Справа № 814/4999/13-а
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

24 грудня 2013 року
Справа № 814/4999/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Устинова І.А.
розглянув у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "СПЕЦІАЛІЗОВАНА
КОМПАНІЯ "МКФ", доДержавної
податкової інспекції у Центральному
районі м.Миколаєва Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Миколаївській області,
проскасування податкового
повідомлення - рішення №000252208 від 12.07.2013
р, № від 10.10.2013 р., В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізована
компанія «МКФ» (далі - позивач, ТОВ
«Спеціалізована компанія «МКФ»,
підприємство) звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Миколаївській області (далі -
відповідач, податкова, ДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №000252208
від 12.07.2013 року, № від 10.10.2013 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що висновок
відповідача щодо заниження ним податку
на прибуток є протиправним,
необгрунотованим і таким, що не
відповідає нормам діючого
законодавства, а відтак і прийняті
відповідачем оскаржувані податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував, мотивуючи свої
заперечення тим, що оскаржувані
позивачем податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідно до вимог чинного
законодавства України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Співробітниками Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва на підставі наказу № 696 від
11.06.2013 року в період з 11.06.2013 року по
17.06.2013 року проведено перевірку з
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Спеціалізована
компанія «МКФ» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість щодо
відображення правових відносин з
контрагентами-постачальниками ТОВ
«Укрпромізол» та ТОВ «Компай ЛТД» за
період серпень 2010 року, ТОВ «Українські
торгівельні шляхи» за період грудень
2011 року, ПП ВКФ «Універсал-Центр» за
період січень, лютий, липень, серпень,
вересень 2012 року та з податку на
прибуток за I-III квартали 2010 року, за II-IV
квартали 2011 року та за II-III квартали 2012
року та контрагентами-покупцями.

За результатами проведеної перевірки
податковою було складено Акт
№591/22-220/37104825 від 25.06.2013 року, згідно
якого встановлені такі правопорушення:

- п.п. 5.1, пп. 5.2.1, пп. 5.2 ст. 5 Закону
України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємства» (далі - Закон про
прибуток) в частині завищення валових
витрат по господарським операціям
Позивача з ТОВ «Укрпромізол» та ТОВ
«Компай ЛТД», в результаті чого
встановлено заниження податку на
прибуток, що підлягає сплаті до бюджету
за 2-3 квартали 2010 року в сумі 76815,00 грн. ;

- п.44.1. ст..44, п.134.1 ст.134, п.138.1, п.138.2, п.138.6,
п.п.138.8.1 п.138.8 ст.138, п.149.1 ст.149 ПКУ в
частині завищення витрат по
господарським операціям Позивача з ТОВ
«Українські торгівельні шляхи» та ВКФ
«Універсал-Центр», в результаті чого
встановлено заниження податку на
прибуток, що підлягає сплаті до бюджету
за 2-4 кварталі 2011 року в сумі 36225,00 грн.
та за 2-3 кварталі 2012 року в сумі 165162,00
грн.

На підставі даного акту відповідачем
були прийняті податкові
повідомлення-рішення:

№ від 10.07.2013 року про збільшення
суми грошового зобов'язання податку на
прибуток за основним платежем в сумі
59735 грн. та штрафні санкції в сумі 14933
грн.;

№000252208 від 12.07.2013 року про збільшення
суми грошового зобов'язання податку на
прибуток за основним платежем в сумі
278202 грн. та штрафні санкції в сумі 60495
грн.

Відповідач дійшов висновку про
порушення зазначені в акті перевірки
використовуючи лише акти перевірок
контрагентів позивача з іншими
контрагентами, які не пов'язані з
позивачем господарською діяльністю, та
Перелік автоматизованих інформаційних
систем та АРМів.

Відповідно до п. 6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
України, затвердженого Наказом ДПА
України N 984 від 22.12.2010, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011 р.
за N 34/18772 (далі - Порядок 984), факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України від
16.07.1999р. N 996-XIV «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку. Згідно зі ст.9 цього ж Закону,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

З урахуванням наведеного припису,
зазначені вище акти зустрічних звірок,
акти про неможливість проведенні
зустрічних звірок, листи податкової
міліції та інші внутрівідомчі
документи податкової інспекції,
зокрема, данні інформаційних систем та
АРМів, на підставі яких перевіряючим
зроблено висновок при безтоварність
операцій, не належать до первинних
документів.

З цього слідує, що висновок акту
перевірки про не встановлення факту
наявності господарських операцій між
Позивачем та ТОВ «Укрпромізол», ТОВ
«Компай ЛТД», ТОВ «Українські
торгівельні шляхи» та ВКФ
«Універсал-Центр» є безпідставним та
зробленим з порушенням п.6 Порядку № 984.

В судовому засіданні представник
позивача визнав, що ДПІ не виконала
приписи Податкового кодексу України,
щодо необхідності проведення
зустрічних перевірок контрагентів
відповідача, щодо їх взаємовідносин
саме з ТОВ «Спеціалізована компанія
«МКФ», а не з іншими підприємствами.

Про реальність факту виконання
господарських операцій свідчать
первинні документи, наявні у Позивача,
які надано ним до перевірки і які
перелічені у акті перевірки, а також
містяться в матеріалах справи.

Таким чином, висновки про не
встановлення факту реальності
господарських операцій обґрунтовано в
акті перевірки виключно посиланнями на
акти зустрічних звірок, або невиїзних
перевірок, в яких, у зв'язку з
відсутністю підприємств за юридичною
адресою та неможливістю проведення
перевірки цього контрагента, зроблено
висновок про відсутність усіх
первинних та бухгалтерських
документів останнього, які б
засвідчували факт продажу товару або
виконання робіт, а відтак - про не
встановлення факту проведення
операції.

Саме на підставі вказаних вище
аргументів, Відповідач встановлює, що
операції з поставки товарів в адресу
ТОВ «СК «МКФ» від ТОВ «Укрпромізол»,
ТОВ «Українські торгівельні шляхи»,
ТОВ «Універсал-центр», ТОВ «Компай ЛТД»
мають ознаки «безтоварних», бо згідно
наявної оперативної інформації ТОВ
«Укрпромізол», ТОВ «Універсал-Центр»
відсутні за місцем реєстрації, а також
є акти перевірки ТОВ «ВКФ «Диксан», ТОВ
«Автосат», ТОВ «Де-Лонга», ПП
«Строймонтажналадка» та ін., згідно
наявної оперативної інформації та
офіційних даних і, як слід, правочини,
які були здійснені ТОВ «Укрпромізол»,
ТОВ «Українські торгівельні шляхи»,
ТОВ «Універсал-Центр», ТОВ «Компай ЛТД»
з контрагентами - покупцями, тобто,
зокрема з ТОВ «СК «МКФ»» також можуть
бути такими, що не спрямовані на
реальне настання правових наслідків та
суперечить інтересам держави і мають
ознаки нікчемних.

Матеріали справи свідчать, що
господарська діяльність позивача та
податкові зобов'язання його як
платника податків не пов'язані з
діяльністю ТОВ «ВКФ «Диксан», ТОВ
«Автосат», ТОВ «Де-Лонга», ПП
«Строймонтажналадка» та іншими
підприємствами з якими Позивач не мав
жодних господарських відносин.

Таким чином, висновки Відповідача про
безтоварність проведених операцій
ґрунтуються на припущеннях, а не на
підставі дослідження фактичних даних,
що є неприпустимим згідно з пунктами 4 -
5 розділу І Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого Наказом Державна
податкова служба України N 984 від
22.12.2010р.

Не визнаючи витрати позивача
відповідач зазначає в акті, що до
перевірки не надані
товарно-транспортні накладні або інші
документи, які б підтверджували факт
перевезення вантажів на адресу
Позивача.

Суд з цього приводу зазначає, що
товарно-транспортними накладними
повинні бути підтвердженні витрати з
послуг по перевезенню вантажів, а не
операції з придбання
товарно-матеріальних цінностей.

Так, відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997р.
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку валових витрат
платників податку, а лише встановлюють
права, обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

В акті ж перевірки не вказано про
доставку товарів продавцем. Тобто,
продавцем не надавалися послуги по
доставці товару, що мали б бути
підтверджені товарно-транспортними
накладними.

Крім того, Відповідачем в акті
перевірки не наведено доказів
включення Позивачем до складу валових
витрат та до собівартості послуг
вартості запасів, придбаних Позивачем
у ТОВ «Укрпромізол», ТОВ «Компай ЛТД»,
ТОВ «Уктраїнські торгівельні шляхи» та
ВКФ «Універсал-Центр» , а навпроти
зазначено, що Відповідач лише вважає,
що понесені витрати було віднесено до
складу витрат платника податків.

До того ж, Відповідачем порушено норми
ПКУ відносно нарахування податку на
прибуток без врахування п. 140.2. ПКУ з
06.08.2011 року, яким встановлено, що
перерахунок витрат проводиться
сторонами за правочином, визнаним
недійсним правочину - тільки у разі
визнання судом правочину недійсним .

В акті перевірки господарські
операції Позивача з контрагентами ТОВ
«Укрпромізол», ТОВ «Компай ЛТД», ТОВ
«Українські торгівельні шляхи» та ВКФ
«Універсал-Центр» не визнані
недійсними судом. Ттому перерахунок
витрат в акті перевірки зроблено з
порушенням діючого законодавства.

Про відсутність у податкових органів
повноважень на визнання нікчемними
правочинів, оскільки це є виключною
прерогативою суду, підтверджено
Постановою ВАСУ від 14 листопада 2012року
по справі № К/9991/50772/12 ВАСУ, зокрема:

1) «Головною підставою вважати правочин
нікчемним є її недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством
порядку».

2) «Навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність».

3) «Жодним законом не передбачено право
органу державної податкової служби
самостійно, в позасудовому порядку,
визнавати нікчемними правочини і дані,
вказані платником податків в
податкових деклараціях».

Однак, в акті перевірки немає посилань
на відповідні рішення судів, якими б
визнавалися недійсними правочини,
укладені між Позивачем та його
контрагентами.

Суд зауважує, що на момент укладання
договору ТОВ «Укрпромізол», ТОВ
«Компай ЛТД», ТОВ «Українські
торгівельні шляхи» та ВКФ
«Універсал-Центр» та Позивач мали
господарську правосуб'єктність, а саме
визнану державою за певним суб'єктом
господарювання можливість бути
суб'єктом прав (мати і здійснювати
господарські права та обов'язки,
відповідати за їх належне виконання й
мати юридичну можливість захищати свої
права та законні інтереси від можливих
порушень). Крім того, постачальники
перебували на податковому обліку як
платники ПДВ та податку на прибуток.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є обґрунтованими та
такими, що відповідають нормам чинного
законодавства України та є підставами
для скасування податкових
повідомлень-рішень, а тому,
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує адміністративний позов.
Отже, в адміністративних справах щодо
оскарження рішень та дій суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його вини. Така презумпція
вини покладає на суб'єкта владних
повноважень обов'язок аргументовано,
посилаючись на докази, довести
правомірність свого рішення (дії) та
спростувати твердження позивача про
порушення його права, свобод чи
інтересів.

Відповідач не довів суду законність та
обґрунтованість прийнятих ним рішень.
У зв'язку з цим, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м.Миколаєва
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Миколаївській
області №000252208 від 12.07.2013 року.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м.Миколаєва
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Миколаївській
області № від 10.10.2013 року.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"СПЕЦІАЛІЗОВАНА КОМПАНІЯ "МКФ" () сплачений судовий збір
згідно квитанції №608 від 03.12.2013 року в
сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім
гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
І. А. Устинов