Справа № 809/1726/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
повернення позовної заяви
Справа № 809/1726/14
Суддя Івано-Франківського окружного
адміністративного суду Тимощук О.Л.,
розглянувши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Відділу державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання до
04.06.2014 року ОСОБА_3 (надалі також -
позивач) звернувся в суд з позовною
заявою до Відділу державної виконавчої
служби Калуського міськрайонного
управління юстиції (надалі також -
відповідач) про визнання неправомірною
бездіяльність відповідача - відділу
державної виконавчої служи Калуського
міськрайонного управління юстиції, яка
проявилася у зволіканні усунення
порушення виконавчого законодавства в
сенсі не проведення закриття
виконавчого провадження ВП №25004576 в
частині «Стягнути з боржника ОСОБА_3
адреса АДРЕСА_1 виконавчий збір у
розмірі 51,00 грн.», ненаданні своєчасної
відповіді на звернення з цього приводу;
зобов'язання відповідача закрити
виконавче провадження ВП №25004576 в
частині «Стягнути з боржника ОСОБА_3
адреса АДРЕСА_1 виконавчий збір у
розмірі 51,00 грн.»; зобов'язання
відповідача надати письмову відповідь
на звернення позивача з цього приводу;
встановлення судового контролю за
виконанням судового рішення.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши
долучені до нього письмові документи і
матеріали, суд, вирішуючи питання про
наявність підстав для відкриття
провадження у адміністративній справі
окружним адміністративним судом,
виходить із наступних правових
Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згаданим Законом передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі не виконання рішення
за постановою державного виконавця з
боржника стягувати виконавчий збір.

Такий випадок передбачений, зокрема,
статтею 28 цього Закону, яка передбачає
порядок та підстави стягнення
виконавчого збору.

Таку, у разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом
(частина 1 статті 28 Закону України "Про
виконавче провадження").

Частиною сьомою статті 28 Закону
передбачено, що в разі закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених статтею 49 цього Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець не пізніше
наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Отже, за змістом пункту 7 частини другої
статті 17, частини 7 статті 28 Закону
України "Про виконавче провадження"
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір, витрати на проведення виконавчих
дій або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження, в такому випадку спори з
приводу її оскарження підсудні
окружним адміністративним судам.

Частиною четвертою статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Із матеріалів позовної заяви слідує, що
позивач оскаржує бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції в частині не закриття
виконавчого провадження по постанові
про стягнення з позивача як боржника
виконавчого збору, прийнятої 31.08.2012
рокув межах одного і того ж самого
виконавчого провадження - ВП №25004576,
відкритого на підставі судового
рішення - постанови №3-2532 від 03.02.2011 року
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області про
стягнення з позивача 510 грн штрафу.

Аналіз наведених обставин дозволяє
дійти висновку, що постанову про
стягнення виконавчого збору ВП №25004576
від 31.08.2012 року державний виконавець
прийняв у процесі здійснення
виконавчого провадження 25004576, під час
примусового виконання рішення
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області - постанови
№3-2532 від 03.02.2011 року.

Таким чином, оскільки вимоги позовної
заяви стосуються безпосередньо
постанови про стягнення виконавчого
збору винесеної, в межах одного і того ж
виконавчого провадження, за
невиконання постанови Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області про
стягнення з позивача штрафу в сумі 510
грн, даний спір підсудний Калуському
міськрайонному суду як
адміністративному суду.

Аналогічна правова позиція
відображена у листі Вищого
адміністративного суду України від
10.04.2014 року №448/11/14-14.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті
108 Кодексу адміністративного
судочинства України позовна заява
повертається позивачеві, якщо справа
не підсудна цьому адміністративному
суду.

На підставі наведеного, керуючись
пунктом 6 частини 3 статті 108, статтями
160, 165 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Відділу
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання до
вчинення дій - повернути позивачу з
усіма доданими документами.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до
вимог частини 6 статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України, повернення позовної заяви не
позбавляє права повторного звернення
до належного адміністративного суду в
порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Якщо ухвалу було
постановлено у письмовому провадженні
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя /підпис/
Тимощук О.Л.