Справа № 2а-906/10/1970
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/800/36224/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів Державної
податкової служби України в
Тернопільської області

на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
23.11.2010 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.06.2013 року

у справі № 2а-906/10/1970 (219/11/9104)

за позовом Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів Державної
податкової служби України в
Тернопільській області (далі - позивач,
РУ Департаменту САТ ДПС України в
Тернопільській області)

до суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_4 (далі -
відповідач, СПД-ФО ОСОБА_4)

про стягнення фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

РУ Департаменту САТ ДПС України в
Тернопільській області звернулось у
березні 2010 року до суду з позовом до
відповідача, в якому, уточнивши позовні
вимоги, просило стягнути фінансові
санкції згідно рішення № 190212 від 28.12.2009
року в розмірі 9323,10 гривні.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 23.11.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05.06.2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити. Вважає, що рішення судів
попередніх інстанцій були прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку про часткове
задоволення касаційної скарги, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 22.12.2009 року РУ
Департаменту САТ ДПА в Тернопільській
області було проведено позапланову
перевірку господарської одиниці
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»», що
розташований по АДРЕСА_1 і належить
СПД-ФО ОСОБА_4, з приводу наявності
ліцензій на право здійснення оптової
та роздрібної торгівлі алкогольними
напоями і тютюновими виробами.

Перевіркою було встановлено факт
ведення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності ліцензій на
право здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами та факт ведення роздрібної
торгівлі алкогольними напоями за
цінами нижчими від встановлених
мінімальних роздрібних цін на
алкогольні напої вітчизняного
виробництва.

За результатами перевірки
контролюючим органом було прийнято
рішення № 190212 від 28.12.2009 року про
застосування до приватного підприємця
ОСОБА_4 фінансових санкцій в сумі 10 323,10
гривні, у тому числі: за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями без
наявності ліцензії на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями фінансову санкцію в розмірі
6009,10 гривень (200 відсотків вартості
отриманої партії товару); за роздрібну
торгівлю тютюновими виробами
фінансову санкцію в розмірі 3314,00
гривень (200 відсотків вартості
отриманої партії товару); за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями за
цінами, нижчими від встановлених
мінімальних роздрібних цін на
алкогольні напої вітчизняного
виробництва фінансову санкцію в
розмірі 1000,00 гривень (100 відсотків
вартості отриманої партії товару, але
не менше 1000,00 гривень).

У січні 2010 року відповідачем рішення №
190212 від 28.12.2009 року РУ Департаменту САТ
ДПА в Тернопільській області про
застосування фінансових санкцій в сумі
10 323,10 гривні оскаржено до суду.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18.02.2010 року
в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2010 року
вищевказану постанову в частині
застосування до ОСОБА_4 фінансових
санкцій за відсутність ліцензії на
роздрібну торгівлю тютюновими та
алкогольними напоями в сумі 9323,10 гривні
та прийнято нову постанову про
задоволення позову в цій частині
шляхом скасування рішення РУ
Департаменту САТ ДПА в Тернопільській
області від 28.12.2009 року № 190212.

Згідно платіжного доручення № 2461 від
02.11.2010 pоку фінансову санкцію в розмірі
1000,00 гривень відповідач сплатив
добровільно, що не заперечується
позивачем.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позовні вимоги про стягнення з
позивача фінансових санкцій згідно
рішення № 190212 від 28.12.2009 року в розмірі
10 323,10 гривні не підлягають задоволенню,
оскільки вказане рішення в частині
стягнення фінансової санкції в розмірі
9323,10 гривні скасоване постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2010 року,
а фінансова санкція в розмірі 1000.00
гривень добровільно сплачена
відповідачем.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи
без змін рішення суду першої інстанції,
дійшов висновку про те, що оскільки
рішення № 190212 від 28.12.2009 року в частині
стягнення фінансової санкції в розмірі
9323,10 гривні скасоване постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2010 року
та на момент апеляційного перегляду
відсутні відомості щодо її скасування,
то позовні вимоги безпідставні.

Однак, колегія суддів касаційної
інстанції не може погодитись з таким
висновком суду апеляційної інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
апеляційний розгляд здійснюється за
правилами розгляду справи судом першої
інстанції з урахуванням особливостей,
встановлених цією главою (главою 1
«Апеляційне провадження»).

Виходячи із приписів п. 1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст.
161 Кодексу адміністративного
судочинства України під час прийняття
постанови суд вирішує чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи та докази на їх
підтвердження, та яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин.

Суд апеляційної інстанції ухвалив
рішення без повного встановлення
обставин, які мають значення для
правильного вирішення даної справи,
без зазначення мотивів, з яких суд
апеляційної інстанції виходив при
постановленні ухвали, і положення
закону, яким він керувався.

Залишаючи без змін постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 23.11.2010 року,
суд апеляційної інстанції обмежився
лише встановленою обставиною про
скасування постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2010 року рішення № 190212 від 28.12.2009
року РУ Департаменту САТ ДПА в
Тернопільській області в частині
стягнення фінансової санкції в розмірі
9323,10 гривні.

При цьому, судом апеляційної інстанції
при розгляді даної справи не було взято
до уваги те, що ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
12.02.2013 року, тобто до винесення
апеляційним судом ухвали від 05.06.2013
року, постанова Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2010 року скасована, а постанова
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18.02.2010 року,
якою в задоволенні позову СПД-ФО ОСОБА_4
про скасування рішення № 190212 від 28.12.2009
року про застосування фінансових
санкцій відмовлено, залишена в силі.

Отже, при вирішенні даної справи суду
апеляційної інстанціх слід було
встановити обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи та, в залежності від
встановлених обставин, вирішити спір у
відповідності із нормами
законодавства.

Порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення спору, згідно з
ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування судового рішення і
направлення справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду суду слід
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати та перевірити всі фактичні
обставини справи, витребувати та
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, встановити
дійсні права і обов'язки сторін, і в
залежності від встановленого
правильно застосувати норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та прийняти
законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів Державної податкової служби
України в Тернопільської області -
задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.06.2013 року
у справі № 2а-906/10/1970 (219/11/9104) - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
М.І. Костенко

І.В. Приходько