Справа № 810/2983/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року №810/2983/14

Приміщення суду за адресою: місто Київ,
бульвар Лесі Українки, 26, зал судових
засідань № 1018

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Леонтовича А.М.

при секретарі -
Бончевій О.С.

за участю представників сторін:

від позивача:
Бабін В.С. (за довіреністю)

від відповідача:
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом до проТовариства з
обмеженою відповідальністю «ДО ЕНД КО
КИЇВ» Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДО ЕНД КО КИЇВ»
(далі - позивач) звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - відповідач) про
скасування податкових
повідомлень-рішень Бориспільської
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 6 травня 2014 року
№ та №.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є незаконними,
оскільки податковий орган дійшов
помилкових висновків про наявність у
ТОВ «ДО ЕНД КО КИЇВ» зобов'язань зі
сплати авансових внесків з податку на
прибуток. Звертав увагу, що товариство
за результатами попереднього
податкового року має переплату з
податку на прибуток, що повинна
зараховуватись в рахунок погашення
авансових платежів у 2013 році.

Із зазначених підстав позивачем сплата
авансових внесків з податку на
прибуток не здійснювалась, натомість,
податковий орган, зараховуючи суму
переплати у рахунок погашення
заборгованості, самостійно визначив
дати неіснуючих платежів та кількість
днів затримки, що призвело до прийняття
необґрунтованих податкових
повідомлень-рішень.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надав суду
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що посадова особа
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області при проведенні перевірки
позивача та оформленні її результатів
діяла на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
законодавством України.

Стверджує, що податкові
повідомлення-рішення є обґрунтованими,
оскільки позивачем, усупереч вимог
податкового законодавства, самостійно
визначені грошові зобов'язання з
авансових платежів з податку на
прибуток сплачені із затримкою, що
призвело до нарахування товариству
штрафних санкцій.

Явку уповноваженого представника у
судові засідання відповідач не
забезпечив, про дату час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив.

Заслухавши думку позивача, суд ухвалив
здійснювати розгляд справи за
відсутності представника відповідача,
повідомленого належним чином.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, врахувавши норми закону, які
діяли на момент виникнення
правовідносин між сторонами, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДО ЕНД КО КИЇВ» 14
листопада 1995 року зареєстроване
виконавчим комітетом Бориспільської
міської ради Київської області як
юридична особа, що підтверджується
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців Серія ААВ №564939 (а.с. 20). Як
вбачається із нової редакції статуту
ТОВ "ДО ЕНД КО КИЇВ", товариство діє у
зв'язку із зміною найменування з ТОВ
"Київ-Кетерінг", що відбулось на
підставі протоколу позачергових
Загальних зборів учасників ТОВ
"Київ-Кетерінг" (пункт 1.2 статуту)(а.с.
23-52).

Відповідно до матеріалів справи,
посадовою особою Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області, на
підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1
статті 20, пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України
проведено перевірку ТОВ «ДО ЕНД КО
КИЇВ» з питання несвоєчасної сплати
податку на прибуток.

Результати перевірки позивача
оформлено актом від 9 квітня 2014 року
№172/15-1/20582919 (далі - акт перевірки)(а.с. 10).

У ході перевірки податковим органом
встановлено, що позивачем порушено
термін сплати самостійно визначеного
грошового зобов'язання з податку на
прибуток протягом строків, визначених
пунктом 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України.

Так, відповідач зазначає, що ТОВ «ДО ЕНД
КО КИЇВ» суму податкового боргу у
розмірі 56482,00 грн. - граничний термін
сплати 1 вересня 2013 року фактично
сплачено 30 вересня 2013 року, що складає
29 днів затримки; суму податкового боргу
у розмірі 80516,60 грн. - граничний термін
сплати 30 вересня 2013 року фактично
сплачено 30 жовтня 2013 року, що складає 30
днів затримки; суму податкового боргу
у розмірі 80854,60 грн. - граничний термін
сплати 30 жовтня 2013 року фактично
сплачено 30 листопада 2013 року, що
складає 31 день затримки; суму
податкового боргу у розмірі 32871,90 грн. -
граничний термін сплати 1 грудня 2013
року фактично сплачено 26 грудня 2013
року, що складає 25 днів затримки; суму
податкового боргу у розмірі 48481,60 грн. -
граничний термін сплати 1 грудня 2013
року фактично сплачено 26 грудня 2013
року, що складає 25 днів затримки.

На підставі висновків акту перевірки,
Бориспільською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення форми
«Ш» від 6 травня 2014 року №,
відповідно до якого, позивачу за
затримку на 30, 25, 25 календарних днів
сплати суми грошового зобов'язання у
розмірі 161870,10 грн. нарахований штраф у
розмірі 10%, що становить 16187,01 грн.

- податкове повідомлення-рішення форми
«Ш» від 6 травня 2014 року №000314510,
відповідно до якого, позивачу за
затримку на 31 та 29 календарних днів
сплати суми грошового зобов'язання у
розмірі 137336,60 грн. нарахований штраф у
розмірі 20%, що становить 27467,32 грн.

Не погоджуючись із висновками
податкового органу та рішеннями, якими
ТОВ «ДО ЕНД КО КИЇВ» застосовані
штрафні санкції, позивач звернувся до
суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції
та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Законодавчим актом, який регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства є
Податковий кодекс України від 2 грудня
2010 року № 2755-VI.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового
кодексу України, зокрема, встановлено,
що податкова декларація, розрахунок
(далі - податкова декларація) - документ,
що подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно пункту 49.1 статті 49 Податкового
кодексу України - податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України передбачено, що
платники податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації.

На суму сплачених авансових внесків з
податку на прибуток при виплаті
дивідендів відповідно до пункту 153.3
статті 153 цього Кодексу (в тому числі за
наслідками попередніх звітних
(податкових) періодів) зменшується сума
авансових внесків з податку на
прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку
на прибуток, сплачена при виплаті
дивідендів відповідно до пункту 153.3
статті 153 цього Кодексу, перевищує суму
авансових внесків з податку на
прибуток, визначених цим пунктом, сума
перевищення зараховується у зменшення
авансових внесків, визначених цим
пунктом, у наступних звітних місяцях до
повного її погашення.

Платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватися у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань.

Дванадцятимісячний період для сплати
авансових внесків визначається
починаючи з березня поточного звітного
(податкового) року по лютий наступного
звітного (податкового) року включно.

Форма розрахунку, передбачена у цьому
пункті, затверджується у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Податкова декларація та розрахунок
щомісячних авансових внесків за
базовий звітний (податковий) рік
подаються протягом 60 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) року.

Розділом ХХ «Перехідні положення»
підрозділ 4 «Особливості справляння
податку на прибуток підприємств»,
пунктом 2 абзацом 2 визначено, що
платники податку на прибуток
підприємств, які починаючи з 2013 року
подають річну податкову декларацію
відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього
Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013
року авансовий внесок з цього податку у
розмірі 1/9 податку на прибуток,
нарахованого у податковій звітності за
дев'ять місяців 2012 року, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Таким чином, з 1 січня 2013 року платники
податку на прибуток щомісяця сплачують
авансовий внесок з податку на прибуток
у порядку і в строки, які встановлені
для місячного податкового періоду, у
розмірі не менше 1/12 нарахованої до
сплати суми податку за попередній
звітний (податковий) рік без подання
податкової декларації. У січні -
лютому 2013 року платники податку на
прибуток сплачують авансовий внесок з
цього податку у розмірі 1/9 податку на
прибуток, нарахованого у податковій
звітності за дев'ять місяців 2012 року.

При цьому у складі річної податкової
декларації платником податку
подається розрахунок щомісячних
авансових внесків, які мають
сплачуватися у наступні дванадцять
місяців. Визначена в розрахунку сума
авансових внесків вважається
узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Водночас, пунктом 57.1 статті 57
Податкового кодексу України
встановлено, що у разі коли платник
податку, який сплачує авансовий внесок,
за підсумками першого кварталу
звітного (податкового) року не отримав
прибуток або отримав збиток, він має
право подати податкову декларацію та
фінансову звітність за перший квартал.
Такий платник податку авансових
внесків у другому - четвертому
кварталах звітного (податкового) року
не здійснює, а податкові зобов'язання
визначає на підставі податкової
декларації за підсумками першого
півріччя, трьох кварталів та за рік, яка
подається до контролюючого органу в
порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, відсутність прибутку (отримання
збитку) за результатами 1 кварталу
звітного року, звільняє від сплати
авансових платежів з податку на
прибуток у другому-четвертому
кварталах звітного податкового року за
умови подання платником податків
відповідної податкової декларації, в
якій задекларовано наявність збитку.

Відповідно до матеріалів справи,
позивачем до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області подано податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємства за 2012 рік, згідно якої ТОВ
«ДО ЕНД КО КИЇВ» визначено доходи, що
враховуються при визначені об'єкту
оподаткування на рівні 206875574,00 грн.
(рядок 1). В рядку 33 поданої декларації
задекларовано загальну суму
нарахованого до сплати податку на
прибуток за звітний (податковий) рік в
розмірі 9366050,00 грн.

Таким чином, у позивача виник обов'язок
у січні-лютому 2013 року здійснювати
нарахування та сплату авансових
внесків з податку на прибуток
підприємств у розмірі 1/9 податку на
прибуток, нарахованого у податковій
звітності за дев'ять місяців 2012 року.

У рядку 34 податкової декларації з
податку на прибуток підприємств за 2012
рік позивачем визначено авансовий
внесок (1/12 нарахованої до сплати
загальної суми податку на прибуток за
звітний (податковий) рік), що
підлягатиме сплаті щомісяця у
березні-грудні 2013 року та січні-лютому
2014 року, в розмірі 780504,00 грн. (а.с. 144-154).

За наслідками І кварталу 2013 року ТОВ
«ДО ЕНД КО КИЇВ» подало звітну
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємств від 23 квітня 2014
року, в якій задекларувало збиток в
сумі 5740643,00 грн. (рядок 07 декларації).
(а.с. 86-91). Згідно квитанції №2 зазначена
податкова декларація у той же день
прийнята податковим органом за №
(а.с. 86-92).

Зважаючи на положення абзацу - пункту
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України, факт отримання позивачем
збитків за наслідками першого кварталу
звітного 2013 року та подання
відповідної податкової декларації, суд
зазначає, що у ТОВ «ДО ЕНД КО КИЇВ» з 1
квітня 2013 року обов'язок сплачувати
авансові внески припинився.

Крім того, згідно акту звірення
розрахунків платника з бюджетом за
період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року, у ТОВ «ДО ЕНД КО КИЇВ» станом на 31
грудня 2012 року обліковувалась
переплата з податку на прибуток
підприємств у розмірі 27489923,16 грн. (а.с.
82).

Факт наявності переплати
підтверджений також під час розгляду
Київським окружним адміністративним
судом справи № 810/424/13-а за позовом ТОВ
«Київ-Кетерінг» до Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області ДПС про
визнання протиправною та скасування
вимоги, зобов'язання вчинити дії.

Постановою суду у зазначеній справі
зобов'язано податковий орган здійснити
зарахування авансового внеску за
січень 2013 року за рахунок наявної у
позивача переплати з податку на
прибуток (а.с. 12-19).

Згідно з пункту 54.1 статті 54
Податкового Кодексу України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством (нарахування
податкового зобов'язання податковим
органом), платник податків самостійно
обчислює суму податкового та/або
грошового зобов'язання та/або пені, яку
зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17
Податкового Кодексу України
встановлено, що платник податків має
право на залік чи повернення надміру
сплачених, а також надміру стягнутих
сум податків та зборів, пені, штрафів у
порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Сплата грошових зобов'язань
або погашення податкового боргу
платника податків з відповідного
платежу може бути здійснена також за
рахунок надміру сплачених сум такого
платежу (без заяви платника) або за
рахунок помилково та/або надміру
сплачених сум з інших платежів (на
підставі відповідної заяви платника)
до відповідних бюджетів.

Зазначена стаття не містить будь-яких
виключень (заборон) щодо видів
податків, за якими не може бути
здійснено погашення грошового
зобов'язання за рахунок надміру
сплачених сум такого зобов'язання.

Нормами пунктів. 9.1, 9.4 статті 9
Податкового Кодексу України
встановлено вичерпний перелік
загальнодержавних податків та зборів,
та якими передбачено тільки такий вид
податку, як «податок на прибуток
підприємств». Таким чином, термін
«авансовий внесок з податку на
прибуток» зазначає строк сплати одного
й того ж виду податку - «податок на
прибуток підприємств», а саме, його
попередню оплату - авансування до
наступного терміну сплати за
підсумками річної декларації.

Таким чином, податковим законодавством
не встановлена заборона погашення
авансових внесків з податку на
прибуток за рахунок надмірно сплачених
сум з цього ж податку.

Отже, за наявності у платника податку
надміру сплачених сум з податку на
прибуток підприємств, податковий орган
повинен без заяви платника податків у
автоматичному режимі здійснити
зарахування надміру сплачених сум у
рахунок погашення відповідних
зобов'язань із авансових внесків.

Можливість перерахування надміру
сплачених коштів не ставиться в
залежність від підстав їх виникнення
(реально сплачені, утворились
внаслідок перерахунку, внаслідок
розстрочення чи відстрочення сплати
зобов'язань тощо).

Підсумовуючи вищевказане, суд
зазначає, що висновки відповідача про
затримку ТОВ «ДО ЕНД КО КИЇВ» сплати
авансових внесків з податку на
прибуток приватних підприємств за
вересень, жовтень та грудень 2013 року є
безпідставним, оскільки, по-перше,
позивач з 1 квітня 2013 року не
зобов'язаний здійснювати нарахування
та сплату авансових внесків. По-друге,
податковий орган, у випадках наявності
за платником податків переплати з
податку на прибуток повинен самостійно
здійснювати зарахування таких коштів у
рахунок погашення зобов'язань із
сплати авансових внесків.

Крім того, суд погоджується із
твердженнями представника позивача
щодо необґрунтованості та
безпідставності визначення
відповідачем дат фактичної сплати
авансових внесків та кількості днів
затримки, на підставі яких у подальшому
розраховані штрафні санкції.

Так, представник позивача зауважив, що
у зв'язку із наявною у підприємства
переплатою з податку на прибуток, у 2013
році ТОВ «ДО ЕНД КО КИЇВ» авансових
платежів взагалі не здійснювало,
натомість неодноразово подавались
відповідні заяви про зарахування
надміру сплачених сум у рахунок
погашення таких зобов'язань.

Як вбачається із наявних у матеріалах
справи банківських виписок (а.с. 155-175), у
визначені податковим органом дні
фактичної сплати авансових внесків,
тобто 30 вересня 2013 року, 30 жовтня 2013
року, 30 листопада 2011 року, 26 грудня 2013
року, переказ коштів з метою погашення
заборгованості з податку на прибуток
підприємств або авансових внесків не
здійснювався.

При цьому, відповідно до зворотного
боку облікової картки платник податку,
жодних посилань на розрахунковий
документ, як то платіжне доручення, що
свідчив би про переказ позивачем
коштів із затримкою картка не містить.
Як підставу для зарахування недоїмки
із сплати авансових внесків податковий
орган вказує податкову декларацію з
податку на прибуток. Перерахування
коштів 26 грудня 2013 року у розмірі 81353,50
грн. в рахунок погашення
заборгованості із авансових внесків
здійснено відповідно до платіжного
доручення №1935 від 26 грудня 2013 року,
яким податковий орган перераховував
відповідні кошти з одного бюджетного
рахунку на інший (а.с. 68).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач, попри відсутність у ТОВ
«ДО ЕНД КО КИЇВ» зобов'язань із сплати
авансових внесків у спірному періоді
та при фактичній несплаті позивачем
будь-яких коштів спрямованих на
погашення авансових внесків з податку
на прибуток, штучно створив затримку
сплати неіснуючих зобов'язань.

Визначенні відповідачем штрафні
санкції за порушення граничних строків
сплати авансових внесків у ході
розгляду справи не підтвердились і
спростовані наданими позивачем
доказами.

Відтак, прийняті на підставі акту
перевірки податкові
повідомлення-рішення є протиправними і
підлягають скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, коли судом здійснюється
розгляд справ про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, у яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду достатніх належних і
доказів, які б спростовували б
твердження позивача, отже не доведено
правомірності своїх рішень.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, та враховуючи,
що позивачем доведено протиправність
дій відповідача, суд дійшов до
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 6 травня 2014 року № та
№.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДО ЕНД КО КИЇВ»
судовий збір у розмірі 255 (двісті
п'ятдесят п'ять) гривень 78 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя /підпис/
Леонтович А.М.

Повний текст постанови
виготовлено 12 червня 2014 року