Справа № 260/2833/14-а
Суддя: Хмельницька Л. І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2014 суддя Ленінського
районного суду м. Донецька Л.І.
Хмельницька, розглянувши в порядку
письмового провадження у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Донецька справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку Ради
про визнання дій протиправними,
стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2013 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Донецьку Ради про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за
2013 рік, посилаючись на те, що він є
інвалідом 3-ї групи, у зв'язку з
захворюваннями, пов'язаними з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній
електростанції. Згідно ст. 48 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи "
він має право на щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат, який визначається на
момент здійснення виплат, та складає
1218,00 гривень. Проте, за 2013 рік йому було
виплачено щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 90,00 гривень.
Недоплачена допомога складає 4782,00
гривень, яку відповідач відмовляється
доплатити йому. Вважає такі дії
відповідача неправомірними, у зв'язку
із чим він звернувся до суду із цим
позовом. Просив визнати дії
відповідача щодо відмови в
перерахунку та виплаті йому за 2013 рік
щорічної компенсації на оздоровлення у
розмірі 4-х мінімальних заробітних
плат, встановлених на момент виплати
протиправними, зобов'язати відповідача
провести перерахунок суми на
оздоровлення за 2013 рік, виходячи з
розміру 4-х мінімальних заробітних
плат, встановлених на момент виплати,
стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку Ради
на його користь недоплачену щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 4782,00
гривень.

До судового засідання позивач не
з'явився, надіслав на адресу суду заяву
з проханням розглядати справу у його
відсутність у зв'язку з погіршенням
самопочуття, підтримав позовні вимоги
в повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача - УПСЗН
Ленінської районної в м. Донецьку Ради -
Столярова Ю.С. до судового засідання не
з'явилась, надіслала на адресу суду
заяву з проханням розглядати справу у
її відсутність, надала заперечення
щодо заявленого позову в якому вказала,
що позивачеві призначена належна
грошова допомога на оздоровлення у
відповідності з вимогами Бюджетного
кодексу України та Постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року,
тому вимоги позивача про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення
необґрунтовані та суперечать діючому
законодавству. Просила відмовити в
задоволенні позову.

Суддя, перевіривши матеріали справи,
встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом 3-ї групи 1 категорії
і має право на пільги і компенсації,
встановлені Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що
підтверджується посвідченням, яке діє
на всій території України постійно,
серії НОМЕР_1 (а.с.6)..

Згідно листа Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку Ради
від 25.03.2014 року № 02-05/6-662-08 позивачу,
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року №562
перераховано щорічну допомогу на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі 90.00
грн. (а.с.8).

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист
потерпілого населення, визначені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено право позивача на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Законом передбачено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати, а
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Міністерство праці і соціальної
політики України, як головний
розпорядник коштів, забезпечує через
місцеві органи соціального захисту
населення виплату допомоги на
оздоровлення громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірах, на які затверджені кошториси
і які розраховані згідно постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення відповідач керувався
Постановою Кабінету міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Розпорядники бюджетних коштів нижчого
рівня - управління соціального захисту
населення, беруть бюджетні
зобов'язання та проводять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами, як це
передбачено ст. 51 Бюджетного кодексу
України.

Розміри щорічної допомоги на
оздоровлення відповідної категорії
громадян, на яких розповсюджується дія
Закону України «Про статус ї
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», встановлюється цим
законом.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011
закріплено, що в одних законах
безпосередньо встановлено розміри
соціальних виплат, а в інших їх
визначення віднесено до повноважень
Кабінету Міністрів України. Відповідно
до положень законів України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначення
порядку та розмірів соціальних виплат
віднесено до відання Кабінету
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 визначено,
що Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України. Суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції‚ на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005 року «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановлений розмір допомоги на
оздоровлення, а саме - 90,00 грн. для осіб,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії,
інвалідам 3-ї групи.

Відповідно до п.4 прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет на 2013 рік» у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

На цей час вищезазначені прикінцеві
положення та постанова Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є діючими
та не визнані неконституційними.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення, яка
виплачується особам, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
розмірі, що встановлений постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562, а не в розмірах, що
передбачені положеннями ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
у зв'язку із чим у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Закону України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»,
Постанови Кабінету Міністрів від 12
липня 2005 року N 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та керуючись ст. ст. 9, 10, 11,
69, 72, 94, 122, 158, 162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку Ради
про визнання дій протиправними,
стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку Ради
недоотриманих сум на оздоровлення за
2013 рік у розмірі 4782 гривень - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а особами,
які приймали участь у справі, але не
були присутні під час проголошення
постанови у 10-ти денний строк з дня
отримання її копії.

Суддя:

22.05.2014