Справа № 2а/1970/194/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м.
Київ К/9991/76577/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Горбатюка С.А.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Відділу з питань державної реєстрації
Тернопільської районної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
відділу з питань державної реєстрації
Тернопільської районної державної
адміністрації про скасування змін,
внесених державним реєстратором до
статуту від 21.01.2005 товариства з
обмеженою відповідальністю "Нове
життя" щодо включення до складу
засновків ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також
зобов'язання державного реєстратора
Тернопільської районної державної
адміністрації зареєструвати зміни до
статуту товариства з обмеженою
відповідальністю "Нове життя",
відповідно до яких єдиним учасником
товариства є ОСОБА_2.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року позовну заяву ОСОБА_2 до
Відділу з питань державної реєстрації
Тернопільської районної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії залишено без розгляду на підставі
пункту 5 частини першої статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України у зв'язку відкликанням
позовної заяви.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року ухвалу Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року скасовано; провадження у справі
закрито.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення апеляційним
судом норм процесуального права,
просить скасувати оскаржуване судове
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
застосування судами норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд
апеляційної інстанції виходив з
відсутності у переданому на вирішення
суду спорі визначальних ознак справи
адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, не погоджується
із зазначеною позицію суду апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України в редакції на
момент вчинення відповідної
процесуальної дії, справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" державна реєстрація
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців - це засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно з абзацом третім частини першої
статті 1 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" державний
реєстратор - посадова особа, яка
відповідно до цього Закону від імені
держави здійснює державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Аналіз наведених норм свідчить про те,
що державний реєстратор, здійснюючи
реєстраційні дії, передбачені Законом
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" діє як суб'єкт владних
повноважень при здійсненні владних
управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом переданого на вирішення суду
спору є правомірність дій державного
реєстратора по внесенню до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відомостей
про зміну складу засновків товариства
з обмеженою відповідальністю "Нове
життя".

За вказаних обставин, виходячи із
суб'єктного складу переданого на
вирішення суду спору, а також
публічно-правого характеру спору,
колегія суддів вказує на помилковість
позиції суду апеляційної інстанції
щодо наявності підстав для закриття
провадження у справі на підставі
пункту 1 частини першої статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Наявність можливого конфлікту
інтересів між позивачем та третіми
особами не впливає на
публічно-правовий характер спору між
позивачем та відповідачем як суб'єктом
владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Одночасно з викладеним, зважаючи на те,
що ухвала суду першої інстанції по суті
в апеляційному порядку не
переглядалась, колегія суддів вказує
на відсутність підстав для її
перегляду в касаційному порядку за
вказаною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу з
питань державної реєстрації
Тернопільської районної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії направити до суду апеляційної
інстанцїі для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
не може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: