Справа № 826/18160/13-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

за участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Київської
регіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 лютого 2014 року в
справі за адміністративним позовом ТОВ
з іноземними інвестиціями «Дока
Україна Т.О.В.» до Київської
регіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправними, скасування
рішень про коригування митної
вартості, карток відмови у митному
оформленні, стягнення надміру
сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ з іноземними інвестиціями «Дока
Україна Т.О.В.» звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
з позовом про визнання протиправними,
скасування рішень про коригування
митної вартості, карток відмови у
митному оформленні, стягнення надміру
сплачених коштів

Відповідно до постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 лютого 2014 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва та
ухвалити нову постанову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до контракту з Компанією
«Doka Polska Sp.z.o.o.» (Польща) - продавець від
13.03.2013 року № ІМ-4/2013 купівлі-продажу та
відповідно до інвойсу від 25.06.2013 року №
289039644, позивачем придбано товар
відповідного найменування, кількості,
ціни, на загальну суму 6 252,98 Євро.

Зазначений товар подано до митного
оформлення згідно з ВМД №100250000/2013/061862
від 01.07.2013 року і задекларовано його
митну вартість відповідно до ст. 58 МК
України за першим методом ( за ціною
договору) у розмірі 74 134,03 грн у т.ч.
вартість товару 6 252,98 Євро ( 65134,03 грн),
витрати на транспортування - 8700 грн,
витрати завантаження 300 грн.

На підставі даного контракту та
відповідно до інвойсу від 10.07.2013 №
289039755 позивачем придбано інший товар
відповідно найменування, кількості,
ціни на загальну суму 25 172,33 Євро.

Даний товар подано до митного
оформлення згідно з ВМД №100250000/2013/063479
від 15.07.2013 року і задекларовано його
митну вартість відповідно до ст. 58 МК за
першим методом (за ціною договору) у
розмірі 270035,25 грн, у т.ч. вартість товару
25 172,33 Євро (262247,25 грн), витрати на
транспортування 7688 грн, витрати на
завантаження 100 грн.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем
скориговано митну вартість партій
товарів в бік її збільшення, про що
прийнято відповідні рішення про
коригування митної вартості товарів
від 01.07.2013 року № 100250000/2013/600257/2 та від
15.07.2013 № 100250000/2013/600375/2, а також винесені
картки відмови в митному оформленні
від 01.07.2013 №100250000/2013/01207 та від 15.07.2013
№100250000/2013/01332.

Митну вартість відповідачем було
скориговано за методом 2г (резервний
метод), яка ґрунтується на раніше
визначених митним органом митних
вартостях

Частинами 1, 2 ст. 51 МК України визначено,
що митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ст. 57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч.2).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу (ч.3).

Частиною 4 ст. 58 МК України визначено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування ( ч.1 ст. 53 МК).

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини ( ч.3 ст. 54).

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів (ч.1
ст.55).

Відповідно до частини 6 ст. 54 МК України
орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Для вирішення питання оформлення
митного оформлення імпортованого
товару позивач надав до митного органу
01.07.2013 року контракт з Компанією «Doka
Polska Sp.z.o.o.» від 13.03.2013 року, інвойс від
25.06.2013 року, міжнародну автомобільну
накладну від 25.06.2013 року, довідку про
транспортні витрати від 01.07.2013 року та
15.07.2013 року - контракт з компанією «Doka
Polska Sp.z.o.o.» від 13.03.2013 року, інвойс від
10.07.2013 року, міжнародну автомобільну
накладну від 10.07.2013 року, довідку про
транспортні витрати від 12.07.2013 року.

Дослідивши та надавши оцінку
документів, які подавались позивачем
до митного органу, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що надані позивачем документи не
містять розбіжностей, ідентифікують
товар, містять дані, що піддаються
обчисленню і підтверджують ціну
товарів, що підлягала сплаті позивачем
на користь продавця, а також додатково
понесені позивачем витрати на
транспортування та завантаження, що
свідчить про підтвердження митної
вартості товарів за ціною договору.

Правдивість та законність зазначених
документів відповідач в ході розгляду
справи не спростував.

Зазначені у гр. 33 оскаржуваних рішень
записи про відсутність у поданих
документах всіх відомостей про числові
показники оцінюваного товару, про
ненадання транспортного перевізного
документа спростовано дослідженими в
суді копіями цих документів, які
містять дані про кількісні і вартісні
показники товару та дані про
транспортні витрати.

Крім того, безпідставними є доводи
відповідача про те, що в позивачем не
надано до перевірки документу, який
підтверджує правовідносини між
позивачем і перевізником, так як
надання цього документу митним
законодавством не вимагається (п.6 ч.2
ст. 53 МК).

Водночас позивач надав до справи
документи, які підтверджують факт
перевезення товарів і його вартість, в
яких, крім того, містяться дані про
маршрут, час завантаження, номера ТЗ, а
в CMR міститься посилання на інвойс.

Щодо твердження відповідача на
пов»язаність продавця і покупця,
судова колегія зазначає наступне.

Частиною 12 ст. 58 МК України визначено,
що той факт, що продавець і покупець
пов'язані між собою особи, сам по собі
не може бути підставою для розгляду
вартості операції як неприйнятної. У
таких випадках необхідно розглянути
обставини продажу та прийняти вартість
операції за умови, що взаємовідносини
покупця і продавця не вплинули на ціну
оцінюваних товарів.

У разі відсутності обґрунтувань з боку
органу доходів і зборів необхідно
вважати, що взаємовідносини, зазначені
у частині дванадцятій цієї статті, не
вплинули на ціну оцінюваних товарів (
п.14 ст. 58).

При митному оформленні товару
відповідач не посилався на
пов»язаність сторін договору як на
причину відмови в застосуванні першого
методу визначення вартості товарів, не
зазначав, про її вплив на ціну
оцінюваних товарів та не надавав
декларанту письмового обґрунтування
щодо впливу пов»язаності на ціну
оцінюваних товарів. Тому суд першої
інстанції вірно не прийняв до уваги
зазначені доводи відповідача під час
ухвалення оскаржуваного рішення

Отже, відповідач безпідставно
посилається на неможливість
визначення митної вартості за ціною
договору, а тому в цій частині позовні
вимоги позивача є правомірними.

З цих підстав, колегія суддів приходить
до висновку про неправомірність рішень
відповідача про коригування митної
вартості товарів, карток відмови в
митному оформленні.

Щодо позовних вимог про стягнення
надміру сплачених коштів, в
задоволенні яких позивачу було
відмовлено, то судова колегія
погоджується з доводами суду першої
інстанції в цій частині і вважає
правомірною відмову в стягненні таких
коштів. Крім того, суд зазначає, що в цій
частині постанова суду сторонами не
оскаржується.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 41, 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.