Справа № 808/864/14
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року , о 17-45 годині,Справа №
808/864/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш
О.В.,

за участю секретаря
Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, зазначивши в заяві, що 16.07.2013
фахівцями ГУ Міндоходів у Запорізькій
області розпочато фактичну перевірку
за дотриманням ним порядку здійснення
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі
свідоцтв про державну реєстрацію,
обігу підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами), за
результатами якої 07.08.2013
Мелітопольською ОДПІ прийняті
податкові повідомлення- рішення №
й № про застосування
фінансових штрафних санкцій на
загальну суму 5529,5 гривень й 11027,5
гривень - відповідно.

Рішенням ГУ Міндоходів № 445/14/08-01-10-04-20
від 30.09.2013 податкове
повідомлення-рішення № про
застосування фінансових штрафних
санкцій на загальну суму 5529,5 гривень
було частково скасовано - в сумі 85
гривень, а рішення №
залишене без змін. Позивач не
погоджується з прийнятими рішеннями,
оскільки під час проведення перевірки
не досліджено рух товарів, не
враховувались всі накладні; не
досліджено первинні документи, книги
обліку доходів та витрат й інші; не
вказано, за якою методикою та в який
порядок визначено порушення порядку
обліку товарних запасів на місці їх
реалізації, а саме надлишок та нестачу;
не надано додатків до акту перевірки.

На даний час жодним
нормативно-правовим актом України не
передбачено порядок ведення обліку
товарних запасів фізичною
особою-підприємцем. 22.07.2013 він надав
первинні документи - копії та оригінали
книги обліку доходів та витрат, книги
облікових розрахункових операцій (далі
- КОРО), накладні та інші.

Щодо порушення порядку ведення обліку
товарних запасів на складах та за
місцем їх реалізації, то податковий
орган дійшов такого висновку з тих
підстав, що при знятті фактичних
залишків ТМЦ відсутні первинні
документи, накладні, накладні на
внутрішнє переміщення. Але чинним
законодавством не передбачено
обов'язок суб'єкта підприємницької
діяльності зберігати первинні
документи, у тому числі і накладні на
ТМЦ за місцем реалізації або за місцем
зберігання ТМЦ. Окремого порядку
обліку товарних запасів на складах та
за місцем їх реалізації законодавством
не встановлено.

У спірному випадку ГУ Міндоходів у
Запорізькій області проводилась не
документальна перевірка, у зв'язку з
чим ДПІ була позбавлена можливості
дослідити порядок ведення
бухгалтерського чи податкового обліку
і, відповідно, порядок оприбуткування
товарно-матеріальних цінностей. Як для
інвентаризації ТМЦ, так і для зняття
залишків ТМЦ повинна бути спочатку
вимога від податкового органу. В акті
перевірки не зазначено, що податковий
орган усно чи письмово вимагав
провести інвентаризацію. Норма
податкового кодексу містить вимоги
щодо всіх ТМЦ, коштів, у тому числі
зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки. Податковий орган
винайшов новий спосіб встановлення
надлишків та нестачі ТМЦ, порахувавши
частково та вибірково одну з полиць з
товаром. Податковий орган не може
робити висновки на припущеннях,
вчинені дії та висновки не ґрунтуються
на Законі, оскільки виключно законами
України встановлюються система
оподаткування, податки і збори.
Податківці прийшли до невірного
висновку щодо неоприбуткування
готівкових коштів в КОРО за податковим
повідомленням-рішенням № ,
оскільки оприбуткування готівкових
коштів в загальній сумі 2 205,5 гривень
фактично було проведено.

ГУ Міндоходів у Запорізькій області
вказує, що під час розгляду справи були
використані висновки Мелітопольської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій
області та ксерокопії наказу № 269 від
12.07.2013, направлення на перевірку № 255, 256
від 12.07.2013, акту перевірки, заперечень
до акту та інших, але висновки зроблені
без дослідження самої КОРО.

Позивач просить визнати нечинними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 07.08.2013 №
, № .

Ухвалою суду від 24.04.2014 позовну заяву
було залишено без розгляду в частині
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 07.08.2013
на суму 246 гривень у зв'язку з її
відкликанням.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримує і просить
його задовольнити з підстав,
зазначених в позові.

Відповідач позов не визнає, просить
відмовити в його задоволенні,
зазначивши в запереченнях, що під час
проведення перевірки встановлено
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку, а саме
фіскальний звітний чек № 4 за 13.06.2013
роздруковано 14.06.2013. Крім того,
встановлено незберігання Z-звітів №№ 5,
6 в КОРО № р/1.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням розрахункової книги
оприбуткуванням готівки є сукупність
таких дій: фіксація повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках РРО (даних
розрахункової книги), відображення на
їх підставі готівки у книзі обліку
розрахункових операцій. Невиконання
будь-якої з цих дій є порушенням
порядку оприбуткування готівки, за яке
встановлена відповідальність.

Облік товару у фізичних
осіб-підприємців - це наявність
первинних документів на товар щодо
його походження (накладна від
поставника) і фіксування усіх операцій
з товаром у книзі обліку доходів і
витрат.

Визначальною підставою для
застосування фінансових санкцій,
згідно зі ст. 20 Закону «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», є здійснення реалізації
товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, саме в
поточному часі, тобто, норма не вимагає
встановлення факту реалізації в
минулому часі як події, що вже
відбулася.

Магазин - це суб'єкт господарювання
громадського харчування, в якому
відбувається роздрібна торгівля -
діяльність по продажу товарів
безпосередньо громадянам та іншим
кінцевим споживачам для їх особистого
некомерційного використання незалежно
від форми розрахунків. Весь товар в
магазині, не облікований у
встановленому порядку, є таким, що
знаходиться на реалізації на поточний
час, що є підставою для застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Під час перевірки зняті залишки всіх
алкогольних напоїв, які знаходились на
реалізації у торговому павільйоні, що
належить позивачу. Відповідно до
наданих накладних на товар,
контрольних стрічок РРО, відстежено
рух товару та складено відомість про
результати перевірки щодо повноти
оприбуткування, реалізації та
фактичних залишків запасів
(алкогольних напоїв) станом на 16.07.2013.
Відомість підписала продавець ОСОБА_2
Невід'ємною частиною вказаної
відомості є розписка про те, що всі
цінності, які надійшли на її
відповідальність, оприбутковано, а ті,
які вибули, - списано на видаток.

В гр. 2 відомості зазначено всі
алкогольні напої (30 позицій), що
знаходились на реалізації. З них на
момент перевірки встановлено надлишок
алкогольних напоїв на 172 гривні та
нестачу алкогольних напоїв на 424,75
гривень.

Під час проведення перевірки продавцем
ОСОБА_2 було надано до перевірки всі
наявні контрольні стрічки та
встановлено факт незбереження 19
контрольних стрічок.

Відповідач просить відмовити у позові.

У судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченнях,
позов не визнає та просить відмовити у
його задоволенні.

Вислухавши пояснення представників
сторін, заслухавши свідка, дослідивши
наявні у справі докази та надавши їм
оцінку, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке:

судом встановлено, що з 16.07.2013 по 24.07.2013
інспекторами ДПІ Титаренко В.В. та
Нікітенко Ф.В. було проведено фактичну
перевірку торгівельного павільйону,
який належить ФОП ОСОБА_1, результати
якої викладено в акті від 24.07.2013 (а.с. 9-12).

Перевіркою було встановлено, що при
розрахунку за товар на загальну суму 10
гривень розрахункова операція через
РРО не проводилася, розрахунковий
документ не видавався; порушення
режиму попереднього програмування по
назві товару і ціні, а саме: цигарки
«Бонд сині» закодовані по ціні 8,5
гривень, а реалізуються по ціні 9,5
гривень; нещоденний друк Z-звіту, а саме
Z-звіт № 4 за 13.06.2013 роздруковано 14.06.2013,
й незбереження Z-звіту в КОРО № Р/1
(номера Z-звітів 5 та 6);
неоприбуткування готівкових коштів в
КОРО № р/1 з 01.07.2013 в загальній
сумі 2 205,5 гривень; порушення
встановленого порядку ведення обліку
товару за місцем реалізації та
зберігання, про що зроблено запис в
КОРО, а саме: надлишок на суму 172 гривні
та нестача на 424,75 гривень;
незберігання контрольних стрічок
протягом встановленого терміну в
кількості 19 штук.

