Справа № 2а-801/10
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 р.
Справа № 2190/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Кузнецовську Рівненської
області на постанову Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
10 грудня 2010 року по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області про
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В
И Л А:

17.11.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області та
просить визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області в
перерахунку пенсії, зобов'язати
відповідача провести перерахунок
державної пенсії, як інваліду ІІІ
групи, захворювання якого пов'язане з
наслідками на Чорнобильській АЕС в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком.
Зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії за стаж роботи,
збільшивши пенсійну виплату на 1%
заробітку відповідно до ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та виплатити її.

Посилається на те, що являється особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та інвалідом 3 групи, захворювання якої
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС. Вказує, що
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на державну пенсію та додаткову пенсію
у розмірі встановленому у цих
законодавчих положеннях, та на
підвищення на 1% за стаж роботи понад 15
років, однак відповідач відмовив у
проведенні відповідного перерахунку.

Постановою Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 10 грудня
2010 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області, що
виразилась у не нарахуванні та не
виплаті пенсії ОСОБА_1 в розмірі,
встановленому ст.50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 та
виплачувати їй з 10.11.2010 року з
урахуванням виплачених сум, як
інваліду ІІІ групи інвалідності,
пов'язаної з Чорнобильською
катастрофою в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком, відповідно до положень
ст.54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із розрахунку, що
мінімальна пенсія за віком
визначається на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області
здійснити перерахунок додаткової
пенсії ОСОБА_1 за шкоду заподіяну
здоров`ю, та виплачувати її з 17.05.2010 року
з урахуванням виплачених сум, як особі
віднесеній до 1 категорії ІІІ групи
інвалідності пов'язаної з
Чорнобильською катастрофою в розмірі
50% мінімальних пенсій за віком,
відповідно до положень ст.50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
із розрахунку, що мінімальна пенсія за
віком визначається на рівні
прожиткового мінімму для осіб, які
втратили працездатність.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області здійснити
нарахування збільшення пенсії ОСОБА_1
на 1% заробітку за кожний рік понад 15
років, на підставі ст.56 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
виплачувати її з 10.11.2010 року.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області
дану постанову оскаржило, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подало апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм матеріально
та процесуального права, просило
скасувати постанову, та прийняти нову,
якою в позові відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що ст.67 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зазначено, що конкретні
розміри всіх доплат, пенсій та
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, колегія суддів відповідно до
ч. 1 п. 2 ст.197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивачка є
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії,
інвалідом ІІІ групи, що
підтверджується копією відповідного
посвідченням та довідкою МСЕК.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи», передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюється у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права па державну
пенсію. Розмір пенсій для інвалідів по
ІІІ групі інвалідності не може бути
нижчим від 6 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до частини першої статті 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 1, які є інвалідами IІІ
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (частина друга
статті 46 Конституції України).

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов до неправильного
висновку, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві застосуванню
підлягають постанови Кабінету
Міністрів України, оскільки такі
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав, і помилково неврахованно,
що застосуванню підлягає ч.1 ст.50 та ч.4
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла до висновку, що положення ч. 3 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, однак за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
подібне не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання пенсії і
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивачу
повинен проводитись, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відповідачем протиправно
відмовлено позивачу у перерахунку
пенсій у разі встановлення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

З наведеного випливає, що позовні
вимоги щодо зобов'язання сторону
відповідача провести нарахування та
виплату державної і додаткової пенсії
у відповідному процентному розмірі
мінімальної пенсії за віком є
аргументовані та підлягають
задоволенню.

Отже, враховуючи що відповідач у справі
повинен діяти лише в межах
передбачених Конституцією та законами
України, суд приходить до висновку, що
останній в особі управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області має нести
відповідальність за дії
(бездіяльність) вчинені в межах
належного йому правового поля.

Крім того відповідно до ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
право на пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4
за умови стажу роботи жінки - не менш як
15 років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 процентів заробітку.

Як встановлено судом та сторонами не
заперечувалось, позивач має стаж
роботи 42 роки 2 місяці та 4 дні, тому
вимоги про збільшення пенсії на один
процент у відповідності до ч.2 ст. 56
підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п. 1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області
залишити без задоволення, а постанову
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 10 грудня 2010
року по адміністративній справі
№2а-801/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний