Справа № 805/6057/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 р.
Справа № 805/6057/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

10 год. 30 хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Смагар
С.В. розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, м. Дзержинськ

до Горлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

про визнання протиправною та
скасування вимоги від 15 січня 2014 року №
Ф-12220-17 в сумі 4927 грн. 15 коп.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заявила позов до Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 15 січня 2014 року № Ф-12220-17 в
сумі 4927 грн. 15 коп.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається те, що отримує пенсію
за віком та зареєстрована як фізична
особа-підприємець, обравши спрощену
систему оподаткування. З посиланням на
статтю 4 Закону України «Про збір та
облік єдиною внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», позивач
вважає, що вона є звільненою від сплати
єдиного внеску за себе, внаслідок чого
вимога про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску є неправомірною. У
позовній заяві позивач просила суд
розглянути справу без її участі.

Відповідач у письмових запереченнях
проти позовних вимог заперечує, вважає,
що право на звільнення від обов'язкової
сплати єдиного соціального внеску,
здійснюючи діяльність на спрощеній
системі оподаткування, у позивача
виникне тільки по досягненню
пенсійного віку, тобто 60 років,
посилаючись, зокрема, на статтю 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Однак, позивачу була
призначена пенсія за віком на
пільгових умовах, до досягнення нею
60-річного віку, внаслідок чого права
право на звільнення від обов'язкової
сплати єдиного соціального внеску, на
думку відповідача, позивач не має, а
отже спірна вимога прийнята
правомірно. Відповідач через
канцелярію суду надав заяву засобами
електронного зв'язку, в якій просив
розглянути справу без участі
представника відповідача.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. Таким чином, суд дійшов
висновку щодо можливості розгляду
даної справи у письмовому провадженні
на підставі наявних у матеріалах
справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Дзержинської міської ради
Донецької області 11 серпня 2010 року.
Перебуває на обліку як страхувальник,
який обрав спрощену систему
оподаткування, отримує пенсію за віком
з 20 червня 2007 року. Дані обставини не є
спірними між сторонами.

Відповідач у письмових запереченнях
зазначає, що відповідно до частини 11
статті 8 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року № 2464-VІ (надалі - Закон № 2464), який
набрав чинності з 1 січня 2011 року,
сплата єдиного внеску фізичними
особами-підприємцями, які обрали
спрощену систему оподаткування,
здійснюється у розмірі 34,7% на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страховою
внеску за кожну особу. Єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, сплачується не пізніше
20 числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом. Базовим звітним
періодом є календарний рік. Відповідно
до Закону України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
податкового кодексу України» від 7
липня 2011 року № 3609, який набрав
чинності з 6 серпня 2011 року, фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, звільняються від сплати за
себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. У
відповідності до частини 4 статті 4
Закону Україні «Про збір та облік
єдиною внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (в
редакції Закону України від 7 липня 2011
року № 3609-VІ) фізичні особи-суб'єкти
підприємницької діяльності, в тому
числі, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують у відповідності до закону
пенсію або соціальну допомогу. Згідно
зі статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(надалі - Закон № 1058) пенсіонер - це
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом. Статтею 9
Закону № 1058 передбачені наступні види
пенсійних виплат: пенсія за віком;
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання; пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. Умови
призначення пенсії визначені статтею 26
Закону № 1058, а саме - особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявного і
страхового стажу не менше 15 років. У
зв'язку із тим, що заявник отримує
пенсію, призначену відповідно до
пункту «а» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», тобто, на
пільгових умовах і їй не виповнилось 60
років, тому вона не є пенсіонером за
віком у розумінні статті 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

15 січня 2014 року відповідачем була
прийнята вимога про сплату недоїмки №
Ф-12220-17, відповідно до якої станом на 31
жовтня 2013 року у позивача існує
заборгованість зі сплати єдиного
внеску в загальній сумі 4927 грн. 15 коп., з
яких недоїмка складає 4572 грн. 42 коп.,
штраф - 159 грн. 39 коп., пеня - 195 грн. 34 коп.
Відповідачем розрахунку
заборгованості суду надано не було. З
листа Управління Пенсійного фонду
України в м. Дзержинську Донецької
області від 2 квітня 2014 року № 40/к-20-01-13,
адресованого позивача, вбачається, що
станом на 1 вересня 2013 року недоїмка в
сумі 4572 грн. 42 коп. утворилася за період
2012 рік, штрафна санкція у розмірі 355 грн.
43 коп. за 2011 рік. На виконання ухвали
суду від 19 травня 2014 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області надана
інформація листом від 5 червня 2014 року
№ 3685/08, відповідно до якого штраф у
розмірі 355 грн. 43 коп., застосований
рішенням від 20 серпня 2012 року частково
сплачений, пеня у розмірі 435 грн. 58 коп.
позивачем повністю сплачена.

За спірні періоди позивач
перебувала на спрощеній системі
оподаткування як фізична
особа-підприємець згідно зі свідоцтвом
платника єдиного податку серії НОМЕР_2.
Дана обставина не є спірною між
сторонами.

Пункт 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року № 2464-VI (надалі - Закон № 2464)
визначає, як платника єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування фізичну особу -
підприємця, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464, зі
змінами внесеними Законом України від
07.07.2011 року № 3609-VI визначено, що особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно зі статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058 особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

При цьому, пунктом 2 розділу ХV
Прикінцеві положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», встановлено, що
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення". На
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах.

З аналізу даних норм вбачається
чітке визначення, що пенсійний вік для
громадян, які працювали на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
зменшується.

Як встановлено судом та не є спірною
обставиною між сторонами по справі,
позивачу призначена пільгова пенсія на
підставі пункту «а» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(за списком № 1) до досягнення останнім
60-річного віку. 21 травня 2008 року
позивачу було видане пенсійне
посвідчення НОМЕР_1 Пенсійним фондом
України, в якому в графі «вид пенсії»
зазначено «за віком», що можна вважати
визнанням факту того, що позивач
вважається «пенсіонером за віком». У
зв'язку із зазначеним, суд не приймає
посилання відповідача на визначення
поняття «пенсійний вік» виключно за
нормами Закону № 1058, оскільки
законодавством (зокрема, Законом
України «Про пенсійне забезпечення»)
встановлено чітке посилання на
зменшення встановленого статтею 26
Закону №1058 пенсійного віку певної
категорії громадян.

Оскільки позивач станом на час
виникнення спірних відносин є
пенсіонером за віком та фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування, суд
приходить до висновку про те, що вона не
зобов'язана сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, передбачений
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
прийняття стосовно позивача вимоги від
15 січня 2014 року щодо сплати недоїмки з
єдиного внеску в сумі 4572 грн. 42 коп. є
протиправним, отже дана вимога
підлягає скасуванню в цій частині та
позовні вимоги в даній частині
підлягають задоволенню. Стосовно
залишку штрафу у розмірі 159 грн. 39 коп.
та пені в сумі 195 грн. 34 коп. суд зазначає
наступне. Позивачем доказів оскарження
та скасування рішення про застосування
штрафних санкцій суду не надано, так
само як і доказів сплати даної суми
штрафу. Згідно з листом Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області від 5
червня 2014 року № 3685/08 штраф у розмірі 355
грн. 43 коп., застосований рішенням від 20
серпня 2012 року частково сплачений
позивачем, пеня у розмірі 435 грн. 58 коп.
позивачем повністю сплачена. Отже, суд
відмовляє позивачу в частині позовних
вимог щодо визнання протиправним та
скасування вимоги в сумі штрафу 159 грн.
39 коп., та задовольняє позовні вимоги в
частині визначення пені в сумі 195 грн. 34
коп., у зв'язку із її погашенням. Доказів
наявності даної суми пені та
відсутності факту сплати, про який
повідомило суд УПФУ в м. Дзержинську,
відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню частково, а
судові витрати підлягають присудженню
з Державного бюджету України в порядку
статті 94 КАС України відповідно до
задоволених вимог.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42,
47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 15 січня 2014 року № Ф-12220-17 в
сумі 4927 грн. 15 коп. задовольнити
частково.

Визнати часткво протиправною та
скасувати вимогу Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від 15
січня 2014 року № Ф-12220-17 в частині
недоїмки в сумі 4572 грн. 42 коп. та пені в
сумі 195 грн. 34 коп., в загальній сумі 4767
грн. 76 коп.

В іншій частині вимог у задоволенні
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 витрати по
сплаті судового збору у розмірі 91 грн. 35
коп.

Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті 5 червня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Смагар С.В.