Справа № 319/19/14-а(2а/319/1/2014)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 рокусправа №
319/19/14-а(2а/319/1/2014) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді Чепурнова Д.В.

суддів:
Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області

на постанову Куйбишевського районного
суду Запорізької області від 17 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного Управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області про зобов'язання вчинити певні
дії та стягнення суми недоотриманої
пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

25 травня 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом до Головного Управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області, в якому з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив
зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області здійснити перерахунок та
доплату розміру пенсії ОСОБА_1 за
період з 01 січня 2006 року по 01 травня 2011
року, передбачених ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни та їх соціальний
захист», ст. 1 Закону України «Про
поліпшення матеріального становища
учасників бойових дій та інвалідів
війни».

Постановою Куйбишевського районного
суду Запорізької області від 17 березня
2014 року адміністративний позов було
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області щодо не проведення
перерахунку та не виплаті ОСОБА_1
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області перерахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 щомісячну додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 25 травня 2007 року по 31 грудня
2007 року, з 22 травня 2008 року по 30 квітня
2011 року, з урахуванням різниці, яка була
виплачена.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що ОСОБА_1 знаходився на
обліку з 01 липня 2007 року по 30 квітня 2011
року та з 01 квітня 2012 року знаходиться
на обліку в Головному Управлінні
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області та отримує пенсію за вислугою
рокув, призначену на підставі Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», а тому не може
отримувати основну пенсію як особа, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Не погодившись з прийнятим у справі
рішенням, Головне Управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області оскаржило його шляхом
надіслання апеляційної скарги, в якій
просить скасувати постанову
Куйбишевського районного суду
Запорізької області від 17 березня 2014
року, та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції вийшов за межі
уточнених позовних вимог та зобов'язав
відповідача перерахувати та виплатити
додаткову пенсію відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та має 3 групу інвалідності. Позивач
перебував на обліку в Головному
Управлінні Пенсійного фонду України в
Запорізькій області та отримував з 01
липня 2007 року по 30 квітня 2011 року пенсію
за вислугою років, призначену на
підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», що підтверджується довідкою
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області від 10
березня 2010 року №377, розрахунком пенсії
від 10 червня 2009 року, посвідченням
інваліда війни, посвідченням
пенсіонера МВС України (а.с. 5-7 Т-1)

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Частиною четвертою статті 54 Цього
Закону визначено, що в усіх випадках
розмір пенсій для інвалідів IІI групи,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсію за цим Законом та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 на підставі
своєї заяви та своїм особистим вибором,
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», підстави для
призначення пенсії відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відсутні.

Щодо позовних вимог в частині
перерахунку та виплати додаткової
пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, інвалідам 3 групи,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про державний
бюджет України на 2008 рік», а саме п. 28
розділу 2 внесено зміни до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок чорнобильської катастрофи».
Серед зазначених змін, викладено нову
редакцію статті 50: «Особам, віднесеним
до категорії 1, щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність».

Проте, рішенням Конституційного
Суду №10-рп від 22 травня 2008 року
положення п. 28 Закону України «про
державний бюджет України на 2008 рік»
втратили чинність з 22 травня 2008 року, а
отже, на теперішній час продовжує діяти
попередня редакція ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»

Таким чином, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
безпідставність нарахування
додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірах менших
ніж передбачено ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Проте, колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду вважає за
необхідне зазначити, що задовольняючи
позовні вимоги в частині недоплати
суми за період з 25 травня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30
квітня 2011 року, суд першої інстанції не
вірно застосував норми процесуального
права.

Між тим, вимоги про нарахування та
проведення органами Пенсійного фонду
України пенсійних виплат є
публічно-правовими, а не
цивільно-правовими. У зв'язку з цим із
такими вимогами особи, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
можуть звернутися до суду у строк,
визначений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Строки позовної давності, встановлені
главою 19 Цивільного кодексу України,
строки, визначені частиною другою
статті 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", частиною другою статті 87
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Законом України "Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку", до цих відносин не
застосовуються.

Згідно із статті 99 КАС України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин),
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду. Для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Згідно статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції чинній на час розгляду
справи судом), адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст..17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(наприклад, справа «Стаббігс та інш.
Проти Великобританії» рішення від
22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії» рішення
від 27.02.1980р.).

Тому, враховуючи дату звернення
позивача до суду першої інстанції з
адміністративним позовом, а саме 25
травня 2010 року, та неповажність причин
пропуску звернення до суду, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги за період з 01 січня 2006
року по 24 травня 2009 року року включно
слід залишити без розгляду.

Щодо посилання заявника апеляційної
скарги на те, що що ухвалючи
оскаржуване рішення суд першої
інстанції вийшов за межі уточнених
позовних вимог та зобов'язав
відповідача перерахувати та виплатити
додаткову пенсію відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Статтею 137 ч.1 КАС України встановлено,
що позивач може протягом всього часу
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. Заява про зміну
позовних вимог повинна відповідати
вимогам, які встановлені цим Кодексом
для позовних заяв. У разі
невідповідності такої заяви вимогам
статті 106 цього Кодексу суд своєю
ухвалою повертає її позивачу. ухвала
суду, прийнята за результатами
розгляду питання про прийняття заяви
про зміну позовних вимог, окремо не
оскаржується.

Виходячи із змісту позовних вимог
ОСОБА_1 колегія вважає, що надавши 28
лютого 2014 року уточнену заяву позивач
не змінив предмет позову, а лише
уточнив підставу позовних вимог,
зазначивши більший період за який
просить визнати неправомірними дії
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області щодо
призначення пенсії у розмірі меншому,
ніж це передбачено Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, позивач скористався
наданим йому відповідно до ст. 51 ч.1 КАС
України, правом у будь-який час до
закінчення судового розгляду
збільшити розмір позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
скасуванню з прийняттям нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст. 157, ст.ст.
202, 203, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області - задовольнити
частково.

Постанову Куйбишевського
районного суду Запорізької області
від 17 березня 2014 року - скасувати та
прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області щодо не
проведення та не виплаті ОСОБА_1
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі
відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області перерахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 щомісячну додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відподвідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком,
обрахованих відповідно до ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 25 травня 2009
року по 30 квітня 2011 року, включно, з
урахуванням виплачених сум за
вказаний період.

Позов в частині зобов'язання
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області
перерахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відподвідно
до ст. 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком з 01 січня
2006 року по 24 травня 2009 року включно -
залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини
позову відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п"ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський