Справа № 807/105/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2014 року м. Ужгород№ 807/105/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: Заступник начальника
Головного управління Дерземагенства в
Закарпатській області Попович М.В. - не
з'явився ,

третя особа: Головне управління
Держземагенства у Закарпатській
області, представник - Динчик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до
Заступника начальника Головного
управління Дерземагенства в
Закарпатській області Попович М.В. про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України 06 травня 2014 року було винесено
вступну та резолютивну частини
постанови. Повний текст постанови
виготовлено та підписано протягом 13
травня 2014 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Заступника начальника Головного
управління Держземагенства у
Закарпатській області Попович М.В.,
третя особа - Головне управління
Держземагенства у Закарпатській
області. В процесі розгляду даної
справи позивач уточнив свої позовні
вимоги та просив: визнати протиправною
відмову у наданні дозволу на складання
проекту відведення земельної ділянки в
оренду для сінокосіння площею 0,3005 га та
зобов'язати надати дозвіл на складання
проекту відведення земельної ділянки в
оренду для сінокосіння (а.с.84).

Позивач мотивує свої позовні вимоги
тим, що відповідно до Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України, щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності №233-7 від 14.05.2013
р.", земельними ділянками за межами сіл
розпоряджаються обласні управління
Держземагенства.

На підставі вищенаведеного позивач
звернувся до органів Держземагенства
про надання дозволів на складання
проектів відведення земельних ділянок:

- земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства, яка розташована за
АДРЕСА_1 (контур 1946 б), площею - 0,3995 га (в
подальшому надано дозвіл «на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у розмірі
0,3995 га у власність», (а.с.83));

- земельної ділянки в оренду для
сінокосіння площею 0,3005 га за АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні підтримав
уточнені позовні вимоги та просив суд
їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, явку свого представника не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Проти позову заперечив, надав
суду письмові заперечення. Просив
справу розглянути без його участі.

Представник третьої особи в судовому
засідання заперечив проти задоволення
позовних вимог. Додатково пояснив, що
надати дозвіл на складання проекту
відведення земельної ділянки ОСОБА_1 не
можливо, оскільки земельна ділянка
належить до земель водного фонду, а
відтак, видача таких дозволів не
належить до компетенції Головного
управління Держземагенства у
Закарпатській області.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що
Розпорядженням голови Свалявської РДА
Закарпатської області від 22.10.2012 р. № 329
«Про надання дозволу на розроблення
проектів відведення земельних
ділянок» громадянам надано дозвіл на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок за межами
населених пунктів з урахуванням вимог
державних стандартів, норм і правил у
сфері земельного законодавства. Цим
розпорядженням громадянину ОСОБА_1
мешканцю АДРЕСА_2 надано дозвіл на
розробку проекту відведення земельної
ділянки за межами населеного пункту
АДРЕСА_1 (контур 1946 б), площею 0,7000 га
(а.с.29).

На виконання резолюції голови
Свалявської РДА від 19.11.2012 року на лист
Голубинської сільської ради
Свалявського району від 19.11.2012 року №
481/02-26 (а.с.77), та протоколу від 19.11.2012 року
№ 39 комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою (а.с.78), доручено
провести обстеження згаданої
земельної ділянки. За результатами
обстеження складено Акт від 22.11.2012 року
(а.с.79). Комісією рекомендовано на
черговому засіданні визнати Висновок
комісії від 12.11.2012 року № 6/38 «Про
погодження проекту відведення
земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у
власність для ведення особистого
селянського господарства» недійсним.

Висновком комісії від 26.11.2012 року № 7/40
«Про відмову у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки», визнано недійсним Висновок
комісії від 12.11.2012 року № 6/38 «Про
погодження проекту відведення
земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у
власність для ведення особистого
селянського господарства» (а.с.27).

Під час оформлення документів позивачу
стало відомо, що було прийнято Закон
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України, щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності №233-7 від 14.05.2013
р.", за яким земельними ділянками за
межами сіл розпоряджаються обласні
управління Держземагенства.

Гр. ОСОБА_1 розділивши земельну ділянку
площею 0,7000 га (контур 1946 б) на дві
частини 18.11.2013р. звернувся з
клопотаннями до Головного управління
Держземагенства у Закарпатській
області: про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою, щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства, яка
розташована за АДРЕСА_1 (контур 1946 б),
площею - 0,3995га та про надання дозволу на
складання проекту відведення
земельної ділянки в оренду для
сінокосіння площею 0,3005га за АДРЕСА_1
(а.с.32-33).

18.12.2013 р. позивачу було відмовлено в
розгляді клопотання "щодо надання
дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки площею 0,3995
га для ведення особистого селянського
господарства" по причині знаходження
земельної ділянки на чагарниках (землі
лісогосподарського призначення). За
даних обставин, у відповідності до п.4
ст.122 Земельного кодексу України
прийняття рішення про надання
земельної ділянки у власність є
компетенцією органу виконавчої влади
(лист за № 0-7-0.6-6429/2-13, а.с.34)

В процесі розгляду справи в суді
позивачу було надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою, щодо
відведення земельної ділянки у
власність площею 0,3995 га із земель
сільськогосподарського призначення
для ведення особистого селянського
господарства, яка розташована за
межами АДРЕСА_1 (Наказ ГУ
Держземагенства від 28.02.2014 року ЗК/
6036001/00000207, а.с.83). Що призвело до
уточнення позовних вимог.

Позивачу було відмовлено в розгляді
клопотання "щодо надання дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
для сінокосіння у розмірі 0,3005 га",
оскільки дана земельна ділянка
розташована у прибережній захисній
смузі річки та належить до земель
водного фонду. За даних обставин, у
відповідності до ст. 122 Земельного
кодексу України прийняття рішення про
надання земельної ділянки у власність
є компетенцією органу виконавчої
влади. (лист від 18.12.2013 року № 31-7-0.6-6425/2-13,
а.с.35).

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 58 Земельного
кодекс України передбачено, що до
земель водного фонду належать землі,
зайняті: прибережними захисними
смугами вздовж морів, річок та навколо
водойм, крім земель, зайнятих лісами.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 60
Земельного кодексу України, вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності встановлюються прибережні
захисні смуги. Прибережні захисні
смуги встановлюються по берегах річок
та навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною: а) для малих
річок, струмків і потічків, а також
ставків площею менш як 3 гектари - 25
метрів; б) для середніх річок,
водосховищ на них, водойм, а також
ставків площею понад З гектари - 50
метрів; в) для великих річок, водосховищ
на них та озер - 100 метрів. При крутизні
схилів більше трьох градусів
мінімальна ширина прибережної
захисної смуги подвоюється.

Згідно ч.4 ст.59 Земельного кодексу
України, громадянам та юридичним
особам органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування із
земель водного фонду можуть
передаватися на умовах оренди земельні
ділянки прибережних захисних смуг,
смуг відведення і берегових смуг
водних шляхів, озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб
(у тому числі рибництва (аквакультури),
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт,
догляду, розміщення та обслуговування
об'єктів портової інфраструктури і
гідротехнічних споруд тощо, а також
штучно створені земельні ділянки для
будівництва та експлуатації об'єктів
портової інфраструктури та інших
об'єктів водного транспорту. Землі
водного фонду можуть бути віднесені до
земель морського і річкового
транспорту в порядку, встановленому
законом.

Повноваження органів виконавчої влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування,
викладено у ст.122 Кодексу.

Зокрема у ч.5 ст.122 Кодексу, зазначено, що
обласні державні адміністрації на
їхній території передають земельні
ділянки із земель державної власності,
крім випадків, визначених частинами
третьою, четвертою і восьмою цієї
статті, у власність або у користування
у межах міст обласного значення та за
межами населених пунктів, а також
земельні ділянки, що не входять до
складу певного району, або у випадках,
коли районна державна адміністрація не
утворена, для всіх потреб.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладені обставини
суд приходить до висновку, що уточнені
позовні вимоги не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні уточненої позовної заяви
ОСОБА_1 до Заступника начальника
Головного управління Дерземагенства в
Закарпатській області Попович М. В. про
визнання протиправними дій Попович
М.В., третя особа - Головне управління
Держземагенства у Закарпатській
області, а саме відмову у дозволі на
складання проекту відведення
земельної ділянки в оренду для
сінокосіння площею 0,3995 га та
зобов'язання в законний спосіб надати
дозвіл на складання проекту відведення
земельної ділянки в оренду для
сінокосіння - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяП.П. Микуляк