Справа № 806/2314/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
Житомир справа № 806/2314/14

час прийняття: 12 год. 20 хв.
категорія 6.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

за участі секретаря Карплюк А.І.,

за участі представника відповідача
Бондар О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

19 травня 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернувся ОСОБА_2 із позовом до
Головного управління Держземагентства
у Житомирській області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Ухвалою судді Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року відкрито провадження у даній
справі та призначено справу до
судового розгляду.

У позовній заяві ОСОБА_2 вказав, що
Головним управлінням Держземагентства
у Житомирській області не розглянуто
його заяву від 17.04.2014 року про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою земельної ділянки
орієнтованою площею 649 га. для ведення
фермерського господарства з земель
запасу та резерву Соболівської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області. Просить визнати
вимагання Головним управлінням
Держземагенства в Житомирській
області додаткових документів для
розгляду його заяви від 17.04.2014 року, які
не передбачені ст. 123 Земельного
кодексу України - протиправними.
Зобов'язати Головне управління
Держземагентства в Житомирській
області розглянути клопотання від 17
квітня 2014 року та прийняти рішення
згідно чинного законодавства.

Позивач у судовому засіданні 28 квітня
2014 року позовні вимоги підтримав
повністю та просив адміністративний
позов задовольнити, посилаючись на те,
що він просив розглянути його
клопотання у відповідності до статті 123
Земельного кодексу України, натомість
відповідач відмовив йому у прийнятті
рішення за його заявою посилаючись на
пункт 1, 2, 5 статті 7 Закону України "Про
фермерське господарство". Тобто на
думку позивача його заява залишилась
фактично не розглянутою.

Представник відповідача подала
заперечення на адміністративний позов
та у судовому засіданні пояснила, що
при розгляді клопотання позивача було
встановлено, що ОСОБА_2 не було
дотримано вимог Закону України "Про
фермерське господарство", оскільки до
клопотання не було додано переліку
документів, які необхідно надати, а
саме: документи, які підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві або наявність освіти,
здобутої в агарному навчальному
закладі, копія паспорта та
ідентифікаційного коду, що ідентифікує
особу, яка подала документи на розгляд.
Проти заявлених позовних вимог
заперечувала та просила відмовити у
задоволенні адміністративного позову
у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
заперечення представника відповідача,
з'ясувавши обставини у справі та
перевіривши їх доказами, приходить до
висновку про задоволення позову з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 квітня 2014 року
до Головного управління
Держземагентства в Житомирській
області ОСОБА_2 було подано клопотання
про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
649 га для ведення фермерського
господарства з земель запасу та
резерву Соболівської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області. До клопотання позивачем було
додано графічні матеріали.

07 травня 2014 року ОСОБА_2 було направлено
лист за №19-6-0.21-2648/2-14 у якому
повідомлено про те, що Головне
управління Держземагентства в
Житомирській області не має змоги
прийняти відповідне рішення про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства, посилаючись на пункт 1, 2, 5
статті 7 Закону України "Про фермерське
господарство".

Перевіряючи правоміріність дій
відповідача щодо вимагання надати
документи передбачені пунктами 1, 2, 5
статті 7 Закону України "Про фермерське
господарство" (далі Закон), судом
встановлено.

Зазначений Закон визначає правові,
економічні та соціальні засади
створення та діяльності фермерських
господарств як прогресивної форми
підприємницької діяльності громадян
у галузі сільського господарства
України.

Закон спрямований на створення умов
для реалізації ініціативи громадян
щодо виробництва товарної
сільськогосподарської продукції, її
переробки та реалізації на
внутрішньому і зовнішньому ринках, а
також для забезпечення
раціонального використання і охорони
земель фермерських господарств,
правового та соціального захисту
фермерів України.

Стаття сьома Закону визначає порядок
надання (передачі) земельних ділянок
для ведення фермерського господарства.

Судом встановлено, що правовідносини
між позивачем та відповідачем виникли
на етапі розгляду клопотання "Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок загальною площею 649 га в оренду
для ведення фермерського господарства
із земель запасу Соболівської
сільської ради Брусилівського району".

Тобто, відповідач вимагаючи вказані в
листі від 07.05.2014 року документи не
врахував, що позивач просив надати
дозвіл на розробку проекту
землеустрою, а вирішення даного
питання ще не є остаточним рішенням
щодо надання (передачі) земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства.

Правове регулювання з визначенням
документів, які надаються до
клопотання про надання дозвілу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
користування визначені статтями 118, 122,
123 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог в частині визнання протиправними
дій відповідача щодо вимагання у
позивача документів не передбачених
ст. 123 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги про зобов"язання
відповідача розглядути клопотання
позивача від 17.04.2014 року з прийняттям
відповідного рішення також є
обгрунтованими, враховуючи наступне.

Так, відповідно до статті 3 Земельного
кодексу України земельні відносини
регулюються Конституцією України,
Земельним кодексом України, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Стаття 118 Земельного кодексу України
передбачає порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, а стаття 123 Земельного
кодексу України передбачає порядок
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування.

Згідно з пунктом 6 статті 118 Земельного
кодексу України встановлено, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 3 статті 123 Земельного
кодексу України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Забороняється відмова
у наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, місце розташування об'єктів на
яких погоджено відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування згідно із статтею 151
цього Кодексу. У разі якщо у місячний
строк з дня реєстрації клопотання
Верховна Рада Автономної Республіки
Крим, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, не надав дозволу на
розроблення документації із
землеустрою або мотивовану відмову у
його наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
документації із землеустрою без
надання такого дозволу, про що письмово
повідомляє Верховну Раду Автономної
Республіки Крим, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування. До
письмового повідомлення додається
договір на виконання робіт із землею
відповідне рішення.

Клопотання ОСОБА_2 від 17 квітня 2014 року
про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки було подано
відповідно до частини 4 статті 122,
частини 2 статті 123 та частини 2 статті 134
Земельного кодексу України, тобто
позивач був зацікавлений в одержанні
земельних ділянок на умовах оренди і з
цією метою звернувся із клопотанням
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою.

Як вбачається зі змісту листа
Головного управління Держземагентства
в Житомирській області від 07 травня 2014
року №19-6-0.21-2648/2-14 клопотання
ОСОБА_2 було розглянуто у порядку
пунктів 1, 2, 5 статті 7 Закону України
"Про фермерське господарство".

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому
засіданні пояснила, що розгляд
клопотання позивача відбувся шляхом
направлення на його адресу листа від
07.05.2014 року за №19-6-0.21-2648/2-14 в якому
запропоновано ОСОБА_2 надати додаткові
документи та звернутися повторно до
відповідача.

Враховуючи, що відповідачем був
наданий лист із зазначенням фактичної
відмови в наданні позивачу в оренду для
ведення фермерського господарства
земельної ділянки, а не письмово
обґрунтоване рішення, в якому
зазначаються обставини відмови в
задоволенні клопотання, то відповідач
повинен здійснити повторний розгляд
вказаного вище клопотання та прийняти
відповідне письмове рішення згідно з
чинним законодавством.

Враховуючи викладене суд задовольняє
адміністративний позов.

Керуючись статями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити .

Визнати протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Житомирській області щодо вимагання у
ОСОБА_2 додаткових документів при
розгляді клопотання від 17 квітня 2014
року не передбачених статтею 123
Земельного кодексу України.

Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Житомирській
області повторно розглянути
клопотання ОСОБА_2 від 17 квітня 2014 року
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
649 га для ведення фермерського
господарства з земель запасу
Соболівської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області та прийняти відповідне
рішення.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В.
Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 03
червня 2014 р.