Справа № 810/5187/13-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5187/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді:
Ганечко О.М.,

суддів:
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі
Біднячук Ю.С,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ірпені Київської області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013 року
у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ірпені
Київської області, відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції у
Київській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 звернувся до суду Ірпінського
міського суду Київської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ірпені Київської області, відділу
Державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції про скасування вимоги про
сплату боргу, повідомлення-розрахунку,
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 9 вересня 2013 року
дану адміністративну справу передано
до Київського окружного
адміністративного суду згідно правил
предметної підсудності.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013 року
позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України у місті Ірпені Київської
області про сплату недоїмки №Ф14 від
24.04.2013 року.

Скасовано постанову відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження
№38550722 від 10.06.2013 року.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідачем Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Ірпені
Київської області подано апеляційну
скаргу, в якій він просить скасувати
оскаржувану постанову та постановити
нову, якою відмовити в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на незаконність,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, невідповідність фактичних
обставин справи висновкам суду,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.

Позивач заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, просив залишити
постанову суду першої інстанції без
змін.

Представник відповідача не з'явився,
будучи належним чином повідомленим, що
не перешкоджає слуханню спірного
питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновок відповідача про те, що
позивач, як пенсіонер за віком, пенсія
якому призначена із зниженням
пенсійного віку, повинен сплачувати за
себе єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, є помилковим і
не відповідає фактичним обставинам
справи, а тому відповідачем
неправомірно нарахована позивачу
недоїмка зі сплати єдиного внеску.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач - ОСОБА_4 зареєстрований як
фізична особа-підприємець 23.02.1998 року, є
платником єдиного податку, згідно
свідоцтва серії НОМЕР_1 від 30.05.2012 року.

Відповідно до посвідчення серії
НОМЕР_2, позивач є громадянин, який
постійно проживає на території
посиленого радіоекологічного контролю
(категорія 4), а згідно пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_3, зазначено
вид пенсії - за віком.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Ірпені Київської області направлено
позивачу вимогу про сплату недоїмки
№Ф14 щодо сплати позивачем єдиного
внеску, заборгованість зі сплати якого
станом на 24.04.2013 року склала 4572,42 грн.

10.06.2013 року відділом Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження №38550722 на
підставі вищевказаної вимоги
Управління Пенсійного фонду №Ф14 від
24.04.2013 року.

З огляду на вищевстановлене, суд
апеляційної інстанції приходить до
наступного.

Принципи, засади і механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (Закон №1058-ІV).

Як встановлено статтею 1 вказаного
Закону, пенсіонером є особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

За визначенням цієї ж статті пенсія - це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно положень частини першої статті 9
Закону №1058-ІV, за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання;
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Законом України "Про пенсійне
забезпечення" також визначені види
пенсій, серед яких є і державна пенсія
за віком.

Згідно статті 15 такого Закону, умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" або їм надається право на
одержання пенсій на підставах,
передбачених цим Законом.

За правилами частини першої статті 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№796-XII (Закон №796-XII), особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 14 Закону №796-XII, для встановлення
пільг і компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
зокрема, особи, які постійно проживають
або постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років, -
категорія 4.

Так, частиною першою статті 55 Закону
№796-XII зазначеним особам, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у
розумінні чинного законодавства як про
пенсійне забезпечення, так і про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування і соціальний
захист постраждалих від
Чорнобильської катастрофи, позивач є
особою, що отримує саме пенсію за віком.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (Закон №2464-VI).

Стаття 1 цього Закону визначає єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (єдиний внесок)
як консолідований страховий внесок,
збір якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону
№2464-VI встановлено, що платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої статті 4 Закону №2464-VI, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до статті 12 Закону №1058-ІV
особи, які досягли 16-річного віку та не
належать до кола осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню відповідно до
статті 11 цього Закону, у тому числі
іноземці та особи без громадянства, які
постійно проживають або працюють на
території України, громадяни України,
які постійно проживають або працюють
за межами України, якщо інше не
встановлено міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, мають право на
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати
добровільну участь у солідарній
системі або в накопичувальній системі
пенсійного страхування, або одночасно
в обох системах відповідно до
укладеного договору про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(далі - договір про добровільну участь)
згідно із Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування"

Таким чином, особи які не підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню можуть брати
добровільну участь у солідарній
системі або в накопичувальній системі
пенсійного страхування, або одночасно
в обох системах. У такому разі вони
подають до органу доходів та зборів за
місцем проживання відповідну заяву в
порядку та за формою, встановленими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування

На момент розгляду справи по суті, у
суду відсутні докази на підтвердження
факту укладення договору про
добровільну участь ОСОБА_4 у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Судом першої інстанції вірно не взято
до уваги посилання відповідача на той
факт, що позивач не є пенсіонером за
віком, у розумінні положень Закону
№2464-VI, адже пенсія йому призначена з
урахуванням положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
ч.4 ст.4 Закону №2464-VI не містить
виключень при її застосуванні щодо
пенсій за віком, призначених на
пільгових умовах.

Положення ст.55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
кореспондуються з положеннями ст.26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення. Вказана
норма не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Отже, відповідач неправомірно та
безпідставно звужує коло осіб, які
звільняються від сплати єдиного
внеску.

Таким чином, необхідними умовами
застосування положень ч.4 ст.4 Закону
№2464-VI є отримання статусу пенсіонера
та отримання відповідно до закону
пенсії або соціальної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 08.04.2014 року (номер в ЄДРСР
38311424).

Враховуючи, що позивач є пенсіонером,
отримує пенсію за віком та не укладав
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вимога Управління Пенсійного фонду
України в м. Ірпені Київської області
про сплату боргу (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 24.04.2013 №Ф14 у
розмірі 4572,42 грн. є протиправною та
підлягає скасуванню.

Також слід зазначити, що суд першої
інстанції у оскаржуваній постанові
зазначив, що констатуючи
протиправність вимоги Управління
Пенсійного фонду України у місті
Ірпені №Ф14 від 24.04.2013 року, на підставі
якої було відкрито виконавче
провадження, вважав за необхідне
скасувати постанову відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження
№38550722 від 10.06.2013 року, з чим колегія
суддів не може погодитись, виходячи з
наступного.

Колегія суддів вважає, що державним
виконавцем 10.06.2013 року правомірно та у
відповідності до положень ст.ст.17, 19
Закону України «Про виконавче
провадження», було відкрито виконавче
провадження №38550722, на підставі
вищевказаної вимоги Управління
Пенсійного фонду №Ф14 від 24.04.2013 року,
яка не була скасована та підлягала
примусовому виконанню.

Окрім того, підстав для відмови у
відкритті виконавчого провадження,
передбачених ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження» на момент
отримання вимоги Управління
Пенсійного фонду України в м. Ірпені
Київської області про сплату боргу
(недоїмки) з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 24.04.2013 №Ф14 -
не було.

А отже, дії Державної виконавчої служби
Ірпінського міського Управління
юстиції у Київській області
відповідали нормам чинного
законодавства, та вчинені в межах
наданих повноважень.

Вказане є підставою для скасування
оскаржуваного рішення в частині
задоволення позовних вимог про
скасування постанови відділу
Державної виконавчої служби
Ірпінського міського Управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження №38550722 від 10.06.2013 року,
оскільки в даному випадку суд першої
інстанції з порушенням норм
матеріального права, помилково
задовольнив позовні вимоги в цій
частині.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач Управління Пенсійного
фонду України у місті Ірпені Київської
області, як суб'єкт владних
повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.72
КАС України, не надав до суду належних
доказів правомірності його дій щодо
прийняття вимоги, а тому така вимога
судом першої інстанції обґрунтовано
визнана протиправною та скасована.

Колегія суддів критично відноситься до
посилань в апеляційній скарзі про
правомірність дій Управління
Пенсійного фонду України у місті
Ірпені Київської області, оскільки ним
помилково трактуються норми
законодавства, а тому не можуть бути
взяті до уваги судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду, суд
апеляційної інстанції має право
скасувати постанову суду та прийняти
нову.

Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України,
підставами для скасування судового
рішення та ухвалення нового є
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Таким чином, перевіривши оскаржуване
судове рішення та доводи апеляційної
скарги, відповідно до вимог, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо
протиправності та скасування вимоги
про сплату недоїмки, однак помилково
скасував постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ірпені
Київської області - задовольнити
частково.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013 року -
скасувати в частині задоволення
позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ірпені
Київської області, відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції у
Київській області про про скасування
постанови відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського Управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження
№38550722 від 10.06.2013 року, та постановити
нову в цій частині, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ірпені
Київської області, відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції у
Київській області про скасування
постанови відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського Управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження
№38550722 від 10.06.2013 року.

В іншій частині постанову Київського
окружного адміністративного суду від
14.10.2013 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя

Ганечко О.М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.