Справа № 2а-135/08
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 р. Справа № 93080/09/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державного казначейства
України на постанову Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 05 травня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства Фінансів
України, Державного казначейства
України, Міністерства праці та
соціальної політики України,
управління праці та соціального
захисту населення Красилівської
райдержадміністрації про стягнення
суми недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

04.03.2008 року ОСОБА_1 звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до Міністерства праці та
соціальної політики України,
Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України,
управління праці та соціального
захисту населення Красилівської РДА
про стягнення з відповідачів на її
користь суму недоплаченої одноразової
щорічної грошової допомоги як учаснику
бойових дій за 2004-2007 роки в розмірі 5067,25
грн.

Постановою Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 05 травня 2008 року позовні вимоги
задоволено частково, вирішено стягнути
з Державного бюджету України в особі
Державного казначейства України на
користь ОСОБА_1 1770 грн. 30 коп.
недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги за 2007 рік.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції Державне
казначейство України оскаржило його в
апеляційному порядку, вважає постанову
суду необгрунтованою, та прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Державне казначейство України в
апеляційній скарзі зазначає, що при
винесенні рішення судом не були
враховані положення бюджетного
законодавства України, зокрема те, що
виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Судом не враховано, що Законом про
Державний бюджет України щорічно
затверджуються асигнування для
головних розпорядників коштів.

У даному випадку головним
розпорядником коштів для виплати
щорічної разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», є Міністерство
праці та соціальної політики України.

Враховуючи вищезазначене, просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, колегія суддів, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу Державного
казначейства України слід
задовольнити в повному об'ємі.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач є учасником
бойових дій, а відтак має право на
встановлену ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічну до 5
травня разову грошову допомогу у
розмірі п`яти мінімальних пенсій за
віком.

Задовольняючи частково
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року № 6-рп/2007 визнані
неконституційними положення статей
Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», якими встановлено виплату
щорічної разової допомоги у розмірах 280
грн., а тому виплата разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня учасникам
бойових дій повинна здійснюватись у
розмірах, передбачених Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Проте колегія суддів з такими
висновками суду першої інстанції не
погоджується.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач є учасником бойових дій, з
врахуванням чого до 5 травня йому
виплачувалась разова щорічна грошова
допомога в розмірі відповідно до
положень Закону України «Про Державний
бюджет України» на відповідні роки.

За наявності декількох законів, норми
яких по-різному регулюють конкретну
сферу суспільних відносин, під час
вирішення спорів у цих відносинах
повинні застосовуватись положення
закону з урахуванням дії закону в часі
за принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

Щодо стягнення суми недоплаченої
щорічної грошової допомоги до 5 травня
за 2007 рік, то рішенням Конституційного
суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007
було визнано неконституційними
положення пункт 13 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію
частини п'ятої статей 12, 13, І4 та 15 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Тобто рішення Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 має
перспективну дію.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 95
Конституції України, виключно законом
про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків. За
цим конституційним приписом у разі
якщо застосування пільг, компенсацій
та гарантій для певних категорій
громадян, у тому числі виплата грошової
допомоги для ветеранів війни, потребує
фінансування за рахунок коштів
Державного бюджету України, його
обсяги не можуть визначатися будь-яким
іншим законом, крім закону про
Державний бюджет України.

Колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції помилково
вирішено питання, щодо стягнення
допомоги за 2007 рік, оскільки на момент
виникнення спірних відносин, а саме: на
дату нарахування і виплати позивачу
органами праці та соціального захист
населення відповідних коштів,
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
були діючими, а відповідно до ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином підстав для задоволення
позовних вимог позивача щодо виплати
щорічної одноразової допомоги до 5
травня немає, оскільки управління
діяло на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.
Порушень судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи немає.

З врахуванням вищенаведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанову суду першої інстанції слід
скасувати, оскільки така прийнята з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти нову постанову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, ч.1 ст. 197, п.
3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу Державного
казначейства України задовольнити,
скасувати постанову Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 05 травня 2008 року у справі № 2-а-135/08, в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п"ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Т.В.Онишкевич

Я.С.Попко