Справа № 813/1499/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/1499/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого-судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Бойко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом прокурора заступника
прокурора м.Львова до Львівської
міської ради, за участю третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грифон-Плюс» про
визнання протиправними та скасування
ухвал від 24.10.2013 року №2803 та від 26.12.2013
року №2991, -
заступник прокурора м.Львова звернувся
до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Львівської міської ради, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грифон-Плюс», в
- визнати протиправною та скасувати
ухвалу Львівської міської ради від
24.10.2013 року №2803 «Про надання ТзОВ
«Грифон-Плюс» дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відповідності) меж
земельних ділянок на АДРЕСА_1»;
- визнати протиправною та скасувати
ухвалу Львівської міської ради від
26.12.2013 року №2991 «Про затвердження ТзОВ
«Грифон-Плюс» проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок та
надання земельних ділянок на АДРЕСА_1».
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що відповідачем, при
прийнятті спірних ухвал, порушено
вимоги ст. 123 Земельного кодексу
України, якою передбачено, що рішення
про надання земельних ділянок
приймаються на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення або формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання). Надання у користування
земельної ділянки в інших випадках
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). Оскільки
земельна ділянка на АДРЕСА_1 площею 0,1690
га знаходилась в користуванні ОСОБА_1
без належно оформлених
правовстановлюючих документів на
землекористування та рештою площі
відносяться до земель м.Львова, що не
надані у власність або користування. За
таких обставин, на думку позивача,
відповідачем безпідставно надано ТзОВ
«Грифон-Плюс» дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відповідності) меж
земельних ділянок на АДРЕСА_1 та
затверджено ТзОВ «Грифон-Плюс» проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та надання земельних ділянок
на АДРЕСА_1. Відтак, вважає ухвали
Львівської міської ради від 24.10.2013 року
№2803 та від 26.10.2013 року №2991 є
протиправними та такими що підлягає
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю, з підстав, викладених в
позовній заяві. Просила позов
задовольнити повністю.
Відповідач у судове засідання явки
уповноваженого представника не
забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Грифон-Плюс» в судове засідання явки
уповноваженого представника не
забезпечила, хоча належним чином була
повідомлена про день, час та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Статтею 121 Конституції України на
прокуратуру покладено обов'язок
представляти інтереси держави у суді, у
випадках передбачених законом.
Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.
Відповідно до ст.ст. 19, 20, 21 Закону
України «Про прокуратуру» предметом
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів є, зокрема,
відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.
Відповідно до ст.36-1 Закону України
«Про прокуратуру» підставою
представництва у суді інтересів
держави є: наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави. У
вказаній нормі Закону також
передбачено, що однією із форм
представництва прокурором є звернення
до суду з позовами (заявами, поданнями).
Згідно з ч.2 ст.60 КАС України, прокурор
здійснює в суді представництво
інтересів громадянина або держави в
порядку, встановленому цим Кодексом та
іншими законами, і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
адміністративного процесу.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно ст. 144 Конституції України,
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
Згідно з приписом ст.10 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
Як слідує з п.п. 2 ст. 21 ЗУ «Про місцеві
державні адміністрації» Сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання.
Статтею 24 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
Законами, які не повинні суперечити
положенням цього ж Закону.
Аналіз наведених норм вказує, що органи
місцевого самоврядування здійснюючи
владу і самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до п.п. а, б ч. 1 ст. 12
Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.19 Земельного кодексу
України встановлено, що землі України
за основним цільовим призначенням
поділяються на такі категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Відповідно до вимог ст. 20 Земельного
кодексу України - віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень. Зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Як слідує з припису ч.1 ст.123 Земельного
кодексу України надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення або формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання).

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Згідно з ч.3 ст.122 Земельного кодексу
України визначено повноваження
районних державних адміністрацій по
передачі земельних ділянок із земель
державної власності у власність або у
користування.

Згідно з ч.1 ст.123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення або формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання).

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Згідно з ч.10 ст.123 Земельного кодексу
України рішенням про надання земельної
ділянки у користування за проектом
землеустрою щодо її відведення
здійснюються: затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки; вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності); надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання, у тому
числі (у разі необхідності) вимог щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

Відповідно до норми ч.13 ст.123 Земельного
кодексу України підставою відмови у
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки може бути
лише його невідповідність вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу
України формування земельної ділянки
полягає у визначенні земельної ділянки
як об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру. Сформовані
земельні ділянки підлягають державній
реєстрації у Державному земельному
кадастрі. Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера. Формування
земельних ділянок (крім випадків,
визначених у частинах шостій - сьомій
цієї статті) здійснюється за проектами
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 надано
згоду ТзОВ «Грифон-Плюс» на вилучення
із свого користування земельної
ділянки площею 0,2553 га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Одночасно ОСОБА_3
не заперечує проти подальшого надання
в користування вказаної земельної
ділянки ТзОВ «Грифон-Плюс» та
оформлення відповідних документів.

27.09.2013 року ТзОВ «Грифон-Плюс»
звернулося до Львівської міської ради
із заявою про надання дозволів на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення та
відновлення меж земельної ділянки для
обслуговування існуючих споруд в
оренду терміном на 10 років, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

24.10.2013 року ухвалою 13-ї сесії 6-го
скликання Львівською міською радою
№2803 «Про надання ТзОВ «Грифон-Плюс»
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відведення) меж
земельних ділянок на АДРЕСА_1» надано
ТзОВ «Грифон-Плюс» дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення
(відведення) меж земельних ділянок
площею 0,1578 га в оренду терміном на 10
років та площею 0,0975 га у межах червоних
ліній в оренду терміном на 5 років на
АДРЕСА_1 для обслуговування житлового
будинку за рахунок земель житлової та
громадської забудови (а.с.10).

26.12.2013 року згідно з ухвалою 13-ї сесією
6-го скликання Львівською міською радою
№2991 «Про затвердження ТзОВ
«Грифон-Плюс» проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок та
надання земельних ділянок на АДРЕСА_1»
вилучено за згодою з користування
громадянина ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 0,2553 га на АДРЕСА_1, затверджено
ТзОВ «Грифон-Плюс» проект землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
надано земельні ділянки на АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку за рахунок земель
житлової та громадської забудови за
функцією використання землі житлової
забудови:

- площею 0,1578 га (кадастровий номер
:08:007:0102) в оренду терміном на 10
років;

- площею 0,0975 га (кадастровий номер
:008:007:0103) у межах червоних ліній з
обмеженням без права капітального
будівництва та посадки багаторічних
насаджень в оренду терміном на 5 років
(а.с.12).

Так, згідно із вимогами ч.5 ст. 116
Земельного кодексу України, земельні
ділянки, які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

В той же час, припинити право
користування можливо лише на
сформовану земельну ділянку.

Разом з тим, як вбачається з довідки
відділу Держземагенства у м.Львові
Львівської області ГУ Держземагентсва
у Львівській області з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями
від 16.10.2013 року №40/01-15/3377, що згідно
земельно-кадастрових даних, земельна
ділянка на АДРЕСА_1 (згідно
представленого плану земельної
ділянки) площею 0,1690 га знаходиться в
користуванні гр.ОСОБА_1 без належно
оформлених правовстановлюючих
документів на землекористування та
рештою площі відноситься до земель
м.Львова, що не надані у власність або
користування (згідно списку
землекористувачів та землевласників
Шевченківського району м.Львова,
затвердженого рішенням виконкому
Львівської міської ради від 06.02.1998 року
за №51 «Про інвентаризацію земель
м,Львова»). За категорією земель
земельна ділянка відноситься до земель
житлової та громадської забудови
(а.с.11).

Тобто, судом встановлено, що вказана
вище земельна ділянка площею 0,2553 га
вилучена у ОСОБА_3 неправомірно,
оскільки такий не являється ні
землевласником, ні землекористувачем.

Вказана обставина унеможливлює
надання земельної ділянки на підставі
технічної документації із землеустрою,
оскільки земельна ділянка, на яку
надано відповідачем дозвіл на
виготовлення такої документації,
включає площі, що перебували у
користуванні ТзОВ «Грифон-Плюс» без
правовстановлюючих документів. Відтак,
зазначена ділянка не може вважатись
сформованою відповідно до вимог ст. 79-1
Земельного кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Львівською міською радою при
прийнятті оскаржуваних ухвал: «про
надання ТзОВ «Грифон-Плюс» дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення
(відповідності) меж земельних ділянок
на АДРЕСА_1» від 24.10.2013 року № 2803 та «про
затвердження ТзОВ «Грифон-Плюс» проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та надання земельних ділянок
на АДРЕСА_1» від 26.12.2013 року № 2991,
порушено ст. 123 та не враховано вимоги
ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та доказів зібраних у справі,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позивач у даній
справі, в силу положень Закону України
«Про судовий збір» звільнений від
сплати судового збору, відтак судові
витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
ухвалу сесії Львівської міської ради
від 24.10.2013 року №2803 «Про надання ТзОВ
«Грифон-Плюс» дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відповідності) меж
земельних ділянок на АДРЕСА_1».

Визнати протиправною та скасувати
ухвалу Львівської міської ради від
26.12.2013 року №2991 «Про затвердження ТзОВ
«Грифон-Плюс» проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок та
надання земельних ділянок на АДРЕСА_1».

Судові витрати стягненню не
підлягають.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 26 травня 2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.