Справа № 814/3837/13-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

28 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3837/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Устинов І. А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в місті Одесі в порядку
письмового провадження у зв'язку з
неявкою сторін в судове засідання
апеляційну скаргу приватного
підприємства «Ліком-Буд» на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2013
року по справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
«Ліком-Буд» до Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року приватне підприємство
«Ліком-Буд» (далі ПП «Ліком-Буд»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (далі ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 15 березня 2013
року № .

В обґрунтування позову зазначалось, що
з 25 лютого по 01 березня 2013 року
посадовою особою ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва Миколаївської
області ДПС проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ПП
«Ліком-Буд» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість щодо відображення
правових відносин з
контрагентами-постачальниками ТОВ
«Рехау», ТОВ «Шина-Юг», ТОВ «ЦКТ» та
контрагентами-покупцями за листопад 2012
року. За результатами перевірки
складено акт від 28 лютого 2013 року за №
184/22-200/30460548, яким встановлено порушення
позивачем пунктів 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.
200.1 ст. 200, пунктів 201.4, 201.6, 201.7, 201.15 ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість на 91536 грн. 65 коп.. На
підставі акта перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 15 березня 2013
року № , яким ПП «Ліком-Буд»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем 91536 грн. 65 коп. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 22884 грн. 16 коп.. На думку
позивача, висновки акта перевірки щодо
порушення ПП «Ліком-Буд» вимог
податкового законодавства не є
обґрунтованими, а тому прийняте на
підставі акта перевірки податкове
повідомлення-рішення відповідача
підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2013
року у задоволенні позовних вимог ПП
«Ліком-Буд» відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, представник
позивача в апеляційній скарзі
зазначає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, і, крім
того, судом порушено норми
матеріального права. Так, судом не
прийнято до уваги вимоги ст. ст. 187, 193, 198,
201 Податкового кодексу України та
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», оскільки
фінансово-господарські операції з ТОВ
«Рехау» позивачем оформлені,
відображені та підтверджені належним
чином, а тому податковий кредит
підприємством був сформований
правомірно. У зв'язку з викладеним в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про задоволення позовних вимогу
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що з 25 лютого по 01
березня 2013 року посадовою особою ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва
Миколаївської області ДПС проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПП «Ліком-Буд» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість щодо відображення правових
відносин з
контрагентами-постачальниками ТОВ
«Рехау», ТОВ «Шина-Юг», ТОВ «ЦКТ» та
контрагентами-покупцями за листопад 2012
року.

За результатами перевірки складено акт
від 28 лютого 2013 року за № 184/22-200/30460548,
яким встановлено порушення позивачем
пунктів 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200,
пунктів 201.4, 201.6, 201.7, 201.15 ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість на 91536 грн. 65 коп..

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 15 березня 2013
року № , яким ПП «Ліком-Буд»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем 91536 грн. 65 коп. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 22884 грн. 16 коп..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
позивачем під час перевірки та після її
проведення до прийняття оскарженого
податкового повідомлення-рішення не
надано відповідачу первинних
документів, що підтверджують
показники, відображені ПП «Ліком-Буд» в
податковій звітності з податку на
додану вартість.

Так, відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 названого Кодексу
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

На підставі пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи,
податковий кредит за листопад 2012 року
позивач формував на підставі
податкових накладних, виданих його
контрагентом ТОВ «Рехау».

При цьому позивачем протягом
перевіреного податковим органом
періоду укладено договір поставки з
ТОВ «Рехау», на підставі якого
виставлено рахунки від 05 листопада 2012
року № 88086893, від 07 листопада 2012 року №
88086957, від 07 листопада 2012 року № 88086960,
від 09 листопада 2012 року № 88087030, від 09
листопада 2012 року № 88087028, від 09
листопада 2012 року № 88087040, від 13
листопада 2012 року № 88087097, від 08
листопада 2012 року № 88086984, від 14
листопада 2012 року № 88087158, від 16
листопада 2012 року № 88087212, від 19
листопада 2012 року № 88087231, від 21
листопада 2012 року № 88087345, від 26
листопада 2012 року № 88087465, від 26
листопада 2012 року № 88087438, від 27
листопада 2012 року № 88087594, від 28
листопада 2012 року № 88087627, що вбачається
з наданих позивачем до суду першої
інстанції податкових накладних.

Обґрунтовуючи доводи про відсутність у
позивача права на віднесення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, сплаченого позивачем
за угодами з ТОВ «Рехау», відповідач
посилався, зокрема, на такі обставини,
як неможливість підтвердження
реального здійснення
фінансово-господарських операцій між
ПП «Ліком-Буд» та ТОВ «Рехау» за
листопад 2012 року у зв'язку з ненаданням
позивачем податковому органу
договорів, податкових накладних,
фінансово-господарських документів, що
підтверджують сплату грошових коштів
за вчиненими правочинами,
товарно-транспортних накладних з
відмітками про передачу та отримання
товару, рахунків-фактур, довіреностей
на отримання та передачу
товарно-матеріальних цінностей, актів
приймання-передачі виконаних робіт
(послуг) тощо (а. с. 12).

