Справа № 813/511/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2014 року 12 год. 02 хв. м.
Львів № 813/511/14
Львівський окружний адміністративний
суд, суддя Кедик М.В., секретар судового
засідання Харів М.Ю.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Копко І.В.,
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1до Управління Служби
безпеки України у Львівській
областіпро визнання незаконними і
скасування актів та зобов'язання
ОСОБА_1 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Служби безпеки
України у Львівській області (далі -
Управління СБУ у Львівській області,
відповідач), з урахуванням заяви про
зміну позовних вимог просить суд:
- визнати незаконним та скасувати акт
від 24.10.2013 року спеціального
розслідування нещасного випадку, що
стався 04 липня 2004 року об 11 год. 00 хв.,
- визнати незаконним та скасувати акт
від 24.10.2013 року № 9 про нещасний випадок,
не пов'язаний з виконанням обов'язків
військової служби, форми НТВС;
- зобов'язати Управління СБУ у
Львівській області повторно провести
спеціальне розслідування нещасного
випадку, що стався 04.07.2004 року об 11 год. 00
хв. із майором ОСОБА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що проходив військову службу
в Управлінні СБУ у Львівській області.
04 липня 2004 року приблизно об 11 год. під
час виконання ним обов'язків
військової служби, а саме під час
службової поїздки на зустріч із
оперативним джерелом для отримання
інформації відповідно до
оперативно-розшукової справи із
використанням власного транспортного
засобу в інтересах служби із ним
трапився нещасний випадок (ДТП). З місця
ДТП позивача було доставлено в
Комунальну міську клінічну лікарню
швидкої медичної допомоги, де він
перебував на стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні № 1 з 04
липня по 09 серпня 2004 року. Під час
проведення оперативного лікування
позивачу ампутовано праву нижню
кінцівку на рівні нижньої третини
гомілки. 03 жовтня 2013 року наказом СБУ №
410/ДСК призначена комісія із
розслідування вищезазначеного
нещасного випадку. Однак, на думку
позивача, складений акт спеціального
розслідування нещасного випадку від 24
жовтня 2013 року та акт № 9 від 24 жовтня 2013
року про нещасний випадок, не
пов'язаний з виконанням обов'язків
військової служби, форми НТВС, згідно з
яким комісія дійшла висновку, що даний
нещасний випадок стався в період
проходження військової служби за
межами підрозділу Служби безпеки
України, у позаслужбовий час та не
пов'язаний із виконанням обов'язків
військової служби є незаконним, а
отримані висновки не відповідають
Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила з
підстав викладених у письмових
запереченнях, просила відмовити у
задоволенні позову. Зазначила, що
відповідач діяв відповідно до Розділу 3
п. 3.1 Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків з
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Наказом СБУ від
12.12.2002 року № 443. На підставі Наказу СБУ
№ 410/ДСК від 03.10.2013 року, призначеною
комісією проведено спеціальне
розслідування нещасного випадку, що
стався з позивачем 4 липня 2004 року. За
результатами проведеного
розслідування, згідно п. 3.4
вищеозначеного Порядку, на підставі
наявних матеріалів нещасного випадку
складено акт від 24.10.2013 року за формою
НВС-2 та зроблено висновок, що нещасний
випадок із співробітником Управління
СБУ у Львівській області ОСОБА_1 стався
в період проходження військової служби
за межами підрозділу Служби безпеки
України у позаслужбовий час та не
пов'язаний із виконанням обов'язків
військової служби. Дане рішення було
відображено в акті № 9 про нещасний
випадок, не пов'язаний з виконанням
обов'язків військової служби від 24.10.2013
року за формою НТВС, відповідно до п. 1.8
Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків з
військовослужбовцями Служби безпеки
Оскільки нещасний випадок з позивачем
мав місце 4 липня 2004 року - у неділю,
вихідний день та відсутня будь-яка
інформація і документи, що
підтверджують причини і необхідність
виконання обов'язків військової служби
позивачем у позаслужбовий час, тому
рішення комісії про те, що нещасний
випадок не пов'язаний з виконанням
обов'язків військової служби є
законним та прийнятий на підставі
наявних матеріалів спеціального
розслідування даної події.

Заслухавши думку представників сторін,
пояснення свідка, дослідивши матеріали
справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд встановив
наступне.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Службу
безпеки України", Служба безпеки
України - державний правоохоронний
орган спеціального призначення, який
забезпечує державну безпеку України.

Статтею 5 Закону визначено, що
діяльність Служби безпеки України
здійснюється на основі дотримання прав
і свобод людини. Органи і співробітники
Служби безпеки України повинні
поважати гідність людини і виявляти до
неї гуманне ставлення, не допускати
розголошення відомостей про особисте
життя людини. У виняткових випадках з
метою припинення та розкриття
державних злочинів окремі права та
свободи особи можуть бути тимчасово
обмежені у порядку і межах, визначених
Конституцією та законами України.
Неправомірне обмеження законних прав
та свобод людини є неприпустимим і
тягне за собою відповідальність згідно
з законодавством. Орган Служби безпеки
України у разі порушення його
співробітниками при виконанні
службових обов'язків прав чи свобод
людини повинен вжити заходів до
поновлення цих прав та свобод,
відшкодування заподіяної моральної і
матеріальної шкоди, притягнення винних
до відповідальності. Служба безпеки
України на вимогу громадян України у
місячний строк зобов'язана дати їм
письмові пояснення з приводу обмеження
їх прав чи свобод. Такі особи мають
право оскаржити до суду неправомірні
дії посадових (службових) осіб та
органів Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про Службу безпеки України" - кадри
Служби безпеки України складають:
співробітники-військовослужбовці,
працівники, які уклали трудовий
договір із Службою безпеки України, а
також військовослужбовці строкової
служби.

ОСОБА_1, з 1997 року проходив військову
службу в Службі безпеки України. У 2004
році перебував на посаді помічника
начальника 2 напрямку 2 відділу ГВ «К»
УСБ України у Львівській області.

Як підтверджується матеріалами справи,
04.07.2004 року на 533 км + 300 м автодороги
Київ-Чоп відбулась
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої позивач ОСОБА_1,
керуючи автомобілем марки «Тойота»
Ленд Крузер д.н.з. НОМЕР_1, здійснив
зіткнення з металевою балкою
огородження, внаслідок чого частина
металевої балки відірвалась та пробила
автомобіль наскрізь, пошкодивши при
цьому ногу позивача.

Згідно медичної картки ОСОБА_1 04.07.2004
року о 13 год. 30 хв. Його було
госпіталізовано до Комунальної
міської клінічної лікарні швидкої
медичної допомоги, де він перебував на
лікуванні до 09.08.2004 року із діагнозом
травматичне розчавлення правої стопи,
струс головного мозку, травматичний
шок І - ІІ ступенів, ампутаційна кукса
правої гомілки.

Відповідно до довідки начальника 2
відділу ГВ «К» УСБ України у Львівській
області полковника ОСОБА_5 від 11.10.2004
року, помічник начальника 2 напрямку 2
відділу ГВ «К» майор ОСОБА_1 04.07.2004 року
отримав травму, яка не пов'язана з
виконанням ним службових обов'язків.

Згідно з довідкою начальника 2 відділу
ГВ «К» УСБ України у Львівській області
полковника ОСОБА_5 від 11.11.2004 року в ході
додаткового встановлення обставин
дорожньо-транспортної пригоди було
з'ясовано, що 04.07.2004 року помічник
начальника 2 напрямку 2 відділу ГВ «К»
Управління СБУ у Львівській області
майор ОСОБА_1 отримав травму при
виконанні службових обов'язків.
Довідку від 11.10.2004 року просить вважати
недійсною.

Розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, які сталися зі
співробітниками-військовослужбовцями
і військовослужбовцями строкової
служби (далі - військовослужбовці) під
час виконання обов'язків військової
служби здійснюється відповідно до
Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків з
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженим Наказом СБУ від
12.12.2002 року № 443, та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 08.01.2003
року № 11/7332 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.2 Порядку
розслідуванню підлягають раптове
погіршення стану здоров'я, поранення,
травми, у тому числі отримані
внаслідок тілесних ушкоджень,
заподіяних іншою особою, отруєння,
теплові удари, опіки, обмороження,
утоплення, ураження електричним
струмом, блискавкою, іонізуючим
випромінюванням, а також ушкодження,
отримані внаслідок аварій, пожеж,
стихійного лиха (землетруси, зсуви,
повені, урагани та інші надзвичайні
події), контакту з тваринами, комахами
та іншими представниками фауни і флори,
що призвели до втрати
військовослужбовцем працездатності на
один чи більше робочих днів, а також
смертельні випадки з
військовослужбовцями при виконанні
обов'язків військової служби (далі -
нещасні випадки).

Пунктом 1.3 Порядку передбачено, що за
результатами розслідування
складається акт про нещасний випадок
за формою НВС-1. Військовослужбовці
вважаються такими, що виконують
обов'язки військової служби:

а) на шляху прямування на
службу або із служби, під час
службових поїздок, повернення до місця
служби;

б) на території підрозділу,
органу, закладу СБУ протягом робочого
(учбового) часу, включаючи і перерви,
установлені розпорядком (розкладом
занять);

в) за межами території підрозділу,
органу, закладу СБУ, якщо перебування
там відповідало обов'язкам
військовослужбовця або він був
направлений туди за наказом
відповідного командира (начальника);

г) при виконанні державних або
громадських обов'язків, хоч ці
обов'язки й не були пов'язані з
військовою службою;

ґ) при виконанні обов'язку з
урятування людського життя, охорони
державної, комунальної і приватної
власності, підтримання військової
дисципліни та охорони правопорядку;

д) використання власного
транспортного засобу в інтересах
підрозділу, органу, закладу СБУ з
дозволу або за дорученням
керівництва підрозділу, органу,
закладу СБУ в установленому порядку.

Згідно з п. 1.8 Порядку якщо за
результатами роботи комісії з
розслідування прийнято рішення, що про
нещасний випадок не повинен складатися
акт за формою НВС-1, то про такий
нещасний випадок складається акт про
нещасний випадок за формою НТВС.

Порядок повідомлення про нещасні
випадки, їх розслідування та ведення
обліку, створення комісії з
розслідування та порядок її діяльності
визначено розділом 2 Порядку.

Як передбачено п. 2.1 Порядку про кожний
нещасний випадок
військовослужбовець (свідок), який його
виявив, або сам потерпілий повинні
негайно повідомити безпосереднього чи
прямого начальника потерпілого (далі -
начальник потерпілого) та начальника
підрозділу, органу, закладу СБУ, де
стався нещасний випадок, і вжити
заходів щодо надання необхідної
допомоги потерпілому.

Відповідно до п. 2.2 Порядку
начальник потерпілого або начальник
підрозділу, органу, закладу СБУ, де
стався нещасний випадок, зобов'язаний:

а) терміново організувати
надання медичної допомоги
потерпілому і в разі необхідності
доставити його до
лікувально-профілактичного закладу;

б) якщо потерпілий є представником
іншого підрозділу, органу, закладу СБУ,
- повідомити начальника цього
підрозділу, органу, закладу СБУ;

в) зберегти до прибуття комісії з
розслідування обстановку та
устаткування у такому стані, у якому
вони були на момент події (якщо це не
загрожує життю та здоров'ю інших людей
і не призведе до більш тяжких
наслідків), а також ужити заходів щодо
недопущення подібних випадків.

Згідно з п. 2.3 Порядку начальники
підрозділів, органів та закладів СБУ,
де стався нещасний випадок, які мають
у своєму складі підрозділи роботи з
особовим складом, отримавши
повідомлення про нещасний випадок,
організовують його розслідування, для
чого наказом призначають комісію, до
складу якої входять: спеціаліст з
охорони праці підрозділу, органу,
закладу СБУ (голова комісії); начальник
(заступник начальника) структурного
підрозділу СБУ, де стався нещасний
випадок; посадова особа підрозділу
роботи з особовим складом. У разі
потреби до складу комісії можуть
входити й інші посадові особи та
спеціалісти.

Начальники підрозділів Центрального
управління СБУ, де стався нещасний
випадок, які не мають у своєму складі
підрозділів роботи з особовим
складом, готують накази про
призначення комісії з розслідування у
вищевказаному складі за підписом
керівництва Служби безпеки України.

Відповідно до п. 2.4 Порядку
комісія з розслідування нещасного
випадку зобов'язана протягом трьох
діб:

а) обстежити місце нещасного випадку,
опитати свідків і осіб, які причетні до
нього, та отримати пояснення
потерпілого, якщо це можливо;

б) визначити відповідність умов і
безпеки служби (місця праці) вимогам
нормативно-правових актів про охорону
праці;

в) з'ясувати обставини і причини, що
призвели до нещасного випадку,
визначити, пов'язаний чи не пов'язаний
цей випадок з виконанням службових
завдань, дотриманням визначених
нормативними документами
технологічних процесів, розпоряджень
начальників;

г) визначити осіб, які
припустилися порушення
нормативно-правових актів про охорону
праці, а також розробити заходи щодо
запобігання подібним нещасним
випадкам;

ґ) скласти акт розслідування
нещасного випадку з
військовослужбовцем під час виконання
обов'язків військової служби за формою
НВС-2 (додаток 3) у трьох примірниках, а
також акт за формою НВС-1 або акт за
формою НТ у шести примірниках і подати
його на затвердження начальнику
підрозділу, органу, закладу СБУ, де
стався нещасний випадок.

У випадках, зазначених у п. 2.11 цього
Порядку, термін розслідування
продовжується до отримання
матеріалів відповідних державних
органів нагляду за безпекою руху.

До першого примірника акта
розслідування за формою НВС-2 (далі -
акт розслідування нещасного випадку)
додаються акт за формою НВС-1 або НТВС,
пояснення свідків, потерпілого, а
також витяги з експлуатаційної
документації, схеми, фотографії та
інші документи, що характеризують
стан робочого місця (устаткування,
машини, апаратури тощо), у разі
необхідності також медичний висновок
щодо діагнозу ушкодження здоров'я
потерпілого внаслідок нещасного
випадку, а також про наявність в
організмі потерпілого алкоголю чи
наркотичних речовин.

Згідно з п. 2.11 Порядку нещасні
випадки, що сталися з
військовослужбовцями в результаті
дорожньо-транспортної пригоди (ДТП),
розслідуються відповідно до цього
Порядку з обов'язковим використанням
матеріалів розслідування відповідних
державних органів нагляду за безпекою
руху. У цьому випадку термін
розслідування продовжується до
отримання матеріалів відповідних
державних органів нагляду за безпекою
руху.

Висновки зазначених органів
про причини нещасного випадку й осіб,
які припустилися порушення
нормативних актів, долучаються
підрозділом, органом, закладом СБУ,
військовослужбовцем якого є
потерпілий, або головою комісії з
розслідування нещасного випадку до
інших матеріалів щодо цього
нещасного випадку незалежно від
порушення кримінальної справи.

Згідно з п. 2.13 Порядку контроль
за своєчасністю й об'єктивністю
розслідування нещасних випадків,
документальним оформленням та обліком,
виконанням заходів щодо усунення їх
причин здійснюється спеціалістом з
охорони праці підрозділу, органу,
закладу СБУ, а також ІПН та ОП.

ІПН та ОП має право вимагати від
начальника підрозділу, органу,
закладу СБУ складання акта за формою
НВС-1 або його перегляду, якщо
встановлено, що допущено порушення
вимог цього Порядку або інших
нормативних актів з охорони праці.

Згідно з п. 3.1 Порядку нещасні випадки з
тяжкими наслідками, у тому числі з
можливою інвалідністю потерпілого
підлягають спеціальному
розслідуванню.

Пунктом 3.3 Порядку встановлено, що
нещасні випадки, зазначені в п. 3.1
цього Порядку, належать до
надзвичайних подій у Службі безпеки
України. Спеціальне розслідування цих
випадків проводиться комісією, яка
призначається наказом керівництва
Служби безпеки України. До складу
комісії входять: посадова особа ІПН та
ОП (заступник голови комісії);
спеціаліст з охорони праці підрозділу,
органу, закладу СБУ, де стався нещасний
випадок; начальник (заступник
начальника) структурного підрозділу
СБУ, де стався нещасний випадок. У разі
необхідності до складу комісії
залучаються інші посадові особи та
спеціалісти.

Відповідно до п. 3.4 Порядку передбачено,
що спеціальне розслідування нещасних
випадків проводиться протягом 10
робочих днів. У разі потреби
встановлений строк може бути
продовжений посадовою особою Служби
безпеки України, яка призначила
розслідування. За результатами
розслідування складається акт за
формою НВС-2, а також оформляються
інші матеріали, передбачені п. 3.10 цього
Порядку.

Згідно з п. 3.10 Порядку до матеріалів
спеціального розслідування
нещасного

випадку належать:

а) витяг з наказу Служби
безпеки України про організацію
спеціального розслідування нещасного
випадку;

б) акт розслідування нещасного
випадку (форма НВС- 2);

в) протокол огляду місця події
нещасного випадку, що стався (додаток
8);

г) ескіз місця нещасного
випадку, що стався (додаток 9),
необхідні плани, схеми, фотознімки
місця події тощо;

ґ) припис посадової особи ІПН та
ОП за формою НВС-4 (якщо він видавався);

д) копія акта за формою НВС-1 на
кожного потерпілого окремо;

е) висновок експертизи
(науково-технічної, медичної тощо),
якщо вона проводилася;

є) медичний висновок про
причини смерті або характер травми
потерпілого, а також про наявність в
його організмі алкоголю, наркотичних
або токсичних речовин (у разі потреби);

ж) протоколи опитування
потерпілих, свідків та інших осіб,
причетних до нещасного випадку, що
стався (додаток 10), та пояснювальні
записки потерпілих, свідків та інших
осіб, причетних до нещасного випадку,
що стався (додаток 11);

з) копії документів про
проходження потерпілим навчання та
інструктажів з охорони праці;

и) копії приписів з охорони
праці, що стосуються нещасного
випадку, наданих начальнику
підрозділу, органу, закладу СБУ
(начальнику структурного підрозділу)
ІПН та ОП (спеціалістом з охорони
праці підрозділу, органу, закладу
СБУ) до настання нещасного випадку і
під час його розслідування;

і) витяги з нормативних актів про
охорону праці, вимоги яких були
порушені;

ї) довідка про заподіяну
нещасним випадком матеріальну шкоду та
про надання потерпілому чи членам
його сім'ї матеріальної допомоги;

й) копія наказу начальника
підрозділу, органу, закладу СБУ або
керівництва Служби безпеки України
згідно з пунктом 3.9 цього Порядку.

З аналізу наведених норм, суд
звертає увагу на те, що вказаним
Порядком визначено обов'язок
відповідних службових осіб Служби
безпеки України провести
розслідування нещасного випадку, що
стався із військовослужбовцем та
скласти відповідний акт.

Судом встановлено, що внаслідок
нещасного випадку із ОСОБА_1, у період
проходження ним військової служби в
Управлінні СБУ у Львівській області,
службове розслідування не було
проведено.

Відповідачем не надано суду жодних
об'єктивних доказів чи пояснень на
підтвердження того, чому у випадку з
ОСОБА_1 не було виконано вимоги Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків з
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженим наказом Служби
безпеки України від 12 грудня 2002 року №
443.

Разом з тим, пунктом 2.8 Порядку
встановлено, що нещасний випадок, про
який своєчасно не повідомили
начальника потерпілого чи начальника
підрозділу, органу, закладу СБУ, де
стався нещасний випадок, незалежно від
терміну, коли він стався, або внаслідок
якого втрата непрацездатності настала
не одразу, незалежно від терміну, коли
він стався, розслідується згідно з цим
Порядком протягом місяця після
надходження письмового повідомлення
від потерпілого чи особи, яка
представляє його інтереси. Питання
про складання акта за формою НВС-1
вирішується комісією з розслідування,
а в разі незгоди потерпілого чи особи,
яка представляє його інтереси, з
рішенням комісії це питання
розв'язується у порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Як вбачається із матеріалів
справи, лише після надходження
письмового повідомлення потерпілого
ОСОБА_1 (вх. № С-221 від 11.04.2013 року) у 2013
році наказом СБУ від 03.10.2013 року № 410/ДСК
призначено комісію зі спеціального
розслідування нещасного випадку, що
стався 04.07.2004 року з майором ОСОБА_1 та
проведено спеціальне розслідування в
період з 04.10.2013 року по 24.10.2013 року.

За результатами спеціального
розслідування складено акт за формою
НВС-2 від 24.10.2013 року.

Відповідно до зазначеного акта,
комісією зі спеціального
розслідування зроблено висновок, що
«нещасний випадок із співробітником
Управління СБУ у Львівській області
ОСОБА_1 стався в період проходження
військової служби за межами підрозділу
Служби безпеки України, у
позаслужбовий час та не пов'язаний із
виконанням обов'язків військової
служби, даний нещасний випадок
береться на облік та про нього
складається акт за формою НТВС».

Дане рішення було відображено в акті №
9 про нещасний випадок, не пов'язаний з
виконанням обов'язків військової
служби від 24.10.2013 року за формою НТВС.

Як вбачається з протоколу засідання
комісії зі спеціального розслідування
нещасного випадку з ОСОБА_1 від 24.10.2013
року «комісією встановлено, що наявних
документів недостатньо для
встановлення факту виконання ОСОБА_1
обов'язків військової служби, а саме:

- відсутня інформація, яка
підтверджує причини і необхідність
виконання обов'язків військової служби
(задач, завдань) у позаслужбовий час;

- відсутні пояснення керівників
підрозділу, яким відома інформація
щодо виконання ОСОБА_1 завдання у цей
день; санкції, дозволи на виконання
завдання ОСОБА_1 (у вихідний день), з
використанням особистого
автотранспорту;

- відсутні свідки (співробітники
Управління), які могли засвідчити факт
виконання ОСОБА_1 завдання в цей день;

- довідки начальника 2 напрямку 2
відділу ГВ «К» Управління СБУ у
Львівській області полковника ОСОБА_5
від 11.10.2004 та 11.11.2004 року (які долучені
до медичної книжки) містять протиріччя
щодо виконання ОСОБА_1 службових
обов'язків. Підтвердити або
спростувати інформацію зазначену в
довідках ОСОБА_5 не зміг (пояснення від
23.10.2013 року);

- у 2004 році та наступних роках
службове розслідування за фактом
травмування ОСОБА_1 в результаті ДТП не
проводилось.

Враховуючи викладене та те, що
встановлення факту виконання
потерпілим обов'язків військової
служби немає за можливе, комісія дійшла
висновку, що нещасний випадок із
співробітником Управління СБУ у
Львівській області ОСОБА_1 стався в
період проходження військової служби
за межами підрозділу Служби безпеки
України, у позаслужбовий час та не
пов'язаний із виконанням обов'язків
військової служби; взяти на облік та
скласти про нього акт за формою НТВС».

Виходячи зі змісту протоколу висновок
комісії зі спеціального розслідування
про те, що нещасний випадок із ОСОБА_1
стався у період проходження військової
служби за межами підрозділу Служби
безпеки України, у позаслужбовий час та
не пов'язаний із виконанням обов'язків
військової служби базується на
відсутності інформації, яка б
підтверджувала виконання обов'язків
військової служби ОСОБА_1 у день
нещасного випадку.

Разом з тим у матеріалах спеціального
розслідування наявна довідка
начальника 2 відділу ГВ «К» УСБУ у
Львівській області ОСОБА_5 від 11.11.2004
року про те, що в ході додаткового
встановлення обставин
дорожньо-транспортної пригоди було
з'ясовано, що 04.07.2004 року помічник
начальника 2 напрямку 2 відділу ГВ «К»
Управління СБУ у Львівській області
майор ОСОБА_1 отримав травму при
виконанні службових обов'язків.
Довідку від 11.10.2004 року, де вказує, що
травма не пов'язана з виконанням ОСОБА_1
службових обов'язків, просить вважати
недійсною.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 пояснив, що у 2004 році обіймав
посаду начальника 2 відділу ГВ «К» УСБУ
у Львівській області, вказує, що
функціональними обов'язками ОСОБА_1
були передбачені зустрічі із
оперативними джерелами, в тому числі і
в позаробочий час, вказує, що виїзд
ОСОБА_1 04.07.2004 року був пов'язаний зі
службовою діяльністю, проте обставин
такого виїзду він не пригадує.

Також, ОСОБА_1 у своїх поясненнях
вказує, що 04.07.2004 року працюючи по одній
із його оперативно-розшукових справ у
терміновому порядку виїхав для
проведення оперативних заходів на
зустріч з особою - з оперативною
зашифровкою «ОСОБА_6», яка відповідно
до чинного законодавства
співпрацювала з органами СБУ на
конфіденційній основі, прізвище особи
пам'ятає, проте розкрити може лише у
визначеному законом порядку.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що
комісією зі спеціального
розслідування не перевірено факти, на
які посилається потерпілий ОСОБА_1 та
не співставлено їх з інформацією,
зазначеною у довідці його
безпосереднього керівника.

Суд також звертає увагу на наступне.

Частиною 3 ст. 2 КАС України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень.

Так, відповідно до частини 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС
України критеріям перевіряється судом
з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

У розумінні КАС України виявлення
невідповідності діяльності суб'єкта
владних повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності
слугує підставою для задоволення
адміністративного позову за умови, що
встановлено порушення прав, свобод та
інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що усі рішення
та дії суб'єкта владних повноважень
мають підзаконний характер, тобто
повинні бути прийняті (вчинені) на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: …(3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Цей критерій вимагає від суб'єкта
владних повноважень враховувати як
обставини, на обов'язковість
урахування яких прямо вказує закон, так
і інші обставини, що мають значення у
конкретній ситуації. Суд вважає, що для
цього відповідач повинен був ретельно
зібрати і дослідити матеріали, що мають
доказове значення у справі.

Проаналізувавши матеріали справи та
вимоги чинного законодавства України,
суд дійшов висновку про протиправність
актів відповідача, оскільки висновки
викладені у них є необґрунтованими,
тобто прийняті без ураховання усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Вищевказані факти повинні бути
детально проаналізовані відповідачем
в ході проведення службового
розслідування, за результатами якого
повинен бути складений акт
розслідування відповідно до вимог
чинного законодавства України.

Суд звертає увагу на те, що суб'єкт
владних повноважень повинен уникати
прийняття невмотивованих висновків,
обґрунтованих припущеннями, а не
конкретними обставинами.

Частиною 1 ст. 11 КАС України визначено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 ст. 71 КАС
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві
посилання Позивача є обгрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
акт від 24 жовтня 2013 року спеціального
розслідування нещасного випадку, що
стався 04 липня 2004 року об 11 год. 00 хв.,
форма НВС-2.

3. Визнати протиправним та скасувати
акт від 24 жовтня 2013 року № 9 про
нещасний випадок, не пов'язаний з
виконанням обов'язків військової
служби, форми НТВС.

4. Зобов'язати Управління Служби
безпеки України у Львівській області
повторно провести спеціальне
розслідування нещасного випадку, що
стався 04 липня 2004 року об 11 год. 00 хв. із
майором ОСОБА_1

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (ЄДРПОУ
НОМЕР_2, АДРЕСА_1) 73 (сімдесят три) гривні
08 копійок судового збору.

Постанова суду першої інстанції
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена
19 травня 2014 року.

Суддя
Кедик М.В.