Справа № К/9991/29367/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/29367/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого судді - Черпіцької
Л.Т.Суддів - Розваляєвої Т.С. Маслія
В.І.при секретарі -Кошелєв С.В.за участю
представників:ГПУ - Куліба О.А.
Харківської обласної митниці -
Мартиневич А.Б. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справуза касаційною
скаргоюХарківської обласної
митницінапостанову Харківського
окружного адміністративного суду від
17.02.2011р. та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14.04.2011р.у справі№ 2-а-14076/10/2070за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія авангард
торг"доХарківської обласної
митницітретя особаГоловне управління
Державного казначейства України у
Харківській областіза участюПрокурора
Київського району м.
Харковапроскасування рішення про
визначення митної вартості

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія авангард
торг" звернулось до Харківської
обласної митниці, третя особа Головне
управління Державного казначейства
України у Харківській області з
позовом, в якому просив суд скасувати
рішення № 800000017/2009/003405/1 від 10.11.2009р.,
повернути ТОВ "Компанія Авангард торг"
надлишково сплачені до Державного
бюджету суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) в розмірі 72 926,89
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на протиправність дій
митниці щодо самостійного визначення
митної вартості та необґрунтованим
витребуванням у позивача додаткових
документів щодо підтвердження митної
вартості товару.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 17.02.2011р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011р.,
позовні вимоги задоволені. Скасовано
рішення № 800000017/2009/003405/1 від 10.11.2009р.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія авангард
торг" надлишково сплачені до
державного бюджету суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) в
розмірі 72 926,89 грн.

На постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.02.2011р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011р.
надійшла касаційна скарга Харківської
обласної митниці, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, ставиться питання про їх
скасування та прийняття нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 03.06.2009 року між
Позивачем та U.A." укладено Контракт №
40006317, на виконання умов якого позивач
придбав крохмаль картопляний на умовах
РСА м. Люхов, Німеччина, за ціною 255
евро/мт., яка діє до 31.08.2009р. з можливістю
перегляду ціни товару, що
підтверджується п. 2 Контракту.
Додатковою угодою № 1 від 22.09.2009р.
внесено зміни до Контракту, згідно яких
умови поставки визначено ЕХW м. Люхов,
ціна за одну тону товару 210 евро. На
умовах даного Контракту за період з
09.11.2009р. по 02.12.2009р. Позивач придбав 441
тону товару, поставка якого
здійснювалась окремими партіями.

З метою митного оформлення однієї з
партій вказаного товару позивачем була
подана вантажна митна декларація (далі
- ВМД) № 800000004/9/433174 та товаросупровідні
документи. В поданій декларації було
заявлено до митного оформлення
"крохмаль картопляний", митна вартість
61 887,26 грн. Вказана вартість товару
складається з фактурної вартості -
фактично сплаченої позивачем за
придбаний товар 52 387,26 грн. на підставі
контракту та вартості транспортних
послуг на транспортування товару до
кордону України 9 500,00 грн.

У зв'язку виникненням у митного органу
сумнівів щодо заявленої митної
вартості, відповідачем було
направлено запит № 868 від 09.11.2009р. до
підрозділу, до компетенції якого
віднесено контроль за правильністю
визначення митної вартості - відділ
контролю митної вартості, з метою
перевірки правильності визначення
митної вартості товару, який було
отримано посадовою особою відділу
09.11.2009р.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час розгляду запиту Харківською
митницею була здійснена процедура
консультацій з декларантом, в ході якої
було запропоновано надати до митниці
додаткові документи, з переліком яких
декларант був ознайомлений під підпис
10.11.2009р., про що свідчить підпис на
зворотному боці декларації митної
вартості.

На виконання вказаної пропозиції
митного органу декларантом було
передано відповідачу ВМД країни
експорту, ПД № 22 від 27.10.2009р., Сертифікат
надходження, Договір транспортного
експедирування № 53/71021 від 21.10.2009р.,
довідка про транспортні витрати №
04/11/09, калькуляцію транспортних витрат
№ 06/11/09 від 06.11.2009р., рахунок № 31/33 від
04.11.2009р. за транспортні послуги,
висновок САС, сертифікат аналізу,
пакувальний лист be U.A."від 03.11.2009р.

За результатами розгляду запиту про
визначення митної вартості № 868 від
09.11.2009р. Харківською митницею було
застосовано третій метод визначення
митної вартості імпортованих товарів -
за вартістю операції з подібними
(аналогічними) товарами та прийнято
Рішення про визначення митної вартості
№
800000017/2009/003405/1 від 10.11.2009р., за яким
визначено митну вартість товару, що
ввозився позивачем, в розмірі 5985,0 євро.,
0,2850 євро за одиницю.

Відповідачем було видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 800000004/9/000951 від 10.11.09,
якою до відома декларанта доведено
причину, з якої йому відмовлено у
митному оформленні -необхідність
внесення виправлень гр. 12, 45 ВМД після
прийняття до митного оформлення,
відповідно до рішення про визначення
митної вартості товарів.

Отже, предметом даного спору є
правомірність визначення митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України від 17.11.2002р. (далі - МК України)
митна декларація - письмова заява
встановленої форми, яка подається
митному органу і містить відомості
щодо товарів і транспортних засобів,
які переміщуються через митний кордон
України, необхідні для їх митного
оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265
МК митний орган, що здійснює контроль
за правильністю митної оцінки товарів
з урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку
декларування митної вартості товарів
дає підстави вважати, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Колегія суддів дійшла висновку, що зі
змісту норм пункту 14 Порядку
декларування митної вартості товарів
та частини четвертої статті 266 МК
України убачається, що позивач не
зобов'язаний надавати повний перелік
документів, визначених пунктом 11
зазначеного Порядку. При цьому
витребування таких документів може
мати місце тільки у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Разом з тим, витребувавши весь перелік
документів, передбачених пунктом 11
Порядку декларування митної вартості
товарів, митний орган не зазначив, які
саме обставини ці документи повинні
підтвердити.

Також, відповідач не надав доказів
того, що документи, подані позивачем
для митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

Крім того, колегія суддів вважає, що у
разі незгоди Митниці із митною
вартістю імпортованого товару, вона
відповідно до вимог статті 266 МК
України зобов'язана провести процедуру
консультацій, у ході яких мала б дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може
бути визначена за першим методом,
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
неправомірність дій Харківської
обласної митниці щодо застосування
третього методу визначення митної
вартості товару без послідовного
застосування попередніх, як це
встановлено частиною п'ятою статті 266
МК України, за відсутності будь-якого
обґрунтування неможливості їх
застосування в рішенні про визначення
митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також Верховним Судом
України у постановах від 21 січня 2011
року (справа № 21-56а10), від 7 лютого 2011
року (справа № 21-76а10), від 14 листопада 2011
року (справа № 21-213а11), від 6 лютого 2012
року (справа № 21-418а11), від 29 травня 2012
року (справа № 21-91а12).

Крім того, як встановлено судами
попередніх інстанцій, відповідачем для
визначення митної вартості товару, що
імпортувався позивачем, було
застосовано третій метод визначення
митної вартості - за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів.
Також встановлено, що відповідачем для
визначення рівня цін на ідентичні
товари використовувалася інформація з
Бази даних ЕК ВМД ЄАІС.

Відповідно до ст. 269 МК України у разі
якщо митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статей 267 та 268 цього
Кодексу, за митну вартість береться
вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продаються
на експорт в Україну і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього. Під подібними
(аналогічними) розуміються товари, які
хоч і не є однаковими за всіма ознаками,
але мають схожі характеристики і
складаються із схожих компонентів,
завдяки чому виконують однакові
функції порівняно з товарами, що
оцінюються, та вважаються комерційно
взаємозамінними.

Відповідно до п. 2 Контракту № 40006317 від
03.06.2009 року, на виконання умов якого
позивач придбав крохмаль картопляний
за ціною 255 евро/мт., яка діє до 31.08.2009р. з
можливістю перегляду ціни товару.
Додатковою угодою № 1 від 22.09.2009р.
внесено зміни до Контракту, згідно яких
визначено ціну за одну тону товару 210
евро.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку, що митний орган, в
даному випадку, не взяв до уваги
особливостей комерційних умов по
зазначеному Договору та додатковим
угодам до нього. Як наслідок,
відповідачем не наведено належними та
допустимими доказами наявність
підстав для неможливості застосування
першого методу визначення митної
вартості.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судами попередніх
інстанцій стосовно задоволення
позовних вимог в частині скасування
рішення Харківської обласної митниці
№ 800000017/2009/003405/1 від 10.11.2009р.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з судами попередніх
інстанцій в частині задоволення
позовних вимог про повернення ТОВ
"Компанія Авангард торг" надлишково
сплачених до Державного бюджету сум
податків і зборів (обов'язкових
платежів) в розмірі 72 926,89 грн.,
враховуючи наступне.

Суди попередніх інстанцій
задовольняючи позовні вимоги в цій
частині виходили з того, що після
отримання по Контракту № 40006317 від
контрагента U.A." товару - "крохмалю
картопляного" позивачем до Харківської
митниці подавались вантажно-митні
декларації № 800000004/9/434385,
№ 800000004/9/434383, № 800000004/9/434380, №
800000004/9/434379, № 800000004/9/434378, №
800000004/9/434388, № 800000004/9/433765, №
800000004/9/433767, № 800000004/9/434386, № 800000004/9/433641,
№ 800000004/9/433640, № 800000004/9/433578, №
800000004/9/433577, № 800000004/9/433580, №
800000004/9/433307, № 800000004/9/433306, №
800000004/9/433308, № 800000004/9/433309, № 800000004/9/433310,
№ 800000004/9/433311, № 800000004/9/433312, у
яких вартість товару визначена на
рівні, який попередньо був визначений
відповідачем, на підставі рішення
Харківської митниці про визначення
митної вартості № 800000017/2009/003405/1 від
10.11.2009р.

Таким чином, ніби надмірна сплата
позивачем ввізного мита та ПДВ по
зазначеним ВМД, стягнення яких з
Державного бюджету України вимагає
позивач, здійснена без попереднього
вчинення митним органом будь-яких дій
щодо коригування заявленої
декларантом митної вартості даних
партій товарів.

Водночас, оскаржуваним рішенням
Харківської обласної митниці
№ 800000017/2009/003405/1 від 10.11.2009р.
митна вартість товарів по даним ВМД не
визначалась.

Крім того, за визначенням термінів, які
містяться в статті 1 МК України (в
редакції на час виникнення спірних
відносин), митне оформлення - виконання
митним органом дій (процедур), які
пов'язані із закріпленням результатів
митного контролю товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України, і мають
юридичне значення для подальшого
використання цих товарів і
транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 МК України метою
митного оформлення є засвідчення
відомостей, одержаних під час митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та оформлення
результатів такого контролю, а також
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів і
транспортних засобів. Митне оформлення
здійснюється посадовими особами
митного органу.

Згідно із ст. 72 МК України митне
оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та
оформлення документів, відомостей щодо
товарів і транспортних засобів, які
підлягають митному оформленню.
Засвідчення митним органом прийняття
товарів, транспортних засобів та
документів на них до митного контролю
та митного оформлення здійснюється
шляхом проставлення відповідних
відміток на митній декларації та
товаросупровідних документах.

Відповідно до ст. 259 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу
(ч. 1 ст. 260 МК України).

Частиною 1 ст. 261 МК України передбачено,
що відомості про митну вартість
товарів, які переміщуються через
митний кордон України,
використовуються для нарахування
податків і зборів (обов'язкових
платежів), ведення митної статистики, а
також у відповідних випадках для
розрахунків у разі застосування
штрафів, інших санкцій та стягнень,
встановлених законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 262 МК України митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Статтею 264 МК України визначено, що
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

У разі виникнення потреби в уточненні
заявленої митної вартості товарів або
в разі незгоди декларанта з митною
вартістю, визначеною митним органом,
декларант має право звернутися до
митного органу з проханням випустити
товари, що декларуються, у вільний обіг
під гарантію уповноваженого банку або
сплатити податки і збори (обов'язкові
платежі) згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом.

На письмову вимогу декларант має право
на надання йому в тижневий строк з дня
звернення письмового пояснення
стосовно того, як митним органом було
визначено митну вартість оцінюваних
товарів.

Строк дії гарантійних зобов'язань,
визначених цією статтею, не може
перевищувати 90 календарних днів з
моменту випуску товарів у вільний обіг.

Після надання банком гарантій,
зазначених у частині третій цієї
статті, митний орган зобов'язаний
випустити товари у вільний обіг. У разі
якщо після сплати декларантом податків
і зборів (обов'язкових платежів) згідно
з митною вартістю товарів, визначеною
митним органом, буде прийнято рішення
про застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надміру
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у місячний термін з дня
прийняття рішення, у порядку,
передбаченому законодавством.

Додаткові витрати, що виникли у
декларанта у зв'язку з уточненням
заявленої ним митної вартості або
поданням митному органу додаткової
інформації, несе декларант.

Декларант має право оскаржити рішення
митного органу щодо визначення митної
вартості оцінюваних товарів до митного
органу вищого рівня та/або до суду. У
повідомленні митного органу вищого
рівня про результати розгляду скарги
обґрунтовується прийняте за скаргою
рішення та міститься інформація про
право декларанта оскаржити це рішення
в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2 Порядку
оформлення й використання Картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України, затвердженого наказом
Державної митної служби України від 12
грудня 2005 року N 1227, у всіх випадках
відмови невідкладно оформлюється
Картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
(далі - Картка).

За приписами статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист саме порушених
прав.

Із системного аналізу вказаних статей
вбачається, що у правовідносинах між
митницею та декларантом право
останнього є порушеним у випадку
відмови митниці в митному оформленні
товару за ціною, вказаною позивачем, та
самостійного визначення митної
вартості товару. При цьому рішення
митниці про відмову в митному
оформленні товару здійснюється в
письмовій формі.

У випадку відсутності письмового
рішення митниці про відмову в митному
оформленні товару заявник не може
посилатися на порушення свого права,
оскільки оскарження дій відповідача з
мотивів, які ґрунтуються на припущенні
про можливість порушення права, є
безпідставним.

Таким чином, судам попередніх
інстанцій при вирішенні питання про
повернення надлишково сплачених
податків і зборів (в розмірі 72 926,89 грн.)
за вантажно-митними деклараціями №
800000004/9/434385, № 800000004/9/434383,
№ 800000004/9/434380, № 800000004/9/434379, №
800000004/9/434378, №
800000004/9/434388, № 800000004/9/433765, № 800000004/9/433767,
№ 800000004/9/434386, №
800000004/9/433641, № 800000004/9/433640,
№ 800000004/9/433578, № 800000004/9/433577, №
800000004/9/433580, №
800000004/9/433307, № 800000004/9/433306, № 800000004/9/433308,
№ 800000004/9/433309, №
800000004/9/433310, № 800000004/9/433311,
№ 800000004/9/433312, необхідно було
дослідити питання можливих
правовідносин між декларантом та
митним органом. Зокрема, чи приймалось
рішення щодо визначення митної
вартості по зазначеним вище
вантажно-митним деклараціям та
наявності рішень митниці про відмову в
митному оформленні товару за методом,
вказаним первинно декларантом.

Крім того, судам під час нового
розгляду в частині повернення
надлишково сплачених податків і зборів
необхідно дослідити можливість
відокремлення податків і зборів
сплачених за ВМД № 800000004/9/433174 та
сплачених за іншими зазначеними вище
вантажно-митними деклараціями.

Судова колегія дійшла висновку, що
рішення судів вимогам ст.159 КАС України
не відповідають. Відповідно до
приписів ст. 220 КАС України допущені
порушення не можуть бути перевірені і
усунуті судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення,
ухвалені у даній справі, підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справу суду
належить усунути недоліки, викладені у
мотивувальній частині ухвали і
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Харківської обласної
митниці - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.02.2011р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011р.
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: