Справа № 2а-148/09
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 р. Справа № 65068/09/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів
Дяковича В.П., Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області на постанову Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 13 серпня 2009 року у справі за
позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду
України в Ківерцівському районі
Волинської області про нарахування та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги дитині війни,-

В С Т А Н О В И Л А :

13 липня 2009 року ОСОБА_5, 15 липня 2009 року
ОСОБА_1, 21 липня 2009 року ОСОБА_3, 22 липня
2009 року ОСОБА_2 і ОСОБА_4 звернулися з
вказаним вище позовом до суду. Просили
відновити пропущений строк звернення
до суду, визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області та зобов'язати відповідача
нарахувати на її користь недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
до пенсії, як дітям війни за 2006-2008 роки.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивачі посилаються на те, що у зв'язку
з визнанням Конституційним судом
України такими, що не відповідають
Конституції України відповідних
положень Закону України «Про Державний
бюджет України» на 2007, 2008 роки, якими
була зупинена дія положень чинного
законодавства України, на підставі
якого їм було нараховано пенсію,
відповідач зобов'язаний був здійснити
перерахування пенсії, тобто привести у
відповідність з рішенням
Конституційного суду України розмір
виплат їх пенсії з врахуванням права на
надбавку як дитині війни.

Постановою Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 13 серпня
2009 року позови задоволено частково.
Визнано бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області протиправною. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_5 щомісячне підвищення до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, передбаченому ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з розміру, визначеного ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням
виплаченого підвищення, починаючи з 13
липня 2008 року по 13 серпня 2009 року;
ОСОБА_1 - за період з 15 липня 2008 року по 13
серпня 2009 року; ОСОБА_3 - з 21 липня 2008
року по 13 серпня 2009 року; ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 - з 22 липня 2008 року по 13 серпня 2009
року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач. В
апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що оскаржувана постанова не відповідає
вимогам чинного законодавства та є
такою, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою у позові відмовити
повністю. Також, апелянт вказує на те,
що Законом України «Про соціальний
захист дітей війни» передбачено, що
фінансування виплат згідно даного
Закону проводиться із Державного
бюджету України, який затверджується
Верховною Радою України, а не з бюджету
Пенсійного фонду України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України та законодавством України не
врегульоване питання щодо розміру
мінімальної пенсії за віком, оскільки
відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначення
мінімального розміру пенсії за віком
наведене у цій статті застосовується
виключно до розмірів пенсій,
призначених за цим Законом. Окрім того,
апелянт зазначає, що позивачем
пропущено річний строк звернення до
суду.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до п.п. 1,2,ч. 1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про наступне.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсія або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивачів, суд першої інстанції
виходив з того, що вони мають право на
підвищення до пенсії на 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до вимог ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни». Рішеннями
Конституційного Суду України № 6-рп/2007
від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008
року визнано неконституційними
положення Закону України «Про
Державний бюджет України» на
відповідні роки, які стосувалися ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, частково
відповідають нормам матеріального
права і фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивачі є дітьми війни
та відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення даного публічно-правового
спору судом, мали право на отримання
підвищення виплачуваної їм пенсії за
віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України і є
неконституційними положення п.12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни». Частиною 2 ст. 152
Конституції України передбачено, що
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність, тому відмова
позивачам у підвищенні пенсії на 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 09.07.2007 року є
безпідставною, а вимоги позивачів в
частині соціальних виплат за 2007 рік, а
саме з 09.07.2007 року є обґрунтованими.

Щодо виплати підвищення до пенсії за 2008
рік, колегія суддів зазначає, що ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» була викладена у новій
редакції - дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Проте, Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року ця нова редакція визнана
неконституційною, та втратила чинність
з дня ухвалення, тобто з 22.05.2008 року.
Тому виплата підвищення до пенсії
позивачам за період з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року є безпідставною.

Проте, частиною 2 ст. 99 КАС України(в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволені
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст. 99 КАС України щодо
позовних вимог позивачів за 2007 рік,
оскільки позивачі пропустили строк
звернення до суду, адже звернулася з
позовом лише в липні 2009 року, а на
застосуванні річного строку звернення
до суду наполягав відповідач. Тому
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність застосування строку
звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС
України щодо позовних вимог позивача
за 2007 рік, а вимоги позивачів щодо
нарахування підвищення до пенсії за 2007
рік підлягає до задоволення за періоди:
з 13.07.2008 року по 31.12.2008 року щодо
позовних вимог ОСОБА_5; з 15.07.2008 року по
31.12.2008 року - щодо позовних вимог
ОСОБА_1; з 21.07.2008 року по 31.12.2008 року - щодо
позовних вимог ОСОБА_3 та з 22.07.2008 року -
щодо позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Окрім того, позивачі просили
зобов'язати відповідача провести
нарахування підвищення до пенсії за
період 2006 року, проте колегія суддів
зазначає, що Законом України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
було зупинено дію статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», однак Законом України від 19.01.2006
року № 3367-ІУ дію цієї статті було
відновлено, але установлено, що пільги
дітям війни, передбачені абзацом 7
статті 5, запроваджуються з 01 січня 2006
року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку
встановленому Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету. Тобто ці підвищення повинні
були здійснити у випадку
вищезазначених умов. Оскільки такі
умови не настали, то в задоволенні
позовних вимог, щодо виплати за 2006 рік
слід відмовити.

Одним із порушень норм матеріального
права, на думку апелянта, є те, що
поняття мінімального розміру пенсії за
віком, яке визначене в ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
застосовується лише до пенсій
передбачених цим законом.

Однак положення ч. 7 ст. 9 КАС України,
зазначає, що у разі відсутності закону,
що регулює відповідні правовідносини,
суд застосовує закон, що регулює
подібні правовідносини (аналогія
закону), тому поняття мінімальної
пенсії за віком наведене у ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» можна
застосувати для визначення розміру
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Колегія суддів також вважає за
необхідне наголосити, що відсутність
бюджетного фінансування на виплату
передбаченого Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, не може бути
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивачі
належать до вказаної групи осіб і мають
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

З врахуванням викладеного вище, судом
першої інстанції прийнято незаконне
рішення, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Рішення ухвалене не на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи, не
підтверджених тими доказами, які були
наявними у матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 195, 197 ч.1, п.3 ч.1 ст. 198, 202,
ч.2 ст. 205, ст. 207, 254 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області задовольнити частково,
постанову Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 13 серпня
2009 року у справі № 2а-148/09/2405 скасувати,
та прийняти нову постанову, якою позови
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити частково. Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
періоди з 13 липня 2008 року по 31 грудня 2008
року ОСОБА_5; з 15 липня 2008 року по 31
грудня 2008 року ОСОБА_1; з 21 липня 2008 року
по 31 грудня 2008 року ОСОБА_3 та з 22липня
2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з врахуванням
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.О. Яворський

Судді
В.П. Дякович

В.П. Сапіга