБА_4, у тому числі
щодо допущених помилок при виписці
податкових накладних, які стали
підставою для визначення податкових
зобов'язань, позивач вважає
необґрунтованими, у зв'язку чим
податкові повідомлення-рішення, на
думку позивача, прийняті протиправно.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі, просив його задовольнити та дав
пояснення в його обґрунтування,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Представник відповідача позов не
визнала у повному обсязі, вважає, що
податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідно до вимог діючого
законодавства, у зв'язку з виявленими
порушеннями вимог податкового
законодавства.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 20.09.2013
по 10.10.2013 СДПІ з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального ГУ Міндоходів
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ПАТ «Карлсберг
Україна» з питань своєчасності,
достовірності та повноти нарахування
та сплати до бюджету податку на додану
вартість по взаємовідносинах з
контрагентами по господарських
операціях, ПДВ по яких відображено у
складі податкового кредиту: ПП ОСОБА_4,
за період серпень 2010 року, вересень 2010
року, жовтень 2010 року, листопад 2010 року,
ТОВ «Дніпровська транспортна система»
за період лютий 2012 року, березень 2012
року, квітень 2012 року, ПП «Сертам груп»
за період березень 2011 року, ТОВ
«Самшид» за період жовтень 2010 року та
податку на прибуток за періоди, в яких
відображено витрати по
взаємовідносинах із зазначеними
контрагентами, за результатами якої
складено Акт від 17.10.2013 № 176/27-00/00377511 (т. 1
а.с. 13-72).

Як зазначено у висновках Акту
перевірку, перевіркою встановлено
порушення ПАТ «Карлсберг Україна»:

1. підпункту 7.2.3 пункту 7.2.,
підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», пункту 198.1, пункту 198.3, пункту
198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу, внаслідок чого
безпідставно занижено податок на
додану вартість на загальну суму 48149
грн., у тому числі по періодам:

серпень 2010 року -15303 грн.;

вересень 2010 року - 2455 грн.;

жовтень 2010 року - 9782 грн.;

листопад 2010 року - 264 грн.;

березень 2011 року - 19774 грн.;

березень 2012 року - 571 грн.;

2. пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 35356 грн., у тому по
періодах:

три квартали 2010 року - на суму 21322 грн.;

за 2010 рік - на суму 34757 грн.;

І квартал 2012 року - на суму 599 грн. (т. 1
а.с. 71-72).

Вказані висновки обґрунтовані:

- безпідставним завищенням
податкового кредиту за березень 2011
року на суму 19773 грн. 83 грн. внаслідок
включення до складу податкового
кредиту сум податку за податковими
накладними, які оформлені ПП «Сертам
груп» з порушенням Податкового кодексу
України, що призвело до заниження суми
податкового зобов'язання у березні 2011
року на 19774 грн.(т. 1 а.с. 25-26);

- завищенням податкового кредиту
за березень 2012 року на суму ПДВ 571 грн.,
та заниженням податку на прибуток за І
квартал 2012 на суму 599 грн. по
взаємовідносинам з ТОВ «Дніпровська
транспортна система», з яким не
підтверджено факт постачання товару
(надання послуг) (т. 1 а.с. 32-47, 68-69);

- завищенням суми податкового
кредиту за період з 01.08.2010 по 30.11.2010 на
суму ПДВ 27805 грн., заниженням податку на
прибуток на суму 34757 грн. по
взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4, з яким
не підтверджено надання послуг
транспортного перевезення (т. 1 а.с.
48-65,70-71).

На підстави висновків Акту перевірки
відповідачем прийняті податкове
повідомлення-рішення № від
11.11.2013, яким визначені податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у сумі
32846 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями у сумі 3411 грн. 75 коп., та
податкове повідомлення-рішення №
від 11.11.2013, яким визначені
податкові зобов'язання з податку на
прибуток за основним платежем у сумі
35356 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями у сумі 8988 грн. 75 коп. (т. 1 а.с.
74-77).

За результатами здійсненого позивачем
адміністративного оскарження
зазначені податкові
повідомлення-рішення залишені без змін
(т. 1 а.с.95-129).

Висновки Акту перевірки, на підставі
яких прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, суд вважає
необґрунтованими, у зв'язку з чим
приходить до висновку про
протиправність прийнятих
повідомлень-рішень з наступних
підстав.

ПАТ «Карлсберг Україна» зареєстровано
05.08.1993, що підтверджується Витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
серія АА №464917 від 22.01.2013, та є
правонаступником всіх прав та
обов'язків ВАТ «Пиво-безалкогольний
комбінат «Славутич» та ВАТ «Львівська
пивоварня», що підтверджується копією
статуту позивача (т. 1 а.с. 109-111).

У перевіряємому періоді ВАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Славутич» правонаступником якого є
позивач, мало господарські відносини з
фізичною собою-підприємцем ОСОБА_4
відповідно до укладеного 25.04.2010
Договору про надання транспортних
послуг № 911/10.

За умовами зазначеного Договору ВАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Славутич» (Замовник) доручає ФОП
ОСОБА_4 (Експедитору), а Експедитор
надає Замовникові послуги з
організації перевезення вантажів по
території України відповідно до заявок
Замовника на перевезення, в порядку та
на умовах, передбачених даним
Договором та Додатками до нього, а
Замовник забезпечує приймання і
відпуск вантажів згідно зі своїм
графіком роботи, та сплачує ці послуги
після надання Експедитором в повному
обсязі. Перевезення вантажів
здійснюється Автомобілями, які є у
володінні та користування Перевізника,
з типом кузову «фургон» «євро»
стандарт, який повинен забезпечувати
вимогам транспортування готової
продукції, що зазначена у пункті 4.1
цього Договору, та будь-якого вантажу.
Термін дії договору встановлено з
23.04.2010 по 31.12.2010 (т. 1 а.с. 133-135).

Відповідно до пункту 4.3 Договору,
покладення Експедитором виконання
своїх, передбачених даним Договором,
зобов'язань, на експедиторів і (або)
інших третіх осіб не звільняє
Експедитора від відповідальності
перед Замовником за неналежне
виконання даного Договору, включаючи,
але не обмежуючись цим,
відповідальність за втрату, недостачу,
ушкодження (псування) вантажу, що
фактично передбачає можливість
залучення інших осіб для надання
експедиторських послуг та послуг з
перевезення.

На виконання умов укладеного договору
в період серпень-листопад 2010 року ФОП
ОСОБА_4 надані позивачу
транспортно-експедиційні послуги на
загальну суму 166834 грн. 24 коп., у тому
числі ПДВ 27805 грн., про що виписані
податкові накладні: від 10.08.2010 № 90 на
суму ПДВ 3622 грн. 50 коп., від 10.08.2010 № 91 на
суму ПДВ 412 грн., від 10.08.2010 № 92 на суму
ПДВ 850 грн. 67 коп., від 18.08.2010 № 93 на суму
ПДВ 6037 грн. 50 коп., від 18.08.2010 № 94 на суму
ПДВ 1595 грн. 03 коп., від 25.08.2010 № 95 на суму
ПДВ 2785 грн. 42 коп., від 01.09.2010 № 97 на суму
ПДВ 212 грн. 01 коп., від 07.09.2010 № 100 на суму
ПДВ 985 грн. 67 коп., від 07.09.2010 № 99 на суму
ПДВ 1277 грн. 72 коп., від 01.10.2010 № 102 на суму
ПДВ 4203 грн. 14 коп., від 01.10.2010 № 103 на суму
ПДВ 2935 грн. 79 коп., від 01.10.2010 № 104 на суму
ПДВ 1207 грн. 50 коп., від 13.10.2010 № 105 на суму
ПДВ 446 грн. 60 коп., від 27.10.2010 № 106 на суму
ПДВ 616 грн., від 27.10.2010 № 107 на суму ПДВ 373
грн. 33 коп., від 27.11.2010 № 108 на суму ПДВ 264
грн. 32 коп. (т. 2 а.с. 202-217).

По взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4
позивачем включено до складу
податкового кредиту суму ПДВ у розмірі
27805 грн., суму 139026 грн. включено до
валових витрат.

