Справа № 814/5083/13-а
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

м. Миколаїв

24 лютого 2014 року
Справа № 814/5083/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складi суддi
Малих О.В., за участю секретаря судового
засідання Зощак В.В.,

представника позивача: ПростяковЄ.О.,
довіреність б/н від 26.03.13р.;

представника відповідача: Сенік С.І.,
довіреність №02.1/1-05/3921 від 17.12.13р.;

розглянувши відкритому судовому
засіданні справу за

за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноторг» (пр.
Героїв Сталінграду, 113, м. Миколаїв, 54025)

до відповідача: Миколаївської митниці
Міндоходів (вул. Московська, 57-а, м.
Миколаїв, 54017)

про визнання протиправним та
скасування рішення від 17.10.2013р. №
504070000/2013/000016/1, визнання протиправною та
скасування картки відмови у митному
оформлення товарів № 504070000/2013/00048 від
17.10.2013р.,

Керуючись ст.ст. 2, 11, 158 - 163, 167 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 504070000/2013/000016/1 від
17.10.2013 року, прийняте Митним постом
«Костянтинівка» Миколаївської митниці
Міндоходів.

3. Визнати протиправним та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
504070000/2013/000048 від 17.10.2013 року, прийняту
Митним постом «Костянтинівка»
Миколаївської митниці Міндоходів.

4. Повернути з Державного бюджету
України Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноторг» () суму сплаченого судового
збору у розмірі 137,64 грн. (платіжні
доручення № 4974, № 4976 від 03.12.2013 року).

Постанова набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

24 лютого 2014 р.
Справа № 814/5083/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складi суддi
Малих О.В., за участю секретаря судового
засідання Зощак В.В.,

представника позивача: ПростяковЄ.О.,
довіреність б/н від 26.03.13р.;

представника відповідача: Сенік С.І.,
довіреність №02.1/1-05/3921 від 17.12.13р.;

розглянувши відкритому судовому
засіданні справу за

за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноторг» (пр.
Героїв Сталінграду, 113, м. Миколаїв, 54025)

до відповідача: Миколаївської митниці
Міндоходів (вул. Московська, 57-а, м.
Миколаїв, 54017)

про визнання протиправним та
скасування рішення від 17.10.2013р. №
504070000/2013/000016/1, визнання протиправною та
скасування картки відмови у митному
оформлення товарів № 504070000/2013/00048 від
17.10.2013р.,

в с т а н о в и в:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техноторг»,
звернувся до суду з позовом до
Миколаївської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 17.10.2013р. №
504070000/2013/000016/1, визнання протиправною та
скасування картки відмови у митному
оформлення товарів № 504070000/2013/00048 від
17.10.2013р.

Позов вмотивовано тим, що відповідач
неправомірно змінив вартість товарів,
що підлягали митному оформленню в бік
збільшення через незаконне, на думку
позивача, застосування відповідачем
методу визначення митної вартості за
ціною щодо подібних (аналогічних)
товарів замість застосованого
позивачем основного методу - за ціною
договору (контракту).

Відповідач проти позову заперечував,
зазначав, що для митного оформлення
товару позивачем не було надано
достатніх документів для визначення
митної вартості товару за основним
методом. Внаслідок застосування
автоматизованої системи контролю
ризиків у митного органу виникли
обґрунтовані сумніви щодо
задекларованої митної вартості товару,
а на вимогу відповідача підприємство
не надало додаткових документів на
підтвердження митної вартості товару
за основним методом, внаслідок чого
митний орган правомірно визначив митну
вартість товару із застосуванням
методу за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів.

У судовому засіданні 24.02.2014 року судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них фактичні дані,
суд дійшов висновку про
обгрунтованість заявлених вимог,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.05.2013р. між
позивачем (покупець, основними видами
діяльності якого є оптова торгівля
сільськогосподарськими машинами й
устаткуванням; виробництво машин і
устаткування для сільського та
лісового господарства; та ін.) та
компанією «CNH International SA» (Швейцарія)
укладено контракт поставки № UA-TT-WR-1-2013
на загальну суму 10000000 доларів США.
Продавець зобов'язався продати, а
покупець купити товар в межах цього
контракту згідно окремих додатків, що
укладаються між сторонами. Конкретні
умови та терміни поставки товару
визначаються у відповідних Додатках до
контракту, а ціна за одиницю товару
вказується в специфікаціях. Також
сторонами було укладено Додаток до
цього контракту №4 від 25.09.2013р.,
предметом поставки за яким є товар,
зазначений у специфікації №4 від
25.09.2013р., а саме трактор
сільськогосподарський New Holland, модель
Т7060 - в кількості одна одиниця, за
ціною 85040,00 USD та жатка зернова New Holland
модель 24GHCP в кількості 9 одиниць, ціною
10000,00 USD кожна. Оплата за товар, згідно з
контрактом.

Позивачем було заявлено для митного
декларування відповідно до декларації
митної вартості товар - зернову
жниварку 24GHCP (7,3м) без транспортного
візка, 2013 р.в., країна виробництва -
Польща. При цьому митна вартість
зазначеного товару була визначена
позивачем за основним методом - за
ціною договору (контракту) в сумі 10000
доларів США.

Для митного оформлення товарів
позивач, окрім МД № 504070000/2013/006591 від 17
жовтня 2013р., подав: декларацію митної
вартості товарів від 15 жовтня 2013р.,
контракт разом із додатком і
специфікацією, інвойс FTCNH130403870 від 30
вересня 2013 р., банківську гарантію від 30
травня 2013 р., акційну комерційну
пропозицію «CNH International SA» від 30 серпня
2013р., рішення ТОВ «Тестметрстандарт» №
1458-13 від 11 жовтня 2013р., договір на
перевезення № 39 від 24 липня 2013р.,
міжнародну товарно-транспортну
накладну від 15 жовтня 2013р., довідку
перевізника від 14 жовтня 2013р.

Митний орган витребував у позивача
додаткові документи - виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікацій, прайс-листи виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
експертними організаціями або
інформацію біржових організацій про
вартість товару.

Листом від 17 жовтня 2013р. позивач надав
митному органу комерційну пропозицію
від 30.08.2013р., повідомивши про те, що
процедура страхування товару
підприємством не проводилась.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що виконання вимоги
контролюючого органу щодо надання
каталогів, прейскурантів, а також
експертних висновків - неможливе в
зв'язку з їх відсутністю.

17 жовтня 2013р. митним постом
«Костянтинівка» Миколаївської митниці
прийняте рішення про коригування
митної вартості товарів №
504070000/2013/000016/1, яким здійснено
коригування вартості товару до 21019,55
дол. США. В цьому рішенні зазначено, що
за митну вартість прийнято вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продано на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього
(ВМД від 10.10.13р. №100270000/2013/210002). Цим же
органом 17 жовтня 2013р. складено Картку
відмови в прийнятті митної декларації
№504070000/2013/00048. У зв'язку із
вищевикладеним, митна вартість
визначена відповідачем за допомогою
другорядного методу на підставі ст.57 ч.1
п.2 пп. «б» МК України (за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів).

Досліджуючи обставини, з якими закон
пов'язує наявність або відсутність в
діях суб'єкта господарювання
інкримінованого правопорушення, суд
виходить з такого.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України (далі - МК України) митною
вартістю товарів, які переміщуються
через кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно зі ст.52 ч.1 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 Митного Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування. У разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Приписами ч. 6 ст. 54 МК України
визначено, що орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно ст. 57 МК України
передбачено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
Митного Кодексу України. Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 Митного
Кодексу України. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Системний аналіз правових норм, які
регулюють правовідносини, що є
предметом судового дослідження, вказує
на те, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості, зокрема
витребувати додаткові документи для
перевірки правильності митної
вартості товару за наявності підстав
для сумніву у правильності митної
оцінки товару.

В той же час, дискреційні функції
митних органів мають законодавчі
обмеження у випадках незгоди із
задекларованою митною вартістю. До
таких обмежень, зокрема, належить
процедура консультацій між митним
органом і декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
визначення митної вартості.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм Митного Кодексу
України. Застосуванню другорядних
методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 Митного
Кодексу України. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Які саме документи витребувати митний
орган повинен вирішувати в кожній
конкретній ситуації з урахуванням всіх
обставин і характеристик декларуємого
товару, а тому останній не може
посилатись на порушення цієї норми, у
зв'язку із тим, що декларант не надає
всіх передбачених наведеною нормою
документів, оскільки деяких
(необов'язкових) документів декларант
може об'єктивно не мати.

Аналіз документів поданих
підприємством до Митниці, дозволяє
стверджувати, що остання мала в своєму
розпорядженні всі дані, які надавали їй
можливість перевірити числові
значення складових митної вартості
товарів, які були задекларовані
позивачем. Так, у МД № 504070000/2013/ від 17
жовтня 2013р., вказано, що позивачем
декларується зернова жниварка 24GHCP. Ці
дані щодо найменування товару, його
вартості, співпадають із такими, що
зазначеними в інвойсі FTCNH130403870 від 30
вересня 2013р.

Крім того, позивач надав до суду лист
«CNH International SA» від 09 січня 2014р., в якому
продавець підтвердив, що ціна одиниці
товару - жатки зернової для
підприємства склала 10000,00 доларів США.
При цьому постачальником товару є
безпосередньо його виробник - компанія
CNH International SA, яка є загальновідомим
світовим концерном з виробництва
сільськогосподарської, будівельної та
промислової техніки.

Позивач має прямий договір з
виробником товару CNH International SA на
загальну суму 100000000 доларів США, що
також, враховуючи обсяги постачання,
сезонність та акційні знижки для
дилерів, дає змогу придбавати товар по
більш низькій ціні.

Посилання відповідача на ВМД №
100270000/2013/210002 від 10 жовтня 2013р., за якою
ціна одиниці аналогічного товару
(жатки зернової) є більшою, ніж
задекларована позивачем, в даному
випадку не має правового значення,
оскільки в судовому засіданні
встановлено, що позивачем жатки
зернові придбавались по акційній
пропозиції після закінчення сезону
збирання зернових культур в кількості 9
жаток, що підтверджується в тому числі
листом «CNH International SA» від 30 серпня 2013р.,
адресованим позивачеві, в якому
міститься пропозиція продажу
зернозбиральних комбайнів та зернових
жаток 24GHCP за ціною 10000,0 доларів США та
зазначено, що така ціна є дійсною за
умови придбання не менше 5 одиниць цієї
техніки.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачем придбано 9 одиниць жаток та
зернозбиральні комбайни, тобто
підтверджено право на отримання від
продавця спеціальної ціни.

Крім того суд зазначає , що ст. 3 ч. 1 п. 3
Цивільного кодексу України
передбачено, що однією з загальних
засад цивільного законодавства є
свобода договору; ст. 627 ч. 1 передбачає,
що сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

З аналізу наведених положень
цивільного законодавства вбачається,
що ціна договору є результатом
вільного волевиявлення сторін по
договору.

Митний кодекс України не забороняє
оформлення митної вартості за ціною
нижчою, ніж тієї ціни, по якій подібний
товар завозився раніше іншими
імпортерами.

Відповідач не надав доказів того, що
документи надані підприємством
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або документи не містять всіх
відомостей, які б підтверджували
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, тим самим
відповідач не довів існування підстав
для витребування додаткових доказів.
Вимоги відповідача про надання
декларантом додаткових документів
(прайс-листів та ін.) є формальними та
непропорційними (оскільки зазначені
документи відповідно до ч. 3 ст. 53 МК
України можуть бути податні тільки за
наявності їх у декларанта) і не
виключали можливість визначення
митної вартості товарів за ціною
договору,

За таких обставин неправомірним є
рішення відповідача про коригування
митної вартості товару з використанням
методу за вартістю операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну. А тому
рішення органу відповідача про
коригування митної вартості товарів №
504070000/2013/000016/1 від 17.10.2013р. підлягає
визнанню протиправним і скасуванню.
Відповідно підлягає визнанню
протиправним і скасуванню картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 504070000/2013/00048
від 17.10.2013р.

Вищенаведене є підставою для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 158 - 163, 167 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 504070000/2013/000016/1 від
17.10.2013 року, прийняте Митним постом
«Костянтинівка» Миколаївської митниці
Міндоходів.

3. Визнати протиправним та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
504070000/2013/000048 від 17.10.2013 року, прийняту
Митним постом «Костянтинівка»
Миколаївської митниці Міндоходів.

4. Повернути з Державного бюджету
України Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноторг» () суму сплаченого судового
збору у розмірі 137,64 грн. (платіжні
доручення № 4974, № 4976 від 03.12.2013 року).

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих

Постанова оформлена у відповідності до
ст.163 КАС України

та підписана суддею 26 лютого 2014 року.