Справа № 802/1668/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 червня 2014 р.
Справа № 802/1668/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі судді Сала Павла
Ігоровича, розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2014 року управління Пенсійного фонду
України у Липовецькому районі
Вінницької області (далі - УПФ України у
Липовецькому районі) звернулося в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) про стягнення боргу зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
4180,30 грн. за 2011 рік.

Оскільки сума позову ґрунтується на
рішенні позивача щодо якого завершився
встановлений строк оскарження, судом в
порядку ст. 183-2 КАС України при розгляді
даної справи застосоване скорочене
провадження, яке було відкрите ухвалою
від 21.05.2014 року.

На виконання вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС
України копія вказаної ухвали
надіслана відповідачу рекомендованим
листом з повідомленням про вручення,
одночасно йому було запропоновано у
10-денний строк з дня одержання ухвали
подати заперечення проти позову.

Однак, конверт разом з повідомленням
про вручення поштового відправлення
повернуто відділом зв'язку на адресу
суду з відміткою "за зазначеною адресою
не проживає".

Як вбачається з позовної заяви та
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ОСОБА_1
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
куди судом і направлялися документи.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Положеннями ч. 7 ст. 9 КАС України
передбачено, що у разі відсутності
закону, що регулює відповідні
правовідносини, суд застосовує закон,
що регулює подібні правовідносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого закону суд виходить із
конституційних принципів і загальних
засад права (аналогія права).

З огляду на викладене суд вважає
можливим розглянути дану справу у
скороченому провадженні на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, оцінивши наведені
позивачем обставини, суд приходить до
переконання, що заявлений позов
підлягає задоволенню з таких мотивів.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на
обліку в органах Пенсійного фонду
України за № та є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -
консолідованого страхового внеску,
збір якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (Закон № 2464-VI)
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною другою статті 6 вказаного
Закону закріплено обов'язок платника
єдиного внеску своєчасно та у повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати такий внесок.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 9 Закону № 2464-VI (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) сплата єдиного
внеску здійснюється виключно у
національній валюті шляхом внесення
відповідних сум єдиного внеску на
рахунки територіальних органів
Пенсійного фонду, відкриті в органах
Державного казначейства України для
його зарахування. Єдиний внесок
сплачується шляхом перерахування
платником безготівкових коштів з його
банківського рахунку.

Згідно з п. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

В силу вимог ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI
єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Встановлено, що за ФОП ОСОБА_1 рахується
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4180,30 грн.
за 2011 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) територіальний
орган Пенсійного фонду у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачу направлялась вимога за №
Ф-220У від 10.05.2013 року про сплату недоїмки
з єдиного внеску в сумі 4180,30 грн. (в тому
числі штраф у розмірі 170 грн.), яка ним не
оскаржувалась, так само як і не була
виконана.

Положеннями абзацу 6 ч. 4 ст. 25 Закону №
2464-VI (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що у разі якщо платник
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги не
сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом Пенсійного фонду, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абз. 6 цієї
частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки (абзац 7 ч. 4 ст. 25
Закону № 2464-VI). Таке ж право було
закріплено у п. 7 ч. 1 ст. 13 цього Закону.

Крім того, суд керується вимогами п. 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи",
відповідно до яких органи Пенсійного
фонду України продовжують
адмініструвати єдиний внесок у частині
завершення процедур такого
адміністрування.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ст. 86 КАС України).

Вимоги позивача стосовно стягнення з
відповідача заборгованості по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування є
обґрунтованими та підтверджуються
матеріалами справи, а відтак
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат
позивача-суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
183-2, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2;
22534, АДРЕСА_1) на користь управління
Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області (ідентифікаційний код 20115403, р/р
0210 в ГУ ДКС України у Вінницькій
області, МФО 802015) заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4180 (чотири
тисячі сто вісімдесят) грн. 30 коп.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з дня отримання її копії.
Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною. Постанова набирає законної
сили в порядку ст. 254 КАС України.

Суддя
Сало Павло Ігорович