Надання транспортно-експедиційних
послуг у вказаний період
підтверджується підписаними між
позивачем та ФОП ОСОБА_4 актами
здачі-приймання робіт (наданих послуг),
рахунками-фактурами, накладними на
відпущення товару,
товарно-транспортними накладними щодо
перевезення товару, реєстрами шляхових
листів (т. 1 а.с. 136-233, т.2 а.с. 1-201).

В податковому обліку операції по
взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4 за
період серпень-листопад 2010 року
відображені позивачем по рядку 04.1
декларацій з податку на прибуток
підприємства «витрати на придбання
товарів (робіт, послуг), крім визначених
у 04.11» у загальній сумі 139026 грн. (т. 1 а.с.
61).

Проведення розрахунків з ФОП ОСОБА_4 за
надані послуги підтверджується також
відомостями про витрати з
розрахункового рахунку з 01.08.2010 по
31.12.2010 (т. 3 а.с. 1).

Також, судом встановлено, що у
перевіряємому періоді ПАТ «Карлсберг
Україна» мало господарські відносини з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дніпровська
транспортна система» відповідно до
укладеного 01.01.2012 Договору про надання
експедиторських послуг № 919/12-Е.

За умовами зазначеного Договору ПАТ
«Карлсберг Україна» (Замовник) доручає
ТОВ «Дніпровська транспортна система»
(Експедитору), а Експедитор надає
Замовникові послуги з організації
перевезення вантажів по території
України відповідно до заявок Замовника
на перевезення, в порядку та на умовах,
передбачених даним Договором та
Додатками до нього, а Замовник
забезпечує приймання і відпуск
вантажів згідно зі своїм графіком
роботи, та сплачує ці послуги після
надання Експедитором в повному обсязі.
Перевезення вантажів здійснюється
Автомобілями з типом кузову «фургон»
«євро» стандарт, який повинен
забезпечувати вимогам транспортування
готової продукції, що зазначена у п. 4.1
цього Договору, та будь-якого вантажу.
Термін дії договору встановлено з
01.01.2012 по 31.12.2012 (т. 3 а.с. 24-27).

Відповідно до пункту 4.3 Договору,
покладення Експедитором виконання
своїх, передбачених даним Договором,
зобов'язань, на експедиторів і (або)
інших третіх осіб не звільняє
Експедитора від відповідальності
перед Замовником за неналежне
виконання даного Договору, включаючи,
але не обмежуючись цим,
відповідальність за втрату, недостачу,
ушкодження (псування) вантажу, що
фактично передбачає можливість
залучення інших осіб для надання
експедиторських послуг та послуг з
перевезення.

У періоді лютий-квітень 2012 року ТОВ
«Дніпровська транспортна система»
надано позивачу експедиторських
послуг на суму 11845 грн. 62 коп., у тому
числі ПДВ 1974 грн. 27 коп., про що виписані
податкові накладні: від 12.02.2012 № 7 на
суму ПДВ 396 грн. 33 коп., від 15.03.2012 № 12 на
суму ПДВ 174 грн. 24 коп., від 30.03.2012 № 31 на
суму ПДВ 377 грн. 50 коп.; від 31.03.2012 № 31 на
суму ПДВ 414 грн. 75 коп., від 09.04.2012 № 25 на
суму ПДВ 404 грн. 28 коп.; від 27.04.2012 № 75 на
суму ПДВ 207 грн. 17 коп. (т. 3 а.с. 92-97).

По взаємовідносинам з ТОВ «Дніпровська
транспортна система» позивачем
включено до складу податкового кредиту
березня 2012 року суму ПДВ 570 грн. 57 коп.,
квітня 2012 року суму ПДВ 1196 грн. 53 коп.,
травня 2012 року суму ПДВ 207 грн. 17 коп., до
складу валових витрат березня 2012 року
включено суму 2852 грн. 88 коп., квітня 2012
року включено суму 5982 грн. 67 коп., травня
2012 року включено суму 1035 грн. 83 коп., що
відображено також в Акті перевірки (т. 1
а.с. 36).

Надання транспортно-експедиційних
послуг у вказаний період
підтверджується підписаними між
позивачем та ТОВ «Дніпровська
транспортна система» актами
здачі-приймання робіт (наданих послуг),
рахунками-фактурами, накладними на
відпущення товару,
товарно-транспортними накладними щодо
перевезення товару, реєстрами шляхових
листів (т. 3 а.с. 28-55,57-62, 64-72, 74-82, 84-89).

Розрахунки проведені у безготівковій
формі, що відображено в Акті перевірки,
а також підтверджується випискою з
банківського рахунку про рух коштів (т.
1 а.с. 47, т. 3 а.с. 98-105).

У перевіряємому періоді ВАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Славутич» правонаступником якого є
позивач, також мало господарські
відносини з Приватним підприємством
«Сертам груп» відповідно до укладеного
24.12.2010 Договору про надання
транспортних послуг № /12-Е.

За умовами зазначеного Договору ВАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Славутич» (Замовник) доручає ПП
«Сертам груп» (Експедитору), а
Експедитор надає Замовникові послуги з
організації перевезення вантажів по
території України відповідно до заявок
Замовника на перевезення, в порядку та
на умовах, передбачених даним
Договором та Додатками до нього, а
Замовник забезпечує приймання і
відпуск вантажів згідно зі своїм
графіком роботи, та сплачує ці послуги
після надання Експедитором в повному
обсязі. Перевезення вантажів
здійснюється Автомобілями, які є у
володінні та користування Перевізника,
з типом кузову «фургон» «євро»
стандарт, який повинен забезпечувати
вимогам транспортування готової
продукції, що зазначена у пункті 4.1
цього Договору, та будь-якого вантажу.
Термін дії договору встановлено з
01.01.2011 по 31.12.2011 (т. 1 а.с. 133-135).

У березні 2011 року ПП «Сертам Груп»
надано позивачу послуги на суму 229950
грн. 24 коп., у тому числі ПДВ 34377 грн. 40
коп., про що виписані податкові
накладні: від 03.03.2011 № 2 на суму ПДВ 6998
грн. 83 коп., від 05.03.2011 № 4 на суму ПДВ 12775
грн., від 22.03.2011 № 5 на суму ПДВ 3133 грн. 34
коп.; від 25.03.2011 № 10 на суму ПДВ 11470 грн. 23
коп. (т. 3 а.с. 7, 9, 11, 19).

Відповідно до пункту 4.3 Договору,
покладення Експедитором виконання
своїх, передбачених даним Договором,
зобов'язань, на експедиторів і (або)
інших третіх осіб не звільняє
Експедитора від відповідальності
перед Замовником за неналежне
виконання даного Договору, включаючи,
але не обмежуючись цим,
відповідальність за втрату, недостачу,
ушкодження (псування) вантажу, що
фактично передбачає можливість
залучення інших осіб для надання
експедиторських послуг та послуг з
перевезення.

Надання транспортно-експедиційних
послуг у вказаний період
підтверджується підписаними між
позивачем та ПП «Сертам груп» актами
виконаних робіт, рахунком фактурою,
міжнародними товарно-транспортними
накладними та дебетовими
повідомленнями про переказ коштів (т. 3
а.с. 6,8, 10, 12-18, 20-23).

Суму податку на додану вартість у
розмірі 34377 грн. 40 коп. позивачем
включено до податкового кредиту
березня 2011 року.

За вказаних обставин суд вважає
висновки органу доходів і зборів про не
підтвердження господарських операцій
з надання транспортно-експедиційних
послуг необґрунтованими.

Надання ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Дніпровська
транспортна система» та ПП «Сертам
груп» зазначених послуг, їх отримання
позивачем, здійснення розрахунків
підтверджується наданими позивачем та
дослідженими судом податковими
накладними, рахунками фактурами,
товарно-транспортними накладними,
актами приймання-передачі товарів,
платіжними дорученнями про
перерахування коштів в рахунок оплати
за надані послуги та виписками
банківської установи про рух коштів,
які також були дослідженні під час
проведеної перевірки, що відображено в
Акті перевірки.

Понесені позивачем у зв'язку з
придбанням послуг витрати
підтверджуються дослідженими судом
первинними документами, що свідчить
про дотримання ПАТ «Карлсберг Україна»
вимог податкового законодавства щодо
формування валових витрат та
податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (у редакції, чинній на час
взаємовідносин позивача з ФОП
ОСОБА_4Т.)(далі Закон), податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20% від
звичайної ціни на такі товари (послуги),
та складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статті 8 цього
Закону, протягом звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподаткованих
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням основних фондів (основних
засобів у тому числі інших необоротних
матеріальних активів та незавершених
капітальних інвестицій в необоротні
капітальні активи), утому числі при їх
імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або
поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону, датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів «робіт, послуг); або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Аналогічні норми містяться в
Податковому кодексі України, який
набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України визначено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України
вважається дата здійснення першої з
подій:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до пунктів 201.6 та 201.8 статті
201 Податкового кодексу України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Реєстрація особи платником податку на
додану вартість діє до дати її
анулювання, яка відбувається у
випадках, передбачених пунктом 184.1
статті 184 Податкового кодексу України.

Отже, наявність належним чином
оформлених податкових накладних є
підставою для включення до податкового
кредиту платника податку сум ПДВ за
такими накладними.

Як встановлено судом, контрагенти
позивача були у встановленому порядку
зареєстрованими платними податку на
додану вартість, що підтверджується
актами перевірок та довідкою
зустрічної звірки (т. 3 а.с. 160, 169-зворот,
173).

Акт перевірки не містить посилань щодо
встановлених порушень стосовно форми
та змісту податкових накладних по
взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4 та ТОВ
«Дніпровська транспортна система», які
підтверджують фактичне виконання
господарських операцій з надання
послуг.

Висновки відповідача про безпідставне
завищення податкового кредиту за
березень 2011 року на суму 19773 грн. 83 коп.
по взаємовідносинам з ПП «Сертам груп»
внаслідок включення до складу
податкового кредиту суми ПДВ за
податковими накладними від 03.03.2011 № 2 та
від 05.03.2011 № 4, які, на думку відповідача,
оформлені з порушенням порядку
заповнення податкових накладних, суд
вважає необґрунтованими.

При судовому розгляді справи позивачем
надані посвідченні копії виписаних ПП
«Сертам груп» податкових накладних від
03.03.2011 № 2 на суму ПДВ 6998 грн. 83 коп. та
від 05.03.2011 № 4 на суму ПДВ 12775 грн. (т. 3 а.с.
7, 9).

Обов'язкові реквізити, які повинна
містити податкова накладна, визначені
пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України.

Так, пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
час виписки зазначених податкових
накладних), було встановлено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору.

Зазначена норма не передбачає такого
обов'язкового реквізиту податкової
накладної як дата відвантаження
(виконання, постачання (оплати)
товарів/послуг).

На час взаємовідносин позивача з ПП
«Сертам груп» порядок заповнення
податкових накладних регулювався
Порядком заповнення податкової
накладної, затвердженим наказом
Державної податкової адміністрації
України від 29.12.2010 № 969 (далі Порядок).

Підпунктом 12.1 пункту 12 Порядку було
закріплено, що до розділу I податкової
накладної вносяться дані у розрізі
номенклатури постачання
товарів/послуг, а саме: графа 2 - дата
виникнення податкового зобов'язання у
продавця, тобто здійснення будь-якої з
подій, що сталася раніше, відповідно до
вимог пункту 187.1 статті 187 розділу V
Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України, датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Як зазначено в Акті перевірки,
розрахунки між позивачем та ПП «Сертам
груп» проводились у безготівковій
формі, та 03.03.2011 позивачем перераховано
як передоплату на користь ПП «Сертам
груп» суму 41992 грн. 99 коп., у тому числі
ПДВ 6998 грн. 83 коп., що також
підтверджується дебетовим
повідомленням банківської установи, та
відповідає загальної вартості наданих
послуг, яка зазначена у податковій
накладній від 03.03.2011 № 2 (т. 1 а.с. 24, т. 3
а.с. 20).

Відповідно до підписаного між
позивачем та ПП «Сертам груп» Акту
виконаних робіт № 1 від 03.03.2011, ПП
«Сертам груп» виконані умови договору
для замовника та здійснені всі
розрахунки з перевезення семи
контейнерів на суднохідну лінію Hapag-Lloid,
загальна вартість робіт 41992 грн. 99 коп.,
утому числі ПДВ 6998 грн. 83 коп. (т. 3 а.с. 6).

Виходячи з того, що послуги були надані
ПП «Сертам груп» 03.03.2011, що
підтверджується відповідним актом,
грошові кошти в рахунок оплати наданих
послуг списані з рахунку позивача
також 03.03.2011, податкова накладна від
03.03.2011 № 2 виписана ПП «Сертам груп» у
відповідності до присів пункту 201.4
статті 201 Податкового кодексу України -
у день виникнення податкових
зобов'язань.

При цьому, відповідно до пункту 198.2
статті 198 Податкового кодексу України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникло у позивача
також 03.03.2011 - у день списання коштів з
банківського рахунку на оплату послуг
та отримання послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що позивачем правомірно
віднесено до складу податкового
кредиту суму ПДВ 6998 грн. 83 коп. за
податкової накладною від 03.03.2011 № 2.

Лише помилкове зазначення у вказаній
податковій накладній дати виконання
послуг як 22.03.2011, замість 03.03.2011, не може
бути підставою для позбавлення
позивача права на віднесення сплаченої
суми ПДВ у вартості наданих послуг до
податкового кредиту.

Також суд вважає безпідставними доводи
щодо завищення податкового кредиту на
суму ПДВ 12775 грн. внаслідок включення
зазначеної суми ПДВ за податковою
накладною від 05.03.2012 № 4, яка оформлена з
порушенням порядку заповнення
податкової накладної щодо зазначення
дати виконання послуг та містить
розбіжності (арифметичні помилки).

Як встановлено судом, при проведенні
перевірки позивачем помилково був
наданий екземпляр податкової
накладної від 05.03.2011 № 4, яка заповнена з
помилками щодо дати постачання послуг
та зазначенням обсягу постачання за 0 %
ставкою (т. 3 а.с. 132).

В подальшому, після проведення
перевірки та до прийняття відповідачем
оскаржуваних рішень, ПАТ «Карлсберг
Україна» разом із запереченнями на акт
перевірки подавалась копія податкової
накладної від 05.03.2011 № 4, яка, з
посиланням не те, що вона не завірена
належним чином, не була врахована
відповідачем при розгляді заперечень і
прийнятті
податкових-повідомлень-рішень (т. 1 а.с.
79, 91).

Абзацом другим пункту 44.6 Податкового
кодексу України передбачено, що якщо
платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

При цьому, зазначена норма не
передбачає, що подані платником
податків копії документів повинні бути
засвідчені печаткою платника податків.

Враховуючи, що подана після проведеної
перевірки податкова накладна, яка
підтверджує правомірність включення
до складу податкового кредиту суми ПДВ
у розмірі 12775 грн., у порушення пункту 44.6
Податкового кодексу України, не була
врахована контролюючим органом, суд
вважає такі дії відповідача
неправомірними, у зв'язку з чим
висновки про завищення позивачем
податкового кредиту є
необґрунтованими.

Надана представником позивача та
досліджена судом податкова накладна
від 05.05.2011 № 4 не містить арифметичних
помилок щодо зазначення обсягів
постачання та суми податку на додану
вартість, а у графі 2 правильно
зазначена дата виникнення податкових
зобов'язань, яка відповідає даті
виписці цієї накладної та акту
виконаних робіт № 2 від 05.03.2011 як
документу, що засвідчує факт
постачання послуг.

Зазначені обставини не можуть бути
підставами для позбавлення позивача
права на формування податкового
кредиту.