Як вбачається з акта перевірки, під час
проведення останньої позивачем на
підтвердження товарності угод між ним
та контрагентом надано лише видаткові
накладні та товарно-транспортні
накладні, що завірені печаткою та
підписом посадової особи ПП
«Ліком-Буд» (а. с. 11-12).

Крім того, до призначення перевірки
позивачу було вручено лист від 13 лютого
2013 року за № 910/10/22-222 щодо надання
пояснень та їх документального
підтвердження з питання здійснення
фінансово-господарської діяльності ПП
«Ліком-Буд» з
контрагентами-постачальниками, в тому
числі ТОВ «Рехау», та контрагентами
покупцями за листопад 2012 року.

Підприємством листом від 19 лютого 2013
року за № 12 надано документи, але не в
повному обсязі. До перевірки не надано:
податкові накладні; господарські
договори; документи, що підтверджують
сплату грошових коштів;
товарно-транспортні накладні,
рахунки-фактури, довіреності на
отримання та передачу
товарно-матеріальних цінностей, акти
приймання-передачі виконаних робіт
(послуг).

Під час проведення перевірки
податковим органом підприємству
вручено лист від 25 лютого 2013 року за №
1070/10/22-222 щодо надання додаткових
документів по
контрагенту-постачальнику ТОВ «Рехау»
та контрагентам-покупцям за листопад
2012 року. Проте, підприємством на
вказаний лист відповідь не надано.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому п.
44.7 цієї статті платник податків не
надає посадовим особам контролюючого
органу, які проводять перевірку,
документи (незалежно від причин такого
ненадання, крім випадків виїмки
документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим п. 44.7 ст. 44 ПК
України), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Відповідно до п. 44.7 ст. 44 ПК України у
разі якщо посадова особа контролюючого
органу, яка здійснює перевірку,
відмовляється з будь-яких причин від
врахування документів, наданих
платником податків під час проведення
перевірки, платник податків має право
до закінчення перевірки надіслати
листом з повідомленням про вручення та
з описом вкладеного або надати
безпосередньо до контролюючого органу,
який призначив проведення перевірки,
копії таких документів (засвідчені
печаткою платника податків (за
наявності печатки) та підписом
платника податків - фізичної особи або
посадової особи платника податків -
юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні.

У разі якщо під час проведення
перевірки платник податків надає
документи менше ніж за три дні до дня її
завершення або коли надіслані у
передбаченому абзацом першим цього
пункту порядку документи надійшли до
контролюючого органу менше ніж за три
дні до дня завершення перевірки,
проведення перевірки продовжується на
строк, визначений ст. 82 ПК України.

У разі якщо надіслані у передбаченому
абзацом першим цього пункту порядку
документи надійшли до контролюючого
органу після завершення перевірки або
у разі надання таких документів
відповідно до абзацу другого цього
пункту, контролюючий орган має право не
приймати рішення за результатами
проведеної перевірки та призначити
позапланову документальну перевірку
такого платника податків.

Враховуючи, що позивачем під час
перевірки та після її проведення до
прийняття оскарженого податкового
повідомлення-рішення не надано
відповідачу первинних документів, що
підтверджують показники, відображені
ПП «Ліком-Буд» в податковій звітності з
податку на додану вартість, відсутні
підстави для задоволення вимог
позивача.

Надані позивачем під час розгляду
справи судом першої інстанції окремі
первинні документи не впливають на
правильність оскарженого рішення
податкового органу, оскільки
підприємство не надало їх відповідачу
до прийняття цього рішення, а також не
скористалось правом на надання
заперечень на акт перевірки, а також
можливістю подання разом з
запереченнями всіх необхідних
первинних документів бухгалтерського
обліку, які були відсутні під час
перевірки.

При цьому апеляційний суд враховує, що
серед наданих ПП «Ліком-Буд» до суду
першої інстанції документів відсутні
податкові накладні від 12 листопада 2012
року № 908 та від 21 листопада 2012 року №
2706.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки позивачем не доведено
реальність здійснення
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Рехау», а саме не надано докази, що
підтверджують реальність отримання
певних послуг, відсутні і підстави
віднесення сум ПДВ, сплаченого за
вказаними договорами, до складу
податкового кредиту.

За таких даних, висновок суду першої
інстанції щодо правомірності
оскарженого податкового
повідомлення-рішення відповідача, а,
отже, і про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ПП
«Ліком-Буд», є правильним.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції на
підставі ст. 200 КАС України залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Ліком-Буд» залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: