Справа № 2а-1870/777/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року м. Київ
К/9991/52075/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Глухівської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011

у справі № 2а-1870/777/11

за позовом ОСОБА_3

до Глухівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області

про визнання дій неправомірними
та скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулось до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом до Глухівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області про визнання дій
неправомірними та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено невиїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 20.11.2009р. по
29.06.2010р., за результатами якої складено
акт №714/17/НОМЕР_1 від 29.06.2010р.,

Згідно акту перевірки позивач у
листопаді 2009 року отримала дохід від
продажу рухомого майна, а саме -
автомобілю марки ВАЗ 21099, в сумі 27000 грн.,
який при виплаті не був оподаткований
податковим агентом. За результатами
вказаної перевірки позивачу
донараховано податковим органом
податок з доходів фізичних осіб на
підставі податкового
повідомлення-рішення від 12.07.2010р.
№/0

Суди попередніх інстанцій
встановили, що позивачем продаж
автомобіля здійснено згідно Біржового
контракту купівлі-продажу
транспортного засобу від 21.11.2009 року №
СА9112101Г, а відповідно до п.п.2 Біржового
контракту автомобіль продано за 100 грн.
В контракті визначено про сплату
покупцем податку з доходів фізичної
особи у розмірі 15 грн.

Податковим органом при винесені
спірного рішення було визначено дохід
позивача від продажу транспортного
засобу в розмірі 27000 грн., виходячи з
його вартості, враховуючи правила
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки дорожніх транспортних засобів.

Відповідно до ст. 12 Закону України
«Про податок з фізичних осіб» № 889-IV
дохід платника податку від продажу
об'єкта рухомого майна протягом
звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього
Закону, тобто в розмірі 15 %.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу» угода вважається
укладеною з моменту її реєстрації на
біржі. При проведенні біржової
операції з купівлі-продажу рухомого
майна одна зі сторін угоди (покупець)
набуває права власності на рухоме
майно, яке придбаває, а друга сторона
угоди (продавець) одержує дохід від
такого продажу тільки з моменту
реєстрації угоди на біржі. Під час
укладення будь-яких угод на біржі
сторонами цих угод застосовуються
вільні ціни, як це передбачено вимогами
Закону України «Про товарну біржу» та
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 632 Цивільного
кодексу України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Визначення ціни за договором є
істотною умовою договору
купівлі-продажу і ці умови
визначаються сторонами угоди.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 07.09.1998 року № 1388
затверджено Порядок державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів.

Пунктом 8 зазначених Правил
встановлено, що державна реєстрація
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
оцінку їх вартості (проводиться
спеціалістом, що пройшов необхідну
підготовку в порядку, встановленому
МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики,
Держмитслужбою та Фондом державного
майна, і має відповідні документи).

Тобто, вимога про здійснення такої
оцінки пред'являється до нового
власника автомобіля органом
реєстрації автотранспортних засобів -
ДАІ.

Відповідно до ст. 7 Закону «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» проведення оцінки майна є
обов'язковим у разі оподаткування
майна згідно із законом, але в даному
законі чи законах, які регулюють
податкові відносини не зазначено, що
при оподаткуванні операцій з продажу
рухомого майна потрібно керуватись
саме оціночною вартістю. Закон про
оцінку майна не є законом про
оподаткування і не може змінювати
норми Закону України «Про податок з
фізичних осіб». В ньому говориться лише
про обов'язковість проведення оцінки, а
не про обов'язковість її використання
при визначенні бази оподаткування. В
Законі № 889 при регулюванні операцій з
продажу рухомого майна, не
передбачається застосування звичайних
цін або цін, що не нижче визначної
експертом ціни.

Згідно з п. 1.2 Закону № 889-IV дохід -
це сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
межами.

Отже, доходом фізичної особи від
продажу об'єкта рухомого майна є сума
коштів, отриманих продавцем у
власність або нарахованих на його
користь. Таким чином, при розрахунку
податку з доходів фізичних осіб
необхідно враховувати суму,
зафіксовану в договорі
купівлі-продажу.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Глухівської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 у
справі № 2а-1870/777/11 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Глухівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області відхилити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 у
справі № 2а-1870/777/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко