Справа № 186/2312/13-а
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа № 186/2312/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Першотравенського
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради на постанову Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 09 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Першотравенського
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради про зобов'язання вчинити певні
дії, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року позивачка
звернулася до суду з позовом, в якому
просила визнати дії відповідача
неправомірними; зобов'язати
відповідача здійснити мені
перерахунок та виплату суму
недоотриманої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 25 травня 2013 року по 25 листопада
2013 року у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років; зобов'язати
відповідача виплачувати щомісячно,
починаючи з 26 травня 2013 року до
закінчення строку передбаченої
законом виплати мені державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Постановою Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 року задоволено позовні
вимоги ОСОБА_1. Зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу недоплаченої державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, передбаченому ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» за період з 25 травня 2013 року з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період. Зобов'язано
відповідача виплачувати позивачу
щомісячно, починаючи з 25 травня 2013 року
по 25 листопада 2013 року державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, передбаченому ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав. Разом
з тим суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне вийти за межі доводів
апеляційної скарги та позовних вимог, у
відповідності до норм ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст.
195 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка має малолітнього сина -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
знаходиться на обліку у відповідача та
отримує від нього виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, як особа, що
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування як працююча, у
розмірі 130 грн. на місяць, що
підтверджується довідкою відповідача
від 19.11.2013 року № 814, яка міститься в
матеріалах справи (а.с.10).

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу недоплаченої
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, передбаченому ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та виплачувати
позивачу щомісячно, починаючи з 25
травня 2013 року до закінчення строку
передбаченої законом виплати, державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, передбаченому ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Як слідує із правових норм, що
регулюють спірні правовідносини, до 1
січня 2008 року, тобто, до набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися як
Законом України " Про державну допомогу
сім'ям з дітьми " № 2811-XII від 21 листопада
1992 (далі- Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) так і Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (далі- Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами (статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом. При
цьому, будь-яких обмежень щодо розміру
вказаної допомоги норма Закону не
містила, та не визначала будь-якого
іншого порядку щодо призначення
вказаної допомоги.

Однак, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III, а
саме: дію статті 13 Закону № 2811-ХІІ з 01
січня 2008 року поширено і на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
виключено статті 40-44.

В той же час, рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнано неконституційними
положення пункт 25 розділу II Закону №
107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІІ Закону
№ 107-VI було передбачено, що розділ II
цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Аналіз вказаних правових норм свідчить
про те, що 01 січня 2009 року відновлено
дію вищезазначених положень Закону №
2240-III, у тому числі, і статті 43 цього
Закону, приписи якої мали б бути
застосовані Відповідачем при
нарахуванні у 2011 році допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку, адже даною нормою
Закону чітко визначено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму.

Правлінням Фонду у 2011, 2012 роках
будь-яких рішень щодо визначення
розміру указаної допомоги не
приймалось.

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» № 2857 від 23.10.2010 та «
Про Державний бюджет України на 2012 рік»
№ 4282 від 22.12.2011 року не містять
будь-яких положень щодо розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ або
делегування повноважень по визначенню
такого розміру Кабінету Міністрів
України.

За таких обставин допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має надаватися
застрахованій особі у розмірі,
визначеному статтею 43 Закону № 2240-ІІІ,
а саме - у розмірі прожиткового
мінімуму.

Таким чином, враховуючи наведене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що відповідач при нарахуванні та
виплаті допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі, меншому, ніж визначено статтею
43 Закону України від 18 січня 2001 року №
2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
діяв неправомірно та з порушенням норм
матеріального права.

Виходячи з викладеного, позивачем
заявлялись вимоги, які не відповідають
дійсним матеріалам справи, адже згідно
довідки відповідача, позивач є
застрахованою особою, при цьому
позовні вимоги заявлено як для
незастрахованої особи.

У зв'язку з цим висновок суду першої
інстанції є помилковим, оскільки не
ґрунтується на наявних матеріалах
справи, що призвело до не вірного
застосування норм матеріального права.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першотравенського
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради - задовольнити частково.

Постанову Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Першотравенського
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради щодо нарахування та виплати на
користь ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, меншому, ніж визначено
статтею 43 Закону України від 18 січня 2001
року № 2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
з 25.05.2013 року - неправомірними.

Зобов'язати Першотравенське
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради здійснити перерахунок та
забезпечити виплату на користь ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст.43 Закону України від 18
січня 2001 року № 2240-ІІІ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом на
момент виплати, починаючи з 25.05.2013 року
з урахуванням виплачених сум.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський