Справа № 2а/0370/2931/12
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/800/15145/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів
Загороднього А.Ф.

Малиніна
В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Міністерства доходів і
зборів України, Ягодинської митниці
Міндоходів про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Міністерства доходів і зборів України,
Ягодинської митниці Міндоходів з
заявою про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року, заяву ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з Ягодинської
митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі в сумі 24 237,66 грн. В
задоволені решти вимог відмовлено.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року скасувати в
частині незадоволення позовних вимог
та прийняти в цій частині нове
рішення.

Заслухавши доповідь судді -доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не дають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судового рішення.

Судами встановлено, що у березні 2011
року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом
до Ягодинської митниці та Державної
митної служби України про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення позивача на посаді та
стягнення з Ягодинської митниці
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду 04 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року, позов ОСОБА_2 до Державної митної
служби України, Ягодинської митниці
Державної митної служби України про
визнання протиправним та скасування
наказів про звільнення, поновлення на
посаді та стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу задоволено. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України від
07.02.2011 №145-к "По особовому складу митних
органів", в частині припинення з 07.02.2011
перебування на державній службі в
митних органах головного інспектора
сектору оперативно-пошукової роботи
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Ягодинської митниці ОСОБА_2
Визнано протиправним та скасовано п.п.1,
2, 4 наказу Ягодинської митниці від
07.02.2011 №106-к "Про оголошення наказу
Державної митної служби України від
07.02.2011 №145-к "По особовому складу митних
органів" в частині, що стосується
ОСОБА_2 Поновлено ОСОБА_2 на посаді
головного інспектора сектору
оперативно-пошукової роботи
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Ягодинської митниці. Стягнуто з
Ягодинської митниці на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 36 648,51 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03 жовтня 2013 року постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07 лютого 2013 року було залишено без
змін.

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Міністерства доходів і зборів України,
Ягодинської митниці Міндоходів з
заявою про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі.

Відповідно до норм статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
негайно виконуються постанови суду
про поновлення на посаді у відносинах
публічної служби та присудження
виплати заробітної плати, іншого
грошового утримання у відносинах
публічної служби у межах суми
стягнення за один місяць.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо обґрунтованості та правомірності
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_2 середньої заробітку за час
затримки виконання судового рішення з
огляду на наступне.

Статтею 236 Кодексу законів про працю
України визначено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Отже, безперечним є обов'язок
роботодавця сплатити незаконно
звільненому працівнику як середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
так і середній заробіток за час
затримки виконання рішення про
поновлення.

Судами встановлено, що рішення суду в
частині поновлення ОСОБА_2 на посаді
головного інспектора сектору
оперативно-пошукової роботи
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Ягодинської митниці було
виконане лише 04 червня 2013 року, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією наказу Ягодинської
митниці №359-к від 10.06.2013 "Про оголошення
наказу Держмитслужби України від 04.06.2013
№949-к "По особовому складу митних
органів". Тобто період з 04.10.2012 по 03.06.2013
є часом затримки в поновлені позивача
на посаді в митних органах, який
становить 166 днів.

Оскільки рішеннями судів ОСОБА_2 було
поновлено на роботі проте рішення не
було вчасно виконано позивач мав
право на отримання середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до статті 235 Кодексу
законів про працю України, у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Разом з цим, судами попередніх
інстанцій було правомірно відмовлено
в задоволенні позовних вимог в частині
стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, оскільки такі
відносини регулюються положеннями
статті 235 Кодексу законів про працю
України і вже були предметом розгляду
судом при поновленні ОСОБА_2 на роботі,
а зазначене рішення набрало законної
сили.

Враховуючи викладене, касаційна скарга
ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а
ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року необхідно залишити
без змін, так як вона є законною і
обґрунтованою та постановлена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального та процесуального
права. Оскаржувані судові рішення є
законними та обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Волинського
окружного адміністративного суду від 08
листопада 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства доходів і зборів України,
Ягодинської митниці Міндоходів про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
А.Ф. Загородній

В.В. Малинін