Справа № 872/13190/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2014 рокусправа № 804/6577/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області про визнання протиправною та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду із адміністративним
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області, в якому просить визнати
протиправною та скасувати постанову за
№ 303 від 29.04.2013р. Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області відносно
ОСОБА_1 про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 липня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що відповідачем було
правомірно встановлено під час
перевірки та зафіксовано у акті
перевірки від 11.04.2013р. за № 001850
порушення позивачем положень ч. 9 ст. 8
Закону України «Про захист прав
споживачів» - не усунено недоліки
товару у встановлений законом строк та
не повернено кошти за придбаний товар.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
відповідачем при розгляді справи про
порушення позивачем законодавства про
захист прав споживачів та прийнятті
оскаржуваного рішення був зроблений
необґрунтований висновок про істотні
недоліки товару - мобільного телефону
«Нокіа-200», придбаного у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 споживачем
ОСОБА_2 і, як наслідок, зобов'язання
позивача повернути гроші за товар
неналежної якості згідно із п. 1 ст. 8
Закону України «Про захист прав
споживачів». Позивач посилається на те,
що у справі про порушення позивачем
законодавства про захист прав
споживачів відсутні докази, які б
беззаперечно вказували на наявність у
придбаного споживачем телефону
протягом встановленого гарантійного
строку істотних недоліків, які виникли
з вини виробника чи продавця товару.

Сторони та їх представники в судове
засідання не з'явились, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що у відповідності до ч.
4 ст. 196 та ч. 1 ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований
фізичною особою-підприємцем
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради від
01.06.2004 р., що підтверджується
матеріалами справи, та здійснює свою
господарську діяльність, зокрема, у
господарській одиниці - магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (торгове місце) за
адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 19.03.2012 року у
господарській одиниці, де здійснює
свою діяльність позивач, гр. ОСОБА_2 був
придбаний товар - мобільний телефон
«Нокіа-200» (IMEI:НОМЕР_1). На зазначений
телефон був оформлений гарантійний
талон.

Згідно з п. 1-2 ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживачі
під час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на захист своїх прав
державою, належну якість продукції та
обслуговування.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
захист прав споживачів» продавець
(виробник, виконавець) зобов'язаний
передати споживачеві продукцію
належної якості, а також надати
інформацію про цю продукцію.

Частинами 1, 6 ст. 7 Закону України «Про
захист прав споживачів» виробник
(виконавець) забезпечує належну роботу
(застосування, використання) продукції,
в тому числі комплектуючих виробів,
протягом гарантійного строку,
встановленого нормативно-правовими
актами, нормативними документами чи
договором. При виконанні гарантійного
ремонту гарантійний строк
збільшується на час перебування
продукції в ремонті. Зазначений час
обчислюється від дня, коли споживач
звернувся з вимогою про усунення
недоліків.

Згідно із п. 5 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» гарантійний
строк - строк, протягом якого виробник
(продавець, виконавець або будь-яка
третя особа) бере на себе зобов'язання
про здійснення безоплатного ремонту
або заміни відповідної продукції у
зв'язку з введенням її в обіг.

Споживач гр. ОСОБА_2 неодноразово
зверталась до позивача із заявами про
прийняття на ремонт придбаного товару
у зв'язку із неможливістю його
експлуатації через
вимкнення/ввімкнення при здійсненні
телефонних розмов, зависання у процесі
експлуатування, наявність сторонніх
шумів при здійсненні телефонних
розмов.

Уповноваженим сервісним представником
компанії «Нокіа» було проведено
гарантійне обслуговування мобільний
телефон «Нокіа-200» (IMEI: НОМЕР_1), що
підтверджується відповідними
довідками, які містяться у матеріалах
справи:

- перше обслуговування: дата прийняття -
18.12.2012р., дата видачі товару - 21.12.2012р.;

- друге обслуговування: дата прийняття -
24.12.2012р., дата видачі товару - 04.01.2013р.;

- третє обслуговування: дата прийняття -
08.01.2013р., дата видачі товару - 17.01.2013 року.

Крім того, у позовній заяві зазначено,
що 18.01.2013 р. споживач гр. ОСОБА_2
звернулась до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 із заявою про
прийняття на ремонт придбаного товару
у зв'язку із неможливістю його
експлуатації через
вимкнення/ввімкнення при здійсненні
телефонних розмов, зависання у процесі
експлуатування, наявність сторонніх
шумів при здійсненні телефонних
розмов. Зазначений телефон був
повернений споживачу 18.02.2013 року. Тобто,
телефон фактично перебував у ремонті з
18.01.2013р. по 18.02.2013 року.

06.02.2013р. споживач гр. ОСОБА_2 звернулась
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із
заявою про повернення коштів за
придбаний товар на підставі положень
ст. 8 Закону України «Про захист прав
споживачів» у зв'язку із неодноразовим
звернення до сервісного центу та не
усунення у результаті цього недоліків.

Заявою від 20.02.2013р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 відмовив гр.
ОСОБА_2 у поверненні коштів за
придбаний товар у зв'язку з тим, що
дефект не є суттєвим.

У зв'язку із цією відмовою гр. ОСОБА_2
звернулась зі скаргою на позивача до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» підставами для здійснення
позапланових заходів є: звернення
фізичних та юридичних осіб про душення
суб'єктом господарювання вимог
законодавства. Позаплановий захід у
цьому разі здійснюється тільки за
наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.

Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Проведення позапланових заходів з
інших підстав, крім передбачених цією
статтею, забороняється, якщо інше не
передбачається законом або
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 Закону
України від 12.05.1991р. за № 1023-XII
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів. Порядок
проведення таких перевірок
визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до вимог Законів України
«Про захист прав споживачів», «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» та інших
нормативно-правових актів та
нормативних документів, які регулюють
відносини у сфері захисту прав
споживачів розроблено Порядок
проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг,
затверджений наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
25.10.2006 р. за № 311 (далі - Порядок № 311).

Підпунктом 1.3 Порядку № 311 встановлено,
що перевірки діяльності суб'єктів
господарювання проводяться з метою
контролю стану дотримання ними вимог
законодавства про захист прав
споживачів щодо якості та безпеки
продукції, правил торгівлі та послуг,
надання споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію. Органи у
справах захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства про захист прав
споживачів шляхом проведення планових
та позапланових перевірок.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 311 за
результатами перевірки відповідно до
виявлених порушень керівником органу у
справах захисту прав споживачів або
його заступником приймаються рішення
про:

- видання суб'єкту господарювання
обов'язкового для виконання припису
про припинення порушень прав
споживачів;

- тимчасове припинення діяльності
суб'єктів господарювання (секцій,
відділів), складів підприємств оптової
і роздрібної торгівлі та організацій
незалежно від форми власності, що
систематично реалізують товари
неналежної якості, порушують правила
торгівлі та надання послуг, умови
зберігання та транспортування товарів,
- до усунення виявлених недоліків;

- заборону шляхом опломбування у
порядку, передбаченому законодавством,
користуватися виробничими,
складськими, торговельними та іншими
приміщеннями суб'єктів господарювання,
а також несправними, з неправильними
показаннями, з пошкодженим повірочним
тавром або без нього, чи з таким, строк
дії якого закінчився, засобами
вимірювальної техніки, за допомогою
яких здійснюється обслуговування
споживачів, з подальшим повідомленням
про це територіальним органам
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади у
сфері стандартизації, метрології та
сертифікації.

Відповідно до п. 3.1 Порядку № 311 за
результатами проведеної перевірки
посадовими особами, у разі виявлення
порушень вимог законодавства,
складається акт, який повинен містити
такі відомості:

-дату складення акта;

-тип перевірки (планова або
позапланова);

-предмет перевірки;

-найменування органу у справах захисту
прав споживачів, а також посаду,
прізвище, ім'я та по батькові посадової
особи, яка здійснила перевірку;

-найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснювалась перевірка.

Форма акта затверджується
Держспоживстандартом України.

Згідно із п. 3.3 Порядку № 311 акт
складається у двох примірниках: перший
- залишається у органі, який здійснював
перевірку; другий - передається під
підпис суб'єкту господарювання,
діяльність якого перевірялася.

Згідно направлення на проведення
перевірки від 11.04.2013 р. за № 628/14/500 та
наказу від 09.04.2013 р. за № 31-од
уповноваженій особі Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області на підставі
звернення від 26.02.2013 р. за №
Г-333 та на підставі положень ст. 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
доручено здійснити державний контроль
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і послуг
у формі позапланової перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено акт
від 11.04.2013р. за № 001850.

У ході перевірки встановлено порушення
позивачем положень
ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист
прав споживачів» - не усунено недоліки
товару у встановлений законом строк та
не повернено кошти за придбаний товар.

Відповідно до ч. 9 ст. 8 Закону України
«Про захист прав споживачів» при
пред'явленні споживачем вимоги про
безоплатне усунення недоліків товару
вони повинні бути усунуті протягом
чотирнадцяти днів з дати його
пред'явлення або за згодою сторін в
інший строк.

Згідно із п. 12 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» істотний
недолік - недолік, який робить
неможливим чи недопустимим
використання товару відповідно до його
цільового призначення, виник з вини
виробника (продавця, виконавця), після
його усунення проявляється знову з
незалежних від споживача причин і при
цьому наділений хоча б однією з
нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад
чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж
передбачено договором;

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що гарантійний ремонт
телефону, зокрема, було проведено з
18.01.2013 р. (дата звернння із заявою та
сдача товару продавцю для здійснення
ремонту) по 18.02.2013 р. (дата повернення
товару споживачу), що підтверджується
заявою споживача та гарантійним
талоном.

Таким чином, враховуючи те, що недолік
товару усувався понад чотирнадцять
календарних днів (з 18.01.2013 р. по 18.02.2013 р.,
цей недолік відноситься до категорії
істотних недоліків виходячи із
положень п. 12 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі
виявлення протягом встановленого
гарантійного строку недоліків
споживач, в порядку та у строки, що
встановлені законодавством, має право
вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків
товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення
недоліків товару.

У разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
істотних недоліків, які виникли з вини
виробника товару (продавця, виконавця),
або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач, в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар.

У зв'язку із істотним недоліком товару
споживач звернулась до позивача із
відповідною заявою про повернення
коштів, проте їй було відмовлено.

Частиною 3 ст. 8 Закону України «Про
захист прав споживачів» вимоги
споживача, встановлені частиною першою
цієї статті, пред'являються на вибір
споживача продавцеві за місцем купівлі
товару, виробникові або підприємству,
що задовольняє ці вимоги за
місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред'явити одну з
вимог, передбачених частиною першою
цієї статті, а в разі її невиконання
заявити іншу вимогу, передбачену
частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 5 8 Закону України «Про
захист прав споживачів» продавець,
виробник (підприємство, що задовольняє
вимоги споживача, встановлені частиною
першою цієї статті) зобов'язані
прийняти товар неналежної якості у
споживача і задовольнити його вимоги.

Частиною 14 ст. 8 Закону України «Про
захист прав споживачів» встановлено,
що вимоги споживача, передбачені цією
статтею, не підлягають задоволенню,
якщо продавець, виробник (підприємство,
що задовольняє вимоги споживача,
встановлені частиною першою цієї
статті) доведуть, що недоліки товару
виникли внаслідок порушення
споживачем правил користування
товаром або його зберігання. Споживач
має право брати участь у перевірці
якості товару особисто або через свого
представника.

Позивачем не було доведено, що недоліки
товару виникли внаслідок порушення
споживачем правил користування
товаром або його зберігання.

Таким чином, відповідачем було
правомірно встановлено під час
перевірки та зафіксовано у акті
перевірки від 11.04.2013р. за № 001850
порушення позивачем положень ч. 9 ст. 8
Закону України «Про захист прав
споживачів» - не усунено недоліки
товару у встановлений законом строк та
не повернено кошти за придбаний товар.

Відповідно до п. 1, 13 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право:

- давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;

- накладати на суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 3.6 Порядку № 311 на
підставі акта, який складено за
результатами здійснення перевірки, під
час якої виявлено порушення вимог
законодавства, посадовою особою, що
проводила перевірку, керівнику
суб'єкта господарювання дається припис
про усунення порушень.

Припис - обов'язкова для виконання у
визначені строки письмова вимога
посадової особи суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання.

Право надання припису встановлено
також п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України від
12.05.1991р. за № 1023-XII.

Згідно із п.п. 4.2.1 п. 4.2 Порядку № 311
за результатами перевірки відповідно
до виявлених порушень керівником
органу у справах захисту прав
споживачів або його заступником
приймаються рішення про видання
суб'єкту господарювання обов'язкового
для виконання припису про припинення
порушень прав споживачів.

Пунктом 4.3 Порядку № 311 встановлено, що
у разі, якщо суб'єкт господарювання
своєчасно не надав письмового
підтвердження про виконання припису
щодо усунення виявлених порушень або
не виконав такий припис, керівником
органу у справах захисту прав
споживачів приймається рішення про
проведення повторної перевірки. За
результатами повторної перевірки
приймаються передбачені
законодавством відповідні рішення.

На підставі акту перевірки від 11.04.2013 р.
за № 001850 позивачу надано припис -
задовольнити вимоги споживача
(повернути відремонтований телефон, на
вимогу виплатити неустойку).

Порядок накладення та стягнення
штрафів уповноваженими особами
Держспоживінспекції та її
територіальних органів з суб'єктів
господарської діяльності -
підприємств, установ, організацій (їх
філій, представництв, відділень)
незалежно від форми власності,
іноземних юридичних осіб (їх філій,
представництв, відділень) і фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, що провадять господарську
діяльність на території України, за
порушення законодавства про захист
прав споживачів закріплено
положеннями постанови Кабінет
Міністрів України «Про затвердження
Положення про порядок накладення та
стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав
споживачів» від 17.08.2002р. за № 1177 (далі -
Положення № 1177).

Відповідно до п. 2 Положення № 1177 на
суб'єктів господарської діяльності
накладається стягнення у вигляді
штрафу відповідно до статті 23 Закону
України «Про захист прав
споживачів».

Згідно із п. 3 Положення № 1177 накладати
на суб'єктів господарювання штрафи,
передбачені пунктом 2 цього Положення,
мають право Голова
Держспоживінспекції, його заступники,
начальники територіальних органів
Держспоживінспекції та їх заступники.

Пунктом 4 Положення № 1177 встановлено,
що рішення про накладення штрафів
приймається на підставі відповідних
актів перевірки суб'єкта господарської
діяльності та інших матеріалів,
пов'язаних з цією перевіркою, за
наявності порушень, зазначених у
пункті 2 цього Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.
Питання про накладення штрафу
розглядається за участю представника
суб'єкта господарської діяльності. У
разі його відсутності справу може бути
розглянуто лише у випадку, коли
незважаючи на своєчасне повідомлення
суб'єкта господарської діяльності про
місце і час розгляду справи від нього
не надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за відмову
споживачу в реалізації його прав,
установлених частиною першою статті 8,
частиною першою статті 9 і частиною
третьою статті 10 цього Закону, - у
десятикратному розмірі вартості
продукції виходячи з цін, що діяли на
час придбання цієї продукції, але не
менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

На підставі акту перевірки від 11.04.2013 р.
за № 001850, оскаржуваною постановою від
29.04.2013р. за № 303 до позивача на підставі
положень п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» за
відмову позивачу у реалізації його
прав, установлених ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
повернення коштів за придбаний товар
неналежної якості, застосовано штраф у
розмірі 6700,00 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищенаведені обставини та
зазначені норми законодавства,
розглядаючи спір по суті, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що оскаржувана постанова № 303 від
29.04.2013р. прийнята обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
пропорційно, зокрема, з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення, а тому не
підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправною та скасування
постанови - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай