Справа № 820/9949/14
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 820/9949/14
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Чудних С.О.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Білецької
розглянувши у відкритому судовому
засідання у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
справу за позовом Харківського
державного авіаційного орденів ОСОБА_3
та Трудового Червоного Прапору
виробничого підприємства до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Харкова головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування вимоги, -
Позивач, Харківське державне авіаційне
орденів ОСОБА_3 та Трудового Червоного
Прапору виробниче підприємство,
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом, у якому
просить скасувати вимогу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Харкова головного управління
Міндоходів у Харківській області про
В обґрунтування зазначеного позову
вказав, що виконання страхувальником
обов'язку щодо сплати єдиного внеску
залежить від факту отримання коштів на
оплату праці (виплату доходу).
Страхувальник позбавлений правової
можливості проводити сплату єдиного
внеску до моменту здійснення виплати
заробітної плати (доходу). Враховуючи
той факт, що у позивача були відсутні
кошти на оплату праці і виплати
заробітної плати не проводились у
позивача не виникло обов'язку щодо
сплати єдиного внеску. Таким чином,
04.02.2014 року неправомірна, а визначений у
вимозі борг є таким, що не підлягає
сплаті, а тому просив позов
задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача у судовому
засіданні 10.06.2014 року підтримав позовні
вимоги та просив суд задовольнити
позов в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив,
зазначивши, що відповідно до чинного
законодавства України єдиний внесок
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника. Вимога про
сформована контролюючим органом у
відповідності до приписів
законодавства, борг залишається
позивачем не сплаченим, а тому позовні
вимоги є незаконними та
необґрунтованими, та не підтверджені
жодним належним доказом по справі, а
тому позов задоволенню не підлягає. У
зв'язку із чим представник відповідача
просив у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані сторонами
документи, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
вимоги та заперечення сторін, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.02.2014 року
Державною податковою інспекцією у
Київському районі м.Харкова головного
управління Міндоходів у Харківській
області винесено вимогу про сплату
несплатою Харківським державним
авіаційним орденів ОСОБА_3 та Трудового
Червоного Прапору виробничим
підприємством суми недоїмки єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 15579641,45
Не погоджуючись із прийнятою вимогою
звернувся до суду.
Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Між тим, статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України від 04.07.2013 року "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи" Пенсійний
фонд України протягом десяти днів з дня
набрання чинності цим Законом передає
центральному органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
реєстр страхувальників станом на дату
набрання чинності цим Законом.
Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
формує новий реєстр страхувальників на
підставі даних, отриманих із
Пенсійного фонду України, відомостей,
отриманих із Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, а також
інформаційного фонду єдиного банку
даних про платників податків -
юридичних осіб та Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків.
Згідно п. 41.1. ст. 41 Податкового Кодексу
України (далі - ПК України)
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.
Пунктом 41.2. ст. 41 ПК України визначено,
що органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
межах повноважень, а також державні
виконавці у межах своїх повноважень.
У відповідності до вищевказаних змін
законодавства, з 01.10.2013 року реалізацію
державної політики з адміністрування
єдиного внеску здійснюють
територіальні органи Міндоходів
Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.
Пунктом 10 зазначеної норми Закону
визначено, що страхувальники -
роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
сплачувати єдиний внесок.
Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є роботодавці -
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.
Тобто, позивач, в розумінні зазначених
норм Закону, є страхувальником та на
нього покладений обов'язок
нараховувати та сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.
Статтею 6 Закону України "Про збір та
обік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" встановлено, що
платник єдиного внеску, зокрема,
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок; подавати
звітність до органу доходів і зборів за
основним місцем обліку платника
єдиного внеску у строки, порядку та за
формою, встановленими центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", платники
єдиного внеску, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця.
Відповідно до абз.2 ч.8 ст.9 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", при цьому
платники, зазначені у пункті 1 частини
першої статті 4 цього Закону, під час
кожної виплати заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення), на
суми якої (якого) нараховується єдиний
внесок, одночасно з видачею зазначених
сум зобов'язані сплачувати нарахований
на ці виплати єдиний внесок у розмірі,
встановленому для таких платників
(авансові платежі). Винятком є випадки,
якщо внесок, нарахований на ці виплати,
вже сплачений у строки, встановлені
абзацом першим цієї частини, або за
результатами звірення платника з
органом доходів і зборів за платником
визнана переплата єдиного внеску, сума
якої перевищує суму внеску, що підлягає
сплаті, або дорівнює їй. Кошти
перераховуються одночасно з
отриманням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплату доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.
При цьому фактичним отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення) вважається отримання
відповідних сум готівкою, зарахування
на рахунок одержувача, перерахування
за дорученням одержувача на будь-які
цілі, отримання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
у рахунок зазначених виплат, фактичне
здійснення з таких виплат відрахувань
згідно із законодавством або
виконавчими документами чи будь-яких
Посилаючись на абз.2 ч.8 ст.9 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", представник
позивача посилався на невиплату
заробітної плати, та пов'язану з цим
відсутність у останнього обов'язку зі
сплати єдиного внеску.
Проте, суд звертає увагу, що ні під час
подання позову, ні під час розгляду
справи позивачем не надано до суду
доказів на підтвердження факту
невиплати заробітної плати (доходу)
працівникам підприємства.
На запитання суду про наявність таких
доказів, представник позивача
зазначив, що таких доказів немає.
Враховуючи викладене суд вважає, що
зазначені посилання позивача є
безпідставними та такими, що
суперечать фактичним обставинам
справи.
Також, суд зазначає, що згідно ч.6 ст.1
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
недоїмка - сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Згідно ч.4 ст.25 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти
календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
Більш детальний порядок винесення
вимоги про сплату єдиного внеску
врегульований Інструкцією про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, яка затверджена
наказом Міністерства доходів і зборів
в Україні від 09.09.2013р. за №455,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
текстом - Інструкція).
Відповідно до п.6.3 Інструкції, органи
доходів і зборів надсилають платникам
вимогу про сплату недоїмки, зокрема, у
випадку, якщо платник має на кінець
календарного місяця недоїмку зі сплати
У такому випадку, на підставі абз. 5 п. 6.3
Інструкції, вимога надсилається:
платникам, зазначеним у підпунктах 1 та
2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції,
протягом п'яти робочих днів, наступних
за календарним місяцем, у якому виникла
або зросла недоїмка зі сплати єдиного
внеску (заборгованість зі сплати
фінансових санкцій); платникам,
зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 2.1
розділу II цієї Інструкції, протягом
п'ятнадцяти робочих днів, наступних за
календарним місяцем, у якому виникла
або зросла недоїмка зі сплати єдиного
внеску (заборгованість зі сплати
фінансових санкцій).
Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на суму
боргу, що перевищує 10 гривень. Сума
боргу у вимозі проставляється у
гривнях з двома десятковими знаками.
Згідно даних зворотного боку облікової
картки платника податків підтверджено
наявність у позивача заборгованості по
сплаті єдиного внеску.
Таким чином, при винесенні спірної
вимоги відповідач діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб
визначений Конституцією та законами
Положеннями частини 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Оскільки відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень надано до суду
належні докази правомірності та
законності прийнятої вимоги від 04.02.2014
доводи позивача, суд дійшов висновку
про безпідставність позовних вимог, а
тому позовні вимоги Харківського
державного авіаційного орденів ОСОБА_3
та Трудового Червоного Прапору
виробничого підприємства задоволенню
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8-14, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву Харківського державного
авіаційного орденів ОСОБА_3 та
Трудового Червоного Прапору
виробничого підприємства до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування вимоги - залишити без
Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
11.06.2014р.

Суддя

С.О. Чудних