Справа № 820/3318/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2014 р. м. Київ
К/800/46639/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Нововодолазької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 серпня 2013 року

у справі №820/3318/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Омбілік-Агро»
(надалі - ТОВ «Омбілік-Агро»)

до Нововодолазької міжрайонної
державної податкової інспекції
Харківської області Державної
податкової служби (надалі -
Нововодолазька МДПІ Харківської
області ДПС)

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому поставлено питання про
скасування податкового
повідомлення-рішення Нововодолазької
МДПІ Харківської області ДПС №/0
від 15 грудня 2010 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року, рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове, яким позов
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Нововодолазької
МДПІ Харківської області ДПС №/0
від 15 грудня 2010 року.

Не погодившись з висновками суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ставить питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, податковим органом
проведено виїзну планову
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01 жовтня 2009
року по 30 вересня 2010 року.

За підсумками перевірки складено акт
№2635/23-0-33/34473765 від 08 грудня 2010 року, у
висновках якого зазначено порушення
позивачем вимог п.4.1 ст.4; п.81.1, п.81.2, п.81.6,
пп.81.15.2 п.81.15 ст.81 Закону України "Про
податок на додану вартість", в
результаті чого занижено податок на
додану вартість, а також порушення
п.8.1, п.8.2, п.8.6, пп.8.15.2 п.8.15 ст.8 Закону
України "Про податок на додану
вартість", що полягає у завищенні суми
податку на додану вартість, що не
підлягає сплаті до бюджету та повністю
залишається у розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, а за
наявності залишку такої суми податку -
для інших виробничих цілей.

На підставі вказаного акту перевірки
та за наслідками адміністративного
оскарження, відповідачем прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення,
яким позивачу визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальній сумі 461581,00грн., в
тому числі за основним платежем
227614,00грн., за штрафними санкціями
233967,00грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
цілком вірно та обґрунтовано виходив з
наступного.

Так, судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем укладено
договір №22/06-1 від 22 червня 2010 року з
ТОВ імені газети "Ізвєстія" - замовник -
про виконання агротехнічних робіт:
збирання врожаю озимої пшениці на
полях замовника. Дані роботи виконані
ТОВ «Омбілік-Агро» згідно акта №А-00000090
здачі-приймання робіт. Загальна
вартість робіт склала 64290,00грн, що
підтверджується виписаною податковою
накладною №191 від 31 серпня ТОВ
«Омбілік-Агро» 2010 року.

01 квітня 2010 року між позивачем
(підрядник) та ТОВ "Лан-ВСП" (замовник)
укладено договір №01/04 на виконання
агротехнічних робіт. Відповідно до
актів №А-00000085 та №А-00000101
здачі-приймання робіт ТОВ
«Омбілік-Агро» виконані вказані
роботи, загальна вартість яких склала
64712,30грн. та 32995,40грн. Дане
підтверджується виписаними
податковими накладними №195 від 30
вересня 2010 року та №160 від 30
червня 2010 року.

Поряд з цим, ТОВ «Омбілік-Агро»
(підрядник) 23 березня 2009 року та ТОВ
"Лан-ВСП" уклали договір №б/н на
виконання сільськогосподарських
робіт.

У відповідності до акту взаємозаліку
від 08 грудня 2009 року сторони договору
вирішили рахувати зарахованими вимоги
за договорами: №01/12-К від 01 грудня 2009
року та від №б/н від 23 березня 2009 року,
розмір зарахованих вимог за договорами
складає 420027,00грн.

До того ж виконання даного договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи податковою накладною №321 від 04
листопада 2009 року на загальну суму
488552грн. та актом №А-00000154
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на цю ж суму.

Крім того, була укладена угода №б/н між
позивачем та сільськогосподарським
ТОВ "Лан-ВСП" 23 березня 2009 року.
Згідно з актом №А-00000155 здачі-приймання
робіт (надання послуг) ТОВ
«Омбілік-Агро» виконані умови даної
угоди, загальна вартість робіт склала
452363,00грн. Дане підтверджується наявною
в матеріалах справи податковою
накладною №311 від 01 листопада 2009 року.

Відповідно до акту взаємозаліку від 10
листопад 2009 року сторони угоди
вирішили рахувати зарахованими вимоги
за договорами: № 10/11-2009 від 10 листопада
2009 року та №б/н від 23 березня 2009 року
розмір зарахованих вимог за договорами
складає 343332,00грн.

Разом з тим, позивачем було укладено
договір підряду №б/н від 23 березня 2009
року з ТОВ "Високопільське СП". У
відповідності до акту №А-00000001
здачі-приймання робіт (надання послуг)
позивачем виконані умови угоди,
загальна вартість робіт склала
262773,48грн. Виконання договору
підтверджується податковою накладною
№4/1 від 07 січня 2009 року на загальну
суму 262773,48 грн.

ТОВ «Омбілік-Агро» було задекларовано
податкові зобов'язання по податку на
додану вартість на суму 3882950,00грн., в т.ч.
по загальній декларації на суму
335161,00грн. та скороченій декларації на
суму 3547789,00 грн. за період з 01 жовтня 2009
року по 30 вересня 2010
року.

В силу приписів п.8-1.1 ст.8-1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» резидент, який провадить
підприємницьку діяльність у сфері
сільського і лісового господарства та
рибальства та відповідає встановленим
критеріям, може обрати спеціальний
режим оподаткування.

Згідно п.8-1.2 ст.8-1 Закону України «Про
податок на додану вартість»
сільськогосподарські підприємства,
які обрали спеціальний режим
оподаткування з податку на додану
вартість, не сплачують до бюджету
податкові зобов'язання з постачання
вироблених (наданих) ним
сільськогосподарських товарів
(послуг).

У відповідності до п.8-1.10 ст.8-1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» ТОВ «Омбілік-Агро»
зареєструвалося суб'єктом
спеціального режиму оподаткування
податку на додану вартість в
Ново-Водолазькій ДПІ (Банківське
відділення) та отримало свідоцтво про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування податку на додану
вартість №100244333 серії НБ №064006 від
18 вересня 2009 року. У свідоцтві №100244333
крім інших відомостей, міститися
перелік видів діяльності такого
сільськогосподарського підприємства -
в тому числі код класифікатор видів
економічної діяльності 01.41.0 - надання
послуг у рослинництві, облаштування
ландшафту.

Постановою Кабінету Міністрів України
№23 від 21 січня 2009 року затверджено
перелік видів діяльності, на які
поширюються норми ст.8-1 Закону України
"Про податок на додану вартість",
зокрема п.13 передбачає згідно
класифікатору видів економічної
діяльності клас 01.41 підклас 01.41.0
наступний вид діяльності - надання
послуг у рослинництві; облаштування
ландшафту:

- надання послуг у рослинництві за
винагороду або на договірній основі:
передпосівна підготовка полів і
насіння сільськогосподарських
культур; посів і садіння
сільськогосподарських культур;

- надання послуг із збирання врожаю,
захист рослин від хвороб і шкідників;
агрохімічне обслуговування;

- надання послуг сільськогосподарською
технікою разом з обслуговуючим
персоналом,тощо.

З наведеного вбачається, що на послуги,
які й надавав позивач,
розповсюджується спеціальний режим
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства і сума податку
на додану вартість з надання цих послуг
відображається платником податку у
декларації по податку на додану
вартість (скороченій), що і зробило ТОВ
«Омбілік-Агро».

Крім того, у самому свідоцтві позивача
про реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування зазначено, що при
здійсненні видів діяльності, вказаних
у спеціальному свідоцтві, та
постачанні сільськогосподарських
товарів (послуг), підприємством
застосовується спеціальний режим
оподаткування.

Судом апеляційної інстанції вірно
зазначено, що в даному випадку ТОВ
«Омбілік-Агро» в перевіреному періоді
надавав сільськогосподарські послуги
(оранка, культивація, закриття вологи,
боронування, міжрядкова обробка,
лущіння стерні, внесення мінеральних
добрив та гербіцидів, посів та
висаджування сільськогосподарських
культур та збирання врожаю) іншим
сільгоспвиробникам, платникам
фіксованого сільськогосподарського
податку і суб'єктам спеціального
режиму з податку на додану вартість:
СТОВ «Лан», ТОВ «Лан-ВСП», ТОВ імені
газети «Ізвєстія», ТОВ «Високопільське
СП» власною сільськогосподарською
технікою разом з обслуговуючим
персоналом за винагороду на договірній
основі, на які поширюється спеціальний
режим оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства.

Саме тому суми податку на додану
вартість із вказаних операцій позивач
мав право віднести виключно у
спеціальну декларацію з податку на
додану вартість (скорочену), а не
загальну.

Положеннями п.8-1.6 ст.8-1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є поставка вироблених ним
сільськогосподарських товарів на
власних або орендованих виробничих
потужностях, а також на давальницьких
умовах, в якій питома вага вартості
сільськогосподарських товарів
становить не менше 75 відсотків
вартості всіх товарів, поставлених
протягом попередніх дванадцяти
послідовних звітних податкових
періодів сукупно.

Суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку, що оскільки позивач є
сільськогосподарським
товаровиробником та платником
фіксованого сільськогосподарського
податку та в перевіреному періоді
обсяг діяльності з виробництва
сільськогосподарських товарів (послуг)
позивача становив 93 відсотки, при
цьому, послуги у рослинництві, надані
третім особам, не перевищували 5
відсотків від загальної діяльності
позивача, то ТОВ «Омбілік-Агро»
правомірно скористувався передбаченою
пільгою, така як одержана ним за
виконання сільськогосподарських
послуг виручка є виручкою від
постачання наданих
сільськогосподарських послуг власною
сільськогосподарською технікою разом
з обслуговуючим персоналом за
винагороду на договірній основі.

Як визначено у п.1.2 Порядку заповнення
та подання податкової декларації з
податку на додану вартість платники
податку, у яких суми податку на додану
вартість нараховані
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів,
повністю залишаються у розпорядженні
таких сільськогосподарських
підприємств для відшкодування сум
податку, сплачених/нарахованих
постачальникам на вартість виробничих
факторів, а за наявності залишку таких
сум податку - для інших виробничих
цілей, подають податкову декларацію з
податку на додану вартість (скорочену),
яка є невід'ємною частиною звітності за
відповідний звітний період. До такої
податкової декларації включаються
лише ті операції, що стосуються
спеціального установленого режиму.

До того ж приписи п.8-1.14 ст.8-1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» передбачають, що
сільськогосподарське підприємство - це
суб'єкт спеціального режиму
оподаткування застосовує встановлені
ставки податку.

При цьому, п.8-1.15 ст.8-1 вказаного Закону
України визначає, що для цілей цієї
статті застосовуються такі терміни:
виробничі фактори: послуги, супутні
поставці сільськогосподарського
товару, який вирощується,
відгодовується, виловлюється або
збирається (заготовлюється)
безпосередньо платником податку: -
сіяння та саджання рослин, збирання
врожаю, його брикетування чи
складування, проведення інших польових
робіт, включаючи внесення добрив та
засобів захисту рослин;

- надання послуг іншим
сільськогосподарським підприємствам з
використання сільськогосподарської
техніки, крім надання її у фінансову
оренду (лізинг);

- знищення бур'яну та шкідливих комах,
оброблення посівів і
сільськогосподарських площ засобами
захисту рослин, а також використання
засобів захисту тварин.

Таким чином, можливо зробити висновок,
що на послуги, супутні поставці
сільськогосподарського товару,
безпосередньо платником податку:
сіяння та саджання рослин, збирання
врожаю, проведення інших польових
робіт, включаючи внесення добрив та
засобів захисту рослин; надання послуг
іншим сільськогосподарським
підприємствам з використання власних
сільськогосподарської техніки та
персоналу, розповсюджується
спеціальний режим оподаткування
діяльності у сфері сільського
господарства.

Крім того, судом апеляційної інстанції
вірно враховано, що сума договору
(вартість наданих послуг), яка складає
488552,00грн., є меншою ніж сума 500000,00грн.,
яка зазначена в договорі в якості
обмеження. Тобто сума угоди не мала
перевищувати 500000,00грн., а обмежень щодо
суми договору нижче ніж 500000,00грн.
договір не містить.

Отже, позивачем та його контрагентом
правильно та в повному обсязі
проведено взаєморозрахунки за угодою
№б/н від 23 березня 2009 року.

При цьому, пунктом 13 постанови Кабінету
Міністрів України №23 від 21 січня 2009
року та п.8-1.6 ст.8-1 Закону України «Про
податок на додану вартість» визначено,
що сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є поставка вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
виробничих потужностях, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів (послуг) становить не менше 75
відсотків вартості всіх товарів
(послуг), поставлених протягом
попередніх дванадцяти послідовних
звітних податкових періодів сукупно.

Окрім того, такий висновок не
кореспондується з п.8-1.15 ст.8-1 Закону
України «Про податок на додану
вартість», яким визначено, що для цілей
цієї статті застосовуються такі
терміни, як послуги, супутні поставці
сільськогосподарського товару, який
вирощується, відгодовується,
виловлюється або збирається
(заготовлюється) безпосередньо
платником податку: сіяння та саджання
рослин, збирання врожаю, його
брикетування чи складування,
проведення інших польових робіт,
включаючи внесення добрив та засобів
захисту рослин; надання послуг іншим
сільськогосподарським підприємствам з
використання сільськогосподарської
техніки; знищення бур'яну та шкідливих
комах, оброблення посівів і
сільськогосподарських площ засобами
захисту рослин.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції вірно дійшла
висновку, що ТОВ
«Омбілік-Агро» правомірно було
включено податкові зобов'язання з
податку на додану вартість в загальній
сумі 227614грн. до складу декларації з
податку на додану вартість (скорочена) -
за результатами операцій з надання
послуг у рослинництві за період:
листопад 2009 року, березень, червень,
червень, вересень 2010 року.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Нововодолазької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області -
залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов