Справа № 2а/2370/6092/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/29101/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління юстиції у Черкаській
області, Підрозділу примусового
виконання рішень Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області про скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом. В
обґрунтування позовних вимог зазначав,
що у провадженні Підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції (далі - ППВР ВДВС
ГУЮ) у Черкаській області перебував
виконавчий лист № 2-а-5234 виданий
Золотоніським районним судом
Черкаської області 16 листопада 2010 року.
Постановою державного виконавця ППВР
ВДВС ГУЮ у Черкаській області від 30
червня 2011 року закінчено виконавче
провадження. Вважаючи вказану
постанову незаконною, позивач просив
суд її скасувати та зобов'язати
відповідача вжити всіх заходів щодо
виконання виконавчого листа № 2-а-5234.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року, яку залишено без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалення нового судового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що судами порушено норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами встановлено, що 27 грудня 2010 року
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області відкрито виконавче
провадження на виконання виконавчого
листа №2-а-5234 від 16 листопада 2010 року,
виданого Золотоніським міськрайонним
судом Черкаської області, про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради нарахувати та виплатити
на користь ОСОБА_4 допомогу до 5-го
травня відповідно до частини 5 статті
12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» в розмірі 5-ти мінімальних
пенсій за віком, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму осіб, які
втратили працездатність,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» з урахуванням раніше
виплачених сум. Державним виконавцем
надано семиденний строк для
добровільного виконання з моменту
отримання копії постанови.

В зв'язку з тим, що рішення суду в
наданий строк для добровільного
виконання виконано не було, державним
виконавцем 10 січня 2011 року складено
акт про невиконання рішення суду та
прийнято постанову про накладення
штрафу на боржника у розмірі 340 грн, а
також направлено вимогу із
зобов'язанням повідомити в термін до 3-х
днів з моменту її отримання про факт
виконання рішення суду або причини
невиконання.

08 лютого 2011 року державним виконавцем
надіслано на адресу боржника вимогу,
згідно якої Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради зобов'язано в термін до 17
лютого 2011 року виконати рішення суду та
надати державному виконавцю
інформацію про його виконання.

21 лютого 2011 року державним виконавцем
складено акт про невиконання рішення
суду та втретє надіслано на адресу
боржника вимогу, згідно якої боржника
зобов'язано в термін до 28 лютого 2011 року
виконати рішення та надати державному
виконавцю інформацію щодо його
виконання.

За повторне невиконання рішення суду
без поважних причин державним
виконавцем постановою від 21 лютого 2011
року накладено штраф на боржника у
розмірі 680,00 грн.

24 травня 2011 року державним виконавцем
на адресу боржника направлено вимогу
із зобов'язанням повідомити в термін до
3-х днів з моменту отримання вимоги про
факт виконання рішення суду або
причини невиконання.

01 червня 2011 року Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради повідомило державного
виконавця про причини невиконання
рішення суду.

25 червня 2011 року відповідачем на адресу
Золотоніської міжрайонної прокуратури
Черкаської області направлено подання
про притягнення посадових осіб
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Золотоніської міської ради до
кримінальної відповідальності.

30 червня 2011 року державним виконавцем
прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі
пункту 11 частини 1 статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-XIV (далі - Закон № 606-ХІV). Саме
відповідно до вимог цього Закону
належить давати оцінку діям державного
виконавця щодо вчинення виконавчих
дій.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення,
суди виходили з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону
№ 606-ХІV Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону №
606-ХІV передбачено, що виконавче
провадження підлягає закінченню у
випадках повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадової особи), які видали
виконавчий документ, у випадку,
передбаченому частиною 3 статті 75 цього
Закону.

Частиною 3 статті 75 Закону № 606-ХІV
встановлено, що у разі якщо виконати
рішення без участі боржника неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Згідно із частиною 1 статті 89 Закону №
606-ХІV у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 3 вказаної статті
у разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Отже, державний виконавець діяв в межах
повноважень та у спосіб, встановлений
Законом № 606-ХІ.

Враховуючи наведене, суди дійшли
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, тому
підстав для скасування ухвалених
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, якщо суд не допустив порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваного
судового рішення, то суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К.
Черпак