При цьому, відповідно до вимог чинного
законодавства на сторону
цивільно-правової угоди - покупця, як
платника податку, не покладено
обов'язку здійснювати контроль за
дотриманням усіма постачальниками, у
тому числі у ланцюгу постачання, вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, сплати
податку і в подальшому за можливі
будь-які неправомірні дії будь-кого з
постачальників у ланцюгу постачання
або через наявність/відсутність актів
про здійснення зустрічних перевірок
таких постачальників зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на формування
податкового кредиту.

Нормативними актами України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язаннями
іншої юридичної особи, в тому числі за
податковими зобов'язаннями.

Висновки Акту перевірки про
нереальність господарських операцій,
які обґрунтовані наявністю недоліків у
товарно-транспортних накладних, що
також стало підставою для прийняття
оскаржуваних рішень, суд вважає
необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997,
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку платників податку,
а лише встановлюють права, обов'язки та
відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

При цьому, невиконання контрагентом
своїх обов'язків перед бюджетом не може
бути підставою для неможливості
формування податкового кредиту на
підставі господарських операцій інших
суб'єктів господарювання, оскільки
відповідно до статті 61 Конституції
України юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер, а
тому до відповідальності може бути
притягнутий лише порушник, яким у
даному випадку позивач не є.

Крім того, не є обґрунтованими доводи
щодо відсутності у контрагентів
позивача вантажних транспортних
засобів.

Як вбачається із змісту укладених
позивачем договорів з ФОП ОСОБА_4, ТОВ
«Дніпровська транспортна система» та
ПП «Сертам груп», їх предметом були
послуги з організації перевезення
вантажів на території України, що не
виключає залучення до здійснення
перевезень третіх осіб.

Із зазначених підстав суд також
приходить до висновку про безпідставне
визначення відповідачем податкових
зобов'язань з податку на прибуток.

Пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про
оприбуткування прибутку підприємств»
(у редакції, чинній на час виникнення
правовідносин), передбачено, що
господарська діяльність - будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оприбуткування прибутку
підприємств», валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 цього Закону, до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

У відповідності до пункту 5.11 статті 5
Закону України «Про оприбуткування
прибутку підприємств», установлення
додаткових обмежень щодо віднесення
витрат до складу валових витрат
платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

При цьому, пунктом 5.3.9 пункту 5.3 ст. 5
цього Закону, не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Аналогічні норми містяться в
Податковому кодексі України, який
набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Відповідно до пункту 138.8 статті 138
Податкового кодексу України до складу
витрат, які враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються витрати операційної
діяльності та інші витрати.

Витрати операційної діяльності
включають собівартість виготовлених
та реалізованих товарів, виконаних
робіт, наданих послуг. Витрати, що
формують собівартість виготовленої
продукції (робіт, послуг), складається з
витрат, прямо пов'язаних з виробництвом
таких товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, а саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

- загальновиробничих витрат, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів
бухгалтерського обліку;

- вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат.

Згідно з підпунктом 138.8.1 пункту 138.8
статті 138 Податкового кодексу України
до складу прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, які створюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектуючих
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкту витрат.

Відповідно до пункту 137.1 статті 137
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому відбувся
перехід права власності на товар
покупцеві.

При цьому, пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Таким чином, за правилами Закону
України «Про оприбуткування прибутку
підприємств» та Податкового кодексу
України підставою для віднесення до
складу витрат сум витрат, понесених на
придбання товарів (робіт, послуг), є
сукупність таких умов, як реальне
(фактичне) придбання товарів (робіт,
послуг), використання придбаних
товарів (робіт, послуг) у власній
господарській діяльності, а також
документальне підтвердження понесених
витрат.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що доводи, якими відповідач
мотивував правомірність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень не є
переконливими.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
обґрунтованості прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

На підстави викладеного, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог та про їх задоволення у
повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, присудженню на користь
позивача підлягають понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати (т. 1 а.с. 2).

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
прийняті Спеціалізованою державною
податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів податкове
повідомлення-рішення № від
11.11.2013 та податкове
повідомлення-рішення № від
11.11.2013.

Присудити на користь Публічного
акціонерного товариства «Карлсберг
Україна» з Державного бюджету України
судові витрати у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М. Каракуша