Свідок - інспектор ДПІ Титаренко В.В. -
пояснив суду, що перевірка була
розпочата 16.07.2013, а закінчена 24.07.2013
складанням акту перевірки. 16.07.2013
представником позивача не було надано
контрольних стрічок, тому перевіряючі
не мали змогли порахувати витрати.
Також підтвердив той факт, що 22.07.2013
позивачем надавались первинні
документи - копії та оригінали книги
обліку доходів та витрат, КОРО,
накладні та інші.

07.08.2014, на підставі вказаного акту,
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення №№ ,
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 11 027,5 гривень
та 5529,5 гривень - відповідно.

Рішенням ГУ Міндоходів у Запорізькій
області № 445/14/08-01-10-04-20 від 30.09.2013
податкове повідомлення-рішення №
про застосування фінансових
штрафних санкцій на загальну суму 5529,5
гривень скасовано частково - в сумі 85
гривень, а №
залишено без змін. Рішенням Міндоходів
України № 6182/Д/99-99-10-01-15 від 28.11.2013
податкові повідомлення-рішення №
й № , вищевказане рішення ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
залишено без змін.

Судом встановлено, що позивач має КОРО
№ р/1, яка зареєстрована 11.02.2013
Мелітопольською ОДПІ, відповідно до
арк. 14 якої, з 01.07.2013 по 16.07.2013 зроблено
записи №7-№21 щодо обліку руху готівки
та сум розрахунків на загальну суму 2427,5
гривень (в т.ч. й на суму у розмірі 2 205,5
гривень щодо встановленого перевіркою
неоприбуткування готівкових коштів в
КОРО з 01.07.2013). На арк. 15-18 КОРО збережені
відповідні фіскальні звітні чеки.

Судом встановлено, що підписи
перевіряючих є на арк. 25 КОРО, на якій
відсутні будь-які інші записи, на
сторінках 3-24 КОРО підписи та помітки
перевіряючих відсутні. КОРО було
надано тільки 24.07.2013 - в день закінчення
проведення перевірки, що було
підтверджено свідком.

Відповідно до заключення за
результатами розгляду звернень
громадян від 18.07.2013, керівництвом
Якимівського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області було встановлено,
що 17.07.2013 ФОП ОСОБА_1 загубив КОРО.

Судом встановлено, що 17.07.2013 позивач
отримав запрошення на дану перевірку, у
відповідь на яке надав заключення за
результатами розгляду звернень
громадян від 18.07.2013. Але вподальшому
книга знайшлась та була саме 24.07.2013
надана перевіряючим.

Відповідно до п. 6 ст. 33 Закону України
«Про Національний банк України» № 679-XIV
від 20.05.1999 (у редакції Закону N 5518-VI від
06.12.2012, який набрав чинності 01.01.2013 та
діяв на момент проведення перевірки),
«для забезпечення організації
готівкового грошового обігу
Національний банк здійснює визначення
порядку ведення касових операцій для
банків, інших фінансових установ,
підприємств і організацій».

Згідно з п. 1.2, абз. 3 п. 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні (Типові
форми NN КО-1, КО-2, КО-3, КО-4, КО-5),
затвердженого Постановою
Національного банку України № 637 від
15.12.2004 (у редакції Постанови N 573 від
22.12.2010, яка набрала чинності 21.03.2011 та
діяла на момент проведення перевірки,
далі - Положення №637), «оприбуткування
готівки - проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних
РК)».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (у редакції
Закону N 5518-VI від 06.12.2012, який набрав
чинності 01.01.2013 та діяв на момент
проведення перевірки, далі - Закон
№265/95-ВР), п. 1.2 Положення №637, «книга
обліку розрахункових операцій -
прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що
містить щоденні звіти, які складаються
на підставі відповідних розрахункових
документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг)».

Згідно з абз. 3 ст. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» № 436/95 від
12.06.1995 (у редакції Указу N 802/2001 від
07.09.2001, який набрав чинності 07.09.2001 та
діяв на момент проведення перевірки),
«у разі порушення юридичними особами
всіх форм власності, фізичними особами
- громадянами України, ... які є
суб'єктами підприємницької діяльності,
... норм з регулювання обігу готівки у
національній валюті, що встановлюються
Національним банком України, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу за неоприбуткування
(неповне та/або несвоєчасне)
оприбуткування у касах готівки - у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми».

Таким чином, судом встановлено, що за
липень 2013 року позивач оприбуткував в
касі готівку своєчасно та в повному
обсязі, тому податкове
повідомлення-рішення № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 11027,5 гривень
винесено протиправно.

Відповідно до ст. 2 Закону №265/95-ВР,
«фіскальний звітний чек - документ
встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій,
що містить дані денного звіту, під час
друкування якого інформація про обсяг
виконаних розрахункових операцій
заноситься до фіскальної пам'яті.

Фіскальний звіт - документ
встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій,
що застосовується для реєстрації
операцій з купівлі-продажу іноземної
валюти, який містить дані про виконані
операції з початку робочої зміни
касира.

Денний звіт - документ встановленої
форми, надрукований реєстратором
розрахункових операцій, що містить
інформацію про денні підсумки
розрахункових операцій, проведених з
його застосуванням.

Контрольна стрічка - копії
розрахункових документів послідовно
сформованих реєстратором
розрахункових операцій, що надруковані
або створені в електронній формі таким
реєстратором, а також копії фіскальних
звітних чеків у разі створення
контрольної стрічки в електронній
формі».

Судом встановлено, що контрольна
стрічка (Z-звіт) № 4 за 13.06.2013
роздрукована 14.06.2013. Згідно з даними
КОРО позивача, з 11.02.2013 (дати реєстрації
КОРО) до 16.07.2013 (моменту проведення
перевірки) були роздруковані та
збережені в КОРО 19 контрольних стрічок
(Z -звітів). Останній роздрукований звіт
має номер 21, проте в КОРО наявні лише 19
роздрукованих стрічок. Два Z -звіти (№
№5 та 6) відсутні.

Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 17 Закону
№265/95-ВР, «за порушення вимог цього
Закону до суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах:

двадцять неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку або його незберігання;

десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі якщо
контрольну стрічку не надруковано або
не створено в електронній формі на
реєстраторах розрахункових операцій
або не збережено контрольну стрічку
протягом трьох років, або виявлено
спотворення даних про проведені
розрахункові операції, інформація про
які міститься на контрольній стрічці,
створеній в електронній формі».

Позивач визнав зазначене порушення і
відкликав в даній частині позовну
заяву. Проте, за даним порушенням
відповідачем нараховано штраф в
розмірі 1020 гривень (340*3 - за кожний
виявлений випадок нероздрукування та
незберігання фіскального звітного
чеку).

Відповідно до п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР,
«суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг))
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій».

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи
роздрукований чек у КОРО - триваюче.

Таким чином, за вчинення порушень, про
які йдеться у п. 4 ст. 17 Закону № 265/95-ВР,
ДПІ може застосувати лише одну
фінансову санкцію в розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
випадків невиконання щоденного друку
фіскального звітного чека та/або його
незберігання в КОРО, виявлених під час
перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності, який здійснює розрахункові
операції за товари (послуги).

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права вже була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України, зокрема, у
постановах від 16.04.2013 № 21-89а13, від 03.12.2013
№21-428а13.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що податкове
повідомлення-рішення № в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) за
нещоденний друк Z -звіту, його
незбереження в КОРО у розмірі 680
гривень є протиправним.

Крім того, судом встановлено, що в КОРО
відсутні (незбережені) 2 контрольні
стрічки. Проте, за даним порушенням ДПІ
нараховано штраф в розмірі 3230 гривень
(170*19), тому зазначене рішення в частині
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 2890 гривень є
також протиправним.

Судом також встановлено, що в гр. 2
"Відомості" зазначено всі алкогольні
напої (30 позицій), що знаходились на
реалізації. З них на момент перевірки
встановлено надлишок алкогольних
напоїв на 172 гривні та нестачу
алкогольних напоїв на 424,75 гривень (а.с.
71).

Відповідно до ст. 6 Закону №265/95-ВР,
«облік товарних запасів фізичною
особою - підприємцем ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих
товарів».

Нормативно-правовими актами України не
передбачений порядок ведення обліку
товарних запасів фізичною
особою-підприємцем.

До документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні та
товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
записів до облікових бухгалтерських
реєстрів.

Чинним законодавством не передбачено
обов'язок суб'єкта підприємницької
діяльності зберігати первинні
документи, у т.ч. і накладні на ТМЦ, за
місцем реалізації або за місцем
зберігання ТМЦ. Окремого порядку
обліку товарних запасів на складах та
за місцем їх реалізації законодавством
не встановлено.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України (у
редакції Закону № 5503-VI від 20.11.2012, який
набрав чинності 01.04.2013 та діяв на момент
проведення перевірки), «фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
контролюючим органом щодо дотримання
норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами)».

Таким чином, в даному випадку
відповідач не мав права дослідити
порядок ведення бухгалтерського чи
податкового обліку і, відповідно,
порядок оприбуткування ТМЦ.

Відповідно до пп. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України, «органи
державної податкової служби мають
право вимагати від платників податків,
що перевіряються в ході перевірок,
проведення інвентаризації основних
фондів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів, у тому числі зняття
залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки».

Таким чином, для інвентаризації ТМЦ,
для зняття залишків ТМЦ податковим
органом повинна бути направлена
відповідна вимога. В акті перевірки не
зазначено, що податковий орган вимагав
провести інвентаризацію.

Згідно з п. 177.10 ст. 177 Податкового
кодексу України, «фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Фізичні особи - підприємці
застосовують реєстратори
розрахункових операцій відповідно до
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг"».

Відповідно до п.п. 1-3, 10-13 ст. 3 Закону
№265/95-ВР, «суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції;

застосовувати реєстратори
розрахункових операцій, що включені до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, з додержанням
встановленого порядку їх застосування;

друкувати або створювати в електронній
формі на реєстраторах розрахункових
операцій (за виключенням автоматів з
продажу товарів (послуг) контрольні
стрічки і забезпечувати їх зберігання
протягом трьох років;

проводити розрахункові операції через
реєстратори розрахункових операцій з
використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості;

вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг);

забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня».

Судом встановлено, що податковий орган
дійшов висновку про порушення
позивачем порядку ведення обліку
товарних запасів на складах та за
місцем їх реалізації з тих підстав, що
при знятті фактичних залишків ТМЦ
відсутні первинні документи, накладні,
накладні на внутрішнє переміщення,
тощо. Проте вищезазначеними вимогами
не передбачено ані право податкового
органу проводити перевірку з питань
обліку, інвентаризації товару (його
залишків) під час проведення фактичної
перевірки, ані обов'язок ФОП зберігати
первинні документи, у тому числі і
накладні на ТМЦ за місцем реалізації
або за місцем зберігання ТМЦ. Окремого
порядку обліку товарних запасів на
складах та за місцем їх реалізації
законодавством не встановлено

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що податкове
повідомлення-рішення № в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) за
порушення встановленого порядку
ведення обліку товару за місцем
реалізації та зберігання, у розмірі 1193,5
гривень є протиправним.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, «в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову».

Відповідачем не доведено
правомірність винесених ним
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 07.08.2013: № -
повністю, а № - в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 4763,5 гривень,
тому, на підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими в зазначеній
частині та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
присудженню на користь позивача
підлягають здійснені ним
документально підтверджені судові
витрати.

Позивач оскаржив два податкових
повідомлення-рішення на загальну суму
16131 гривень (позовні вимоги відкликані
в частині 426 гривень): 5529,5+11027,5 - 426 =16131.
Ставка судового збору за подання
даного позову майнового характеру
дорівнює 322,62 гривням (16131*2%), що є меншим
ніж мінімальна ставка (1827 гривень). При
зверненні до суду з даним позовом ФОП
ОСОБА_1 сплатив 10% ставки судового збору
у розмірі 182,7 гривень.

Оскільки суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, а саме в
частині вимог на загальну суму 15791
гривень (11027,5+4763,5), що складає 97,9%
заявлених позовних вимог (15791/16131*100%),
тому поверненню позивачу підлягають
витрати у розмірі 178,86 гривень (182,7*97,9%).

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення,
прийняті 07.08.2013 Мелітопольською ОДПІ у
відношенні ФОП ОСОБА_1:

№ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі
11 027,5 гривень;

№ - в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у
розмірі 4763,5 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 178 (ста
семидесяти восьми) гривень 86 копійок.

Постанова може бути оскаржена у
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд через
Запорізький окружний адміністративний
суд у десятиденний строк з дня
отримання постанови у повному обсязі
шляхом подання апеляційної скарги.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, що її подає, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
О.В. Матяш