Справа № 803/2648/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 р.
Справа № 1138/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 26.12.2013р. у
справі № 803/2648/13-а за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Ягодинської
митниці Міндоходів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
про визнання протиправними та
скасування карток відмови, стягнення
надмірно сплачених платежів, -

В С Т А Н
О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, позивач, підприємець)
звернулася в суд з позовом до
Ягодинської митниці Міндоходів (далі -
відповідач-1, митниця), Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
(далі - відповідач-2) про визнання
протиправними та скасування карток
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00077
від 14.06.2013р. та №205070000/2013/00092 від 27.06.2013р.,
стягнення із Державного бюджету
України надмірно сплачених митних
платежів у розмірі 60 699 грн. 59 коп.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 26.12.2013 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення Ягодинської митниці
№205070000/2013/00077 від 14 червня 2013 року та
№205070000/2013/00092 від 27 червня 2013 року.
Зобов'язано Ягодинську митницю
Міндоходів повторно провести контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, які ввозилися
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
згідно вантажно-митних декларацій
№205070000/2013/032969 від 14 червня 2013 року,
№205070000/2013/035244 від 27 червня 2013 року,
декларацій митної вартості №205070000/2013/
від 14 червня 2013 року та №205070000/2013/ від 27
червня 2013 року і прийняти за
результатами контролю одне з рішень,
передбачених частиною третьою статті 54
Митного кодексу України. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1 410 грн. 50 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 26.12.2013 року
скасувати в частині зобов»язання
Ягодинської митниці Міндоходів
України у повторному проведенні
контролю правильності визначення
митної вартості товарів, які ввозилися
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
згідно вантажно-митних декларацій
№205070000/2013/032969 від 14.06.2013 року, №205070000/2013/
від 14.06.2013р., №205070000/2013/035244 від 27.06.2013
року та №205070000/2013/ від 14.06.2013 року та
прийняття за результатами контролю
одного з рішень, передбачених частиною
третьою статті 54 Митного кодексу
України; в частині відмови у
задоволенні позовної вимоги про
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача надмірно сплачених
митних платежів в сумі 28815,60 грн. та в
сумі 31883,99 грн., а всього 60699,59 грн.
Апелянт просить в цій частині прийняти
нову постанову, якою стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача надмірно сплачені митні
платежі в сумі 60699,59 грн., в решті
постанову залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального права. В обгрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що суд першої інстанції вірно
встановив неправомірність дій митниці
при застосуванні митної вартості
товару за рішенням №205000006/2013/000037/1 від
21.05.2013 року та скасував картки відмови,
якими фактично було зобов"язано
декларанта визначити митну вартість
товару виходячи із зазначеного вище
рішення, у тому числі сплатити митні
платежі (внести грошову заставу),
виходячи з розміру такої митної
вартості. У такому випадку суд був
зобо»язаний повернути декларанту цю
грошову заставу в розмірі 60699,59 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2014 року
прийнято часткову відмову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 від
апеляційної скарги. Апеляційне
провадження у справі за апеляційною
скаргою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
26.12.2013р. у справі № 803/2648/13-а в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення з державного бюджету
України на користь позивача надмірно
сплачених митних платежів в розмірі
28815,60 грн. та 31883,99 грн., що в сумі
становить 60699,59 грн. - закрито.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, на
основі наявних у справі доказів,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Колегія суддів бере до уваги положення
ст.195 КАС України, яким суду апеляційної
інстанції надано право перегляду
рішень суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
23 січня 2013 року між ФОП ОСОБА_1
(покупець) та фірмою Goemaere NV (Бельгія)
(продавець) укладений контракт №8/2013/ВЕ,
за умовами якого продавець
зобов'язується продати, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар - м'ясо свинне, а також
субпродукти, кості та інші
м'ясопродукти свиней згідно інвойсу, що
є невід'ємною частиною цього контракту
та підписується на кожну партію товару.

Судом також встановлено, що 14 червня 2013
року та 27 червня 2013 року підприємцем
через декларанта для митного
оформлення й митного контролю товарів
та транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон,
Ягодинській митниці (правонаступником
якої є відповідач у справі - Ягодинська
митниця Міндоходів) було подано 2
партії товару - 1) грудинка свиняча
Деллі на кості, морожена, з прошарками
сала та шкірою, необвалена - вагою нетто
20 081 кг, за ціною 2,07 євро/кг на загальну
суму 41 567,67 євро, що надійшов згідно
контракту купівлі-продажу №8/2013/ВЕ від
23 січня 2013 року та інвойсу №6147 від 11
червня 2013 року; 2) грудинка свиняча
Деллі на кості, морожена, з прошарками
сала та шкірою, необвалена - вагою нетто
20 000 кг, за ціною 2,07 євро/кг на загальну
суму 41 400 євро, що надійшов згідно
вказаного контракту та інвойсу №6389 від
24 червня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками сторін,
декларантом для митного оформлення
товару були подані наступні документи:

а) по поставці 14.06.2013р.:

1) контракт №8/2013/ВЕ від 23.01.2013р.; 2)
рахунок-фактура (інвойс) №6147 від
07.06.2013р.; 3) вантажно-митна декларація
№205070000/2013/032969 від 14.06.2013р.; 4) декларація
митної вартості ДМВ-1 №205070000/2013/ від
14.06.2013р.; 6) міжнародна
товаротранспортна накладна CMR №1792012
від 11.06.2013р.; 6) сертифікат про
походження товару №PL/MF/AG 0000053 від
13.06.2013р.; 7) сертифікат якості від
11.06.2013р.; 8) контракт на перевезення
товару №2/2013/РL від 03.01.2013р.; 9) довідка
про транспортні витрати від 14.06.2013р.; 10)
декларація країни-відправлення
№13ВЕ302 від 11.06.2013р., 11) прайс-лист
від 10.06.2013р.; 12) калькуляція від 10.06.2013р.;
13) лист ОСОБА_1 про не страхування
товару №220 від 14.06.2013р. 14) інші,
перелічені в графі 44 ВМД, документи.

б) по поставці 27.06.2013р.:

1) контракт №8/2013/ВЕ від 23.01.2013р.; 2)
рахунок-фактура (інвойс) №6389 від
24.06.2013р.; 3) вантажно-митна декларація
№205070000/2013/035244 від 27.06.2013р.; 4) декларація
митної вартості ДМВ-1 №205070000/2013/ від
27.06.2013р.; 6) міжнародна
товаротранспортна накладна CMR №1610256
від 24.06.2013р.; 6) сертифікат про
походження товару №PL/MF/AG 0000061 від
26.06.2013р.; 7) сертифікат якості від
24.06.2013р.; 8) контракт на перевезення
товару №2/2013/РL від 03.01.2013р.; 9) довідка
про транспортні витрати від 27.06.2013р.; 10)
прайс-лист від 24.06.2013р.; 11) калькуляція
від 24.06.2013р.; 12) лист ОСОБА_1 про не
страхування товару №227 від 27.06.2013р. 14)
інші, перелічені в графі 44 ВМД,
документи.

В графах 12, 45 вантажно-митних
декларацій (ВМД): №205070000/2013/032969 від 14
червня 2013 року позивачем було вказано
митну вартість товару у розмірі 460483
грн. 97 коп., що складає 43267,67 євро (41567,67
євро - заявлена вартість товару та 1700
євро - вартість перевезення товару),
№205070000/2013/035244 від 27 червня 2013 року митну
вартість товару вказано у розмірі 448674
грн. 58 коп., що складає 43100 євро (41400 євро -
заявлена вартість товару та 1700 євро -
вартість перевезення товару).

Судом також встановлено, що 14.06.2013р. та
27.06.2013р., відповідачем - Ягодинською
митницею було відмовлено у митному
оформлені товару та видано картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №205070000/2013/00077 та
№205070000/2013/00092, у зв'язку з
невідповідністю заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам статті 53 Митного кодексу
України та рішенню про коригування
митної вартості товарів № 205000006/2013/000037/1
від 21.05.2013р.

При цьому, окремого рішення про
коригування митної вартості, яка
визначена декларантом у ДМВ №205070000/2013/
від 14.06.2013р. та №205070000/2013/ від 27.06.2013р., а
також у графах 12, 45 ВМД №205070000/2013/032969 від
14.06.2013р., №205070000/2013/035244 від 27.06.2013р.
відповідачем не приймалося, а
натомість використано рішення про
коригування митної вартості від
21.05.2013р. №205000006/2013/000037/1, яке стосувалося
ВМД №205070000/2013/027933 від 21.05.2013р.

З метою запобігання псування товару,
позивачем через свого декларанта було
подано для митного оформлення товару
нові ВМД : №205070000/2013/033078 від 14.06.2013р. та
№205070000/2013/035290 від 27.06.2013р., вказавши у
графах 12, 45 ВМД митну вартість, наведену
у інвойсах №6147 від 11.06.2013р. та №6389 від
24.06.2013р. Митне оформлення у цьому
випадку проводилось за другорядним
резервним методом із застосуванням
гарантійних зобов'язань - грошової
застави. Товар випускався у вільний
обіг із застосуванням гарантійних
зобов'язань шляхом надання гарантій в
розмірі 28815 грн. 60 коп. та 31883 грн. 99 коп.
відповідно (графа В "подробиці
розрахунків" ВМД), а товар випущено у
вільний обіг.

Надаючи правову оцінку карткам відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Ягодинської
митниці №205070000/2013/00077 від 14.06.2013р. та
№205070000/2013/00092 від 27.06.2013р., апеляційний
суд погоджується з твердженнями суду
першої інстанції.

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами врегульовані Митним
кодексом України (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Статтею 49 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України
наведено перелік документів, що
подаються декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості.

Підстави для відмови у митному
оформлені товарів визначені у частині
шостій статті 54 Митного кодексу
України, відповідно до якої, митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 256
Митного кодексу України, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення органу доходів і
зборів про неможливість здійснення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Статтею 55 Митного кодексу України
визначено порядок коригування митної
вартості товарів та вимоги що
письмового рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів;
право декларанта на проведення
консультацій, в тому числі письмових, з
органом доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів.

Статтею 57 Митного кодексу врегульовано
процедуру визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту
за методами, основним з яких є перший
метод визначення митної вартості
товарів - за ціною договору (вартість
операції). Також зазначено, що кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов»язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Виходячи із зазначеного колегія суддів
вважає, що у разі незгоди Митниці із
митною вартістю імпортованого товару,
вона відповідно до вимог статті 57 МК
України зобов"язана провести процедуру
консультацій, у ході яких мала б дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних мотивів, проте ці вимоги
закону Митниця не виконала.

Дана правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постановах
від 21 січня, 7 лютого, 14 листопада 2011
року та 6 лютого, 11 вересня 2012 року (№№
21-56а10, 21-76а10, 21-213а11, 21-418а11, 21-245а12
відповідно.

Разом з цим, пунктами 2.3, 2.5-2.6 Правил
заповнення декларації митної вартості,
які затвердженні Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 року №599
(далі - Правила) передбачено, що запис
щодо рішення, яке прийняте посадовою
особою митного органу за результатами
контролю правильності визначення
митної вартості товарів, учиняється
таким чином: якщо за результатами
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
посадовою особою митного органу
встановлено ризик заявлення неповних
та/або недостовірних відомостей про
митну вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

Якщо за результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів посадовою особою
митного органу встановлені визначені
Кодексом підстави для прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів, в основному аркуші
ДМВ учиняється запис "Рішення про
коригування митної вартості товарів
від ____ N ____".

Якщо в митного органу відсутні
зауваження щодо заявленої декларантом
або уповноваженою ним особою митної
вартості, відсутні підстави для
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів, то в основному
аркуші ДМВ учиняється запис "митну
вартість визнано".

Як встановлено судом першої інстанції,
посадовою особою митного органу не
прийнято одного з рішень, як це
передбачено частиною третьою статті 53
Митного кодексу України -про визнання
митної вартості товару, або про її
коригування, оскільки декларації
митної вартості від 14.06.2013 року
№205070000/2013/ та від 27.06.2013 року №205070000/2013/
всупереч положенням Правил заповнення
декларації митної вартості не містять
жодних відміток митного органу у
відповідній графі.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно не взяв до уваги
посилання представника Митниці на те,
що окремого рішення про коригування
митної вартості за результатом митного
оформлення товарів 14.06.2013 року та 27.06.2013
року не приймалося, так як було взято до
уваги рішення про коригування митної
вартості від 21.05.2013 року №205000006/2013/000037/1,
оскільки це рішення стосується іншої
поставки товару, що відбувалася 21.05.2013
року, а його використання до інших
поставок не передбачено
законодавством.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем за
результатом контролю митної вартості
товару поданому позивачем до митного
оформлення 14.06.2013 року та 27.06.2013 року
всупереч вимогам Митного кодексу
України не прийнято рішення про
коригування митної вартості чи про її
визнання, не витребувано у декларанта
додаткових документів на
підтвердження такої вартості, не
проведено процедури консультації щодо
вибору методів визначення митної
вартості, а тому Ягодинська митниця
передчасно відмовила ФОП ОСОБА_1 у
митному оформленні товарів картками
відмови від 14.06.2013 року №205070000/2013/00077 та
від 27.06.2013 року №205070000/2013/00092.

В зв"язку з наведеним вище, суд першої
інстанції правомірно вийшов за межі
позовних вимог та зобов"язав
Ягодинську митницю Міндоходів
повторно провести контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, які ввозилися
підприємцем згідно вантажно-митних
декларацій №205070000/2013/032969 від 14.06.2013
року, № 205070000/2013/035244 від 27.06.2013 року та
декларацій митної вартості №205070000/2013/
від 14.06.2013 року та №205070000/2013/ від 27.06.2013
року та прийняти одне з рішень,
передбачених частиною третьою статті 54
Митного кодексу України, оскільки суд
не вправі перебирати на себе виключні
повноваження митних органів та
проводити контроль митної вартості
товарів в порядку статті 54 Митного
кодексу України.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов"язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов"язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
26.12.2013р. у справі № 803/2648/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

суддя
Я.С. Попко

суддя
Р.П. Сеник