Справа № 2а-4982/11/1211
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Долотін В.О.
Суддя-доповідач - Лях О.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року справа №2а-4982/11/1211

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Лях О.П.,

суддів: Нікуліна О.А.,
Жаботинської С.В.,

при секретарі судового засідання -
Іванченко О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України на постанову
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 17 червня 2011 року
по адміністративній справі № 2а-4982/11/1211
за позовом ОСОБА_2 до Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України про визнання дій посадових
осіб, наказу та протоколів
неправомірними та стягнення грошових
сум, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2011 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України про визнання дій
посадових осіб, наказу та протоколів
неправомірними та стягнення грошових
сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що працював у вугільній
галузі на керівних посадах більше 12
років, в т.ч. в Міністерстві вугільної
промисловості України з липня 2008 року
на посаді начальника управління, а з
жовтня того ж року по листопад 2010 року -
директора Департаменту кадрової та
соціальної політики.

8 листопада 2010 року його було звільнено
з посади на підставі п.1ст.40 КЗпП
України. В 2010 році відповідач не
виплатив йому надбавки до заробітної
плати та інші грошові кошти, тому
просив: визнати неправомірною
бездіяльність посадових осіб
Управління бухгалтерського обліку,
звітності та внутрішнього аудиту щодо
вирішення питання виплати
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби, а також
Протокол № 9 засідання комісії з питань
преміювання і встановлення надбавок
працівникам центрального апарата
Мінвуглепрому від 22 жовтня 2010 року з
даного питання; стягнути невиплачену
матеріальну допомогу на
соціально-побутові потреби за 2010 рік в
сумі 9503,80 грн.; визнати незаконним Наказ
№ 193-к від 27 травня 2010 року «Про
встановлення надбавки», виданий по
Мінвуглепрому в частині позбавлення
надбавки за виконання особливо
важливої роботи з урахуванням надбавки
за ранг державного службовця та
вислугу років; визнати незаконними
Протоколи № 7 та № 9 засідання комісії
від 20 серпня 2010 року та від 22 жовтня 2010
року з даного питання, що суперечать
Закону України «Про Державну службу»;
стягнути невиплачену надбавку за
високі досягнення у праці або
виконання особливо важливої роботи за
травень-жовтень 2010 року в сумі 11461,94
грн.; визнати неправомірним Протокол №
5 засідання комісії від 23 червня 2010
року; стягнути невиплачену за
загальними підсумками роботи
щомісячну премію за червень-липень у
сумі 2986,49 грн.; визнати неправомірним
дії посадових осіб Мінвуглепрому в
частині не включення позивача у
святковий наказ на преміювання з
нагоди державного свята Дня
Незалежності та професійного свята Дня
Шахтаря; стягнути невиплачену премію
до Державною свята День Незалежності
та професійного свята День Шахтаря в
сумі 200 грн.; визнати, що посадові
Міністерства вугільної промисловості
України своїми неправомірними діями,
завдали йому моральну шкоду в розмірі
20000 грн. яку він просить стягнути.

Постановою суду першої інстанції від 17
червня 2011 року позовні вимоги
задоволено частково, визнано
неправомірними дії посадових осіб
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України щодо невиплати
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби, надбавки
за виконання особливо важливої роботи
з урахуванням надбавки за ранг
державного службовця та вислугу років
за травень-жовтень 2010 року, щомісячної
премії за червень-липень 2010 року, а
також премії до Державного свята Дня
незалежності та професійного свята Дня
Шахтаря, стягнуто з Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України на користь позивача
матеріальну допомогу на
соціально-побутові потреби в розмірі
9503,80 грн.; надбавку за виконання
особливо важливої роботи з урахуванням
надбавки за ранг державного службовця
та вислугу років за травень-жовтень 2010
року в розмірі 11461,94 грн.; щомісячну
премію за червень-липень 2010 року в
розмірі 2986,49 грн.; премію до Державного
свята Дня незалежності та Державного
свята Дня шахтаря розмірі 200 грн.;
моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволені позову у
повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

За приписами частини другої статті 18
КАС України справи, у яких однією зі
сторін є орган державної влади, інший
державний орган, їх посадова чи
службова особа підсудні окружним
адміністративним судам.

Отже, суд першої інстанції вирішив
даний спір з порушенням правил
предметної підсудності, тобто справа
розглянута неповноважним судом, що є
підставною для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач
працював у вугільній галузі, в т.ч. в
Міністерстві вугільної промисловості
Україна з липня 2008 року на посаді
начальника управління кадрової
політики, а з 15.10.2008 року на посаді
директора Департаменту кадрової та
соціальної політики, що
підтверджується наказом Міністерства
вугільної промисловості України від
15.10.2008 року № 288-к.

Наказом від 08.11.2010 року № 411-к був
звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпН України з
посади директора Департаменту
кадрової та соціальної політики у
зв'язку з реорганізацією структури
центрального апарату Міністерства
промисловості України.

2 червня 2010 року ОСОБА_2 був офіційно
попереджений про можливе його
звільнення у зв'язку з реорганізацією
Міністерства.

Позивач вважає неправомірною
бездіяльність посадових осіб
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України щодо невиплати
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби, надбавки
за виконання особливо важливої роботи
з урахуванням надбавки за ранг
державного службовця та вислугу років
за травень-жовтень 2010 року.

На думку позивача за фактично
відпрацьований час у червні-липні 2010
року йому безпідставно не була
нарахована премія за загальними
підсумками роботи Міністерства в сумі
2986,49 грн., у тому числі: червень - 1278,33
гри., липень - 1708,16 грн.. відповідно до
Наказів Міністерства вугільної
промисловості України від 25.06.2010 року
за № 219 та від 26.07.2010 року за № 277.

Крім того, він не був включений до
Наказу № 321 від 30.08.2010 року на виплату
премії у серпні 2010 року до Державного
свята Дня Незалежності України і
професійного свята День шахтаря в сумі
200,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про державну службу».

Згідно приписів частини 2 статті 33
Закону України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» та Положенням
про матеріальне стимулювання
працівників центрального апарату
Міністерства вугільної промисловості
України, затвердженою наказом від 4.09.2009
№ 405, надано право керівникам органів у
межах затвердженого фонду оплати праці
встановлювати надбавку за високі
досягнення у праці або за виконання
особливо важливої роботи.

Згідно зазначеної постанови надано
право керівникам органів у межах
затвердженого фонду оплати праці
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при надані щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника.

Згідно з Положенням про матеріальне
стимулювання працівників центрального
апарату Міністерства вугільної
промисловості України № 405, надбавка
за виконання особливо важливої роботи
встановлюється в межах доведеного,
фонду на структурні підрозділи
кожного місяця за результатами роботи
кожного працівника та його особистого
вкладу.

Як вбачається із матеріалів справи,
наказом Міністерства вугільної
промисловості України № 193-к від 27
травня 2010 року відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №
268 «Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів» та
наказу Мінвуглепрому від 14 вересня 2009
року №405 «Про затвердження Положенням
про матеріальне стимулювання
працівників центрального апарату
Міністерства вугільної промисловості
України» з 01 травня 2010 року скасована
надбавка позивачу за виконання
особливо важливої роботи з урахуванням
надбавки за ранг та вислугу років.

Згідно з обліком робочого часу з 01.05.2010
по 07.05.2010 позивач перебував у черговій
відпустці, з 11.05.2010 по 30.05.2010 відповідно
до лікарняного листа АБЦ № 719720 -
перебував на амбулаторному лікуванні.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до чинного законодавств саме
керівникам органів у межах
затвердженого фонду оплати праці
надано право встановлювати надбавку
за високі досягнення у праці або за
виконання особливо важливої роботи, а
тому і скасування такої надбавки є
також правом керівника.

Згідно до п.2.3. Положення про
матеріальне стимулювання працівників
центрального апарату Міністерства
вугільної промисловості України
надбавки за високі досягнення у праці
або за виконання особливо важливої
роботи встановлюються на підставі
клопотання, що порушуються перед
Міністром, зокрема щодо директорів
департаментів - першим заступником,
заступниками Міністра згідно з
розподілом обов'язків. Таких
клопотань, як вбачається із матеріалів
справи в період травень - жовтень 2010
року, не надавалося.

Крім того, повноваження про
встановлення надбавок та виплати
премії у Міністерстві вугільної
промисловості покладено на Комісію з
питань преміювання та встановлення
надбавки працівникам центрального
апарату, яку очолює заступник Міністра.
Засідання Комісії проводяться кожного
місяця на підставі протокольних рішень
готуються накази, які підписує Міністр.

Згідно протоколу № 5 чергового
засідання комісії з питань преміювання
та встановлення надбавок працівникам
центрального апарату Міністерства
вугільної промисловості України від 23
червня 2010 року, комісія вирішила не
виплачувати премію працівникам, які
звільняються, та які не переведені до
нового штату у зв'язку не виконанням
прямих службових обов'язків.

З протоколу № 7 чергового засідання
комісії з питань преміювання та
встановлення надбавок працівникам
центрального апарату Міністерства
вугільної промисловості України від 20
серпня 2010 року вбачається, що комісія
вирішила відмовити у встановлені
надбавки до заробітної плати за
виконання особливо-важливої роботи за
червень-серпень 2010 року позивачеві у
зв'язку з тим, що не були надані
підстави та змістовні обґрунтування
про характер виконаної
особливо-важливої роботи.

Згідно протоколу № 9 чергового
засідання комісії з питань преміювання
та встановлення надбавок працівникам
центрального апарату Міністерства
вугільної промисловості України від 22
жовтня 2010 року, комісія вирішила
відмовити позивачеві у встановлені
надбавки до заробітної плати за
виконання особливо-важливої роботи у
червні-липні 2010 року у зв'язку з тим, що
вихід на пенсію не може бути підставою
для надання зазначеної надбавки і, крім
того, надбавка до заробітної плати за
виконання особливо-важливої роботи
встановлюється на кожен місяць окремо
та враховується у фонді заробітної
плати того місяця, у якому вона
встановлена.

Відтак рішення комісії з питань
преміювання та встановлення надбавок
працівникам центрального апарату
Міністерства вугільної промисловості
України являються підставою для
прийняття відповідних наказів
Міністерства, не являються рішеннями
суб'єкта владних повноважень у
розумінні адміністративного
судочинства та не можуть бути
предметом оскарження.

Накази про преміювання працівників
центрального апарату Мінвуглепрому за
червень-липень від 25.06.2010 року за № 219 та
від 26.07.2010 року за № 277 , які є чинними до
теперішнього часу, прийняті у
відповідності до вимог постанови
Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №
268 «Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів» та
наказу Мінвуглепрому від 14 вересня 2009
року №405 «Про затвердження Положенням
про матеріальне стимулювання
працівників центрального апарату
Міністерства вугільної промисловості
України», протоколів засідання
комісії, а тому позовні вимоги в
частині стягнення надбавки до
заробітної плати за виконання
особливо-важливої роботи за
червень-серпень 2010 року та щомісячної
премії пропорційно відпрацьованого
часу не є обґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи із
заявою про надання матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань позивач
звернувся у квітні 2010 року. Однак в
порушення вимог Положення про
матеріальне стимулювання працівників
центрального апарату Міністерства
вугільної промисловості України»
заява розглянута на засіданні комісії
лише в жовтні 2010 року.

Згідно протоколу № 9 чергового
засідання комісії з питань преміювання
та встановлення надбавок працівникам
центрального апарату Міністерства
вугільної промисловості України від 22
жовтня 2010 року, комісія розглянула
заяву позивача про надання
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань і просила
позивача надати документи, які
підтверджують необхідність надання
зазначеної допомоги, хоча надання
таких документів не передбачено чинним
законодавством, а приймаючи до уваги,
що позивач в травні, липні, а з серпня
до моменту звільнення перебував на
лікуванні як амбулаторно так і
стаціонарно витребування додаткових
документів взагалі було зайвим.

Оскільки наказу про надання
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань незважаючи
на дозвіл керівника посадовцями
відповідача не було підготовлено, суд
апеляційної інстанції вважає
обґрунтованими позовні вимоги
позивача в частині визнання
неправомірною бездіяльність посадових
осіб Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України щодо
невиплати матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби в розмірі
9503,80 грн. обґрунтованими. Щодо розміру
такої допомоги суд зазначає, що ані в
запереченнях до адміністративного
позову, ані в апеляційній скарзі
відповідач не заперечував проти його
розміру, фактично погодився з
розрахунком позивача.

Крім того, згідно п. 1 Наказу № 321 від
30.08.2010 року «Про преміювання
працівників центрального апарату
Міністерства вугільної промисловості
України до Дня Незалежності України та
Дня шахтаря» премійовано працівників,
що працюють у центральному апараті
Мінвуглепрому у розмірі 200 грн. кожного.
В матеріалах справи відсутні будь - які
докази про позбавлення позивача
такої премії в сумі 200,00 грн., а
приймаючи до уваги вимоги п.3.5.
Положення про матеріальне
стимулювання працівників
центрального апарату Міністерства
вугільної промисловості України
згідно якого премія до державних,
професійних свят не виплачується лише
працівникам, які знаходяться у
відпусках по догляду за дитиною, які
звільнилися в місяці, за який
проводиться преміювання, тому позовні
вимоги в цій частині є також
обґрунтованими.

Щодо відшкодування моральної шкоди
суд вважає, що позивачем не надано
будь-яких доказів про спричинення
такої шкоди, з огляду на це позовні
вимоги позивача в цій частині не
підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Пунктом 4 частини 1 ст. 202 КАС України
визначено, що підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення судом першої
інстанції норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Оскільки оскаржувана постанова не
відповідає вимогам ст. 159 КАС України
щодо законності та обґрунтованості,
вона підлягає скасуванню з підстав
наведених в апеляційній скарзі з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України на постанову Краснолуцького
міського суду Луганської області від 17
червня 2011 року по адміністративній
справі № 2а-4982/11/1211 за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України про визнання дій
посадових осіб, наказу та протоколів
неправомірними та стягнення грошових
сум - задовольнити частково.

Постанову Краснолуцького міського
суду Луганської області від 17 червня 2011
року по адміністративній справі №
2а-4982/11/1211 - скасувати. Прийняти нову
постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України про визнання дій посадових
осіб, наказу та протоколів
неправомірними та стягнення грошових
сум - задовольнити частково .

Визнати неправомірною бездіяльність
посадових осіб Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України щодо невиплати ОСОБА_2
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби.

Стягнути з Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України на
користь ОСОБА_2 матеріальну допомогу
на соціально-побутові потреби в
розмірі 9503,80 грн.

Визнати неправомірними дії посадових
осіб Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України щодо
не виплати премії до Державною свята
День Незалежності та професійного
свята День Шахтаря в сумі 200 грн. ОСОБА_2.

Стягнути з Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України на
користь ОСОБА_2 невиплачену премію до
Державною свята День Незалежності та
професійного свята День Шахтаря в сумі
200 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання в
повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 5
червня 2014 року.

Колегія суддів:
О.П. Лях

О.А. Нікулін

С.В.Жаботинська