Справа № 826/7860/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
06 червня 2014 року м.
Київ № 826/7860/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши позовну заяву і додані до
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СЄБО-ПЛЮС" до
Міністерства внутрішніх справ України
про визнання протиправною та
скасування постанови від 30.05.2014
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сєбо-Плюс» (далі по
тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Міністерства внутрішніх справ
України (далі по тексту - відповідач), за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України
Бенюх В.В., в якому просить суд: визнати
протиправною та скасувати постанову
старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України
Бенюх В.В. від 30 травня 2014 року про
призначення інвентаризації на ТОВ
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
107 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує чи
немає інших підстав для повернення
позовної заяви, залишення її без
розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суддя відкриває
провадження в адміністративній справі
на підставі позовної заяви, якщо
відсутні підстави для повернення
позовної заяви, залишення її без
розгляду чи відмови у відкритті
провадження у справі.
Ознайомившись з матеріалами позовної
заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сєбо-Плюс» суд
дійшов висновку, що даний спір не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства з
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
Частиною 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: 1)
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
Поряд з цим, пунктом 2 частини 3
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
юрисдикція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові
справи, що належить вирішувати в
порядку кримінального судочинства.
Рішенням Конституційного суду України
від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001
кримінальне судочинство визначається
як врегульований нормами КПК України
порядок діяльності органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду (судді) щодо порушення,
розслідування, розгляду і вирішення
кримінальних справ, а також діяльність
інших учасників кримінального процесу
- підозрюваних, обвинувачених,
підсудних, потерпілих, цивільних
позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Як вбачається з позовної заяви та
доданих до неї матеріалів, в
провадженні старшого слідчого в ОВС
ГСУ МВС України Бенюха В.В. знаходиться
кримінальне провадження №00000212,
зареєстроване щодо діяльності ТОВ
«Сумитекстильторг».

30 травня 2014 року слідчим Бенюх В.В.
вручено службовим особам ТОВ
«Сєбо-Плюс» постанову від 30.05.2014 року
про призначення інвентаризації, якою
призначено інвентаризацію та
покладено певні обов'язки на службових
осіб ТОВ «Сєбо-Плюс», зокрема:
розпочати та закінчити інвентаризацію
у визначені строки, надати відомості,
направити матеріали інвентаризації.

Згідно спірної постанови, на підставі
ухвали Печерського районного суду
міста Києві від 30 січня 2014 року,
працівниками оперативного Управління
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, на виконання
доручення наданого ГСУ МВС України в
порядку ст. 40 КПК України, 03 лютого 2014
року вилучено вантаж, який був ввезений
на територію України через митний пост
«Суми-Центральний» Сумської митниці
Міндоходів на адресу ТОВ «Сєбо-Плюс» на
вантажному автомобілі марки «ДАФ», а
також товарно-супровідні супровідні
документи на вантаж.

Пунктом 25 статті 3
Кримінально-процесуального кодексу
України визначено, що учасники
кримінального провадження - сторони
кримінального провадження, потерпілий,
його представник та законний
представник, цивільний позивач, його
представник та законний представник,
цивільний відповідач та його
представник, представник юридичної
особи, щодо якої здійснюється
провадження, особа, стосовно якої
розглядається питання про видачу в
іноземну державу (екстрадицію),
заявник, свідок та його адвокат,
понятий, заставодавець, перекладач,
експерт, спеціаліст, секретар судового
засідання, судовий розпорядник.

Відповідно до приписів статті 25
Кримінального процесуального кодексу
України, чинного на час вчинення
зазначених дій (далі по тексту - КПК
України), прокурор, слідчий зобов'язані
в межах своєї компетенції розпочати
досудове розслідування в кожному
випадку безпосереднього виявлення
ознак кримінального правопорушення (за
виключенням випадків, коли кримінальне
провадження може бути розпочате лише
на підставі заяви потерпілого) або в
разі надходження заяви (повідомлення)
про вчинення кримінального
правопорушення, а також вжити всіх
передбачених законом заходів для
встановлення події кримінального
правопорушення та особи, яка його
вчинила.

Не вчинення таких дій відповідними
особами може бути оскаржено заявником,
потерпілим, його представником чи
законним представником, підозрюваним,
його захисником чи законним
представником, володільцем тимчасово
вилученого майна шляхом подання скарги
до місцевого суду, що передбачено
положеннями статей 303, 306 та 307 КПК
України.

Аналіз наведених положень
законодавства та позиції
Конституційного суду України дають
суду підстави для висновку, що
вирішення питання щодо діяльність або
бездіяльність відповідача, які
регламентовані Кримінальним
процесуальним кодексом України, не є
управлінською діяльністю і надання цим
діям (бездіяльності) оцінки не входить
до компетенції адміністративного суду.

Спільним листом Вищого
адміністративного суду України та
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2011 року № 334/8/13-11
(259/0/4-11) наголошено, що при визначенні
судової юрисдикції щодо вирішення
справи необхідно виходити з характеру
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, суб'єктного складу сторін,
предмета спірних правовідносин. Органи
дізнання, слідства та прокуратури під
час перевірки заяви про злочин та її
вирішення, виконують не владні
управлінські функції, а владні
процесуальні функції, відтак, такі
спори не випливають із здійснення
суб'єктом владних повноважень своїх
владних управлінських функцій, а тому
не належать до юрисдикції
адміністративних судів.

Згідно з вимогами частин 1 та статті 1
КПК України порядок кримінального
провадження на території України
визначається лише кримінальним
процесуальним законодавством України.
Кримінальне процесуальне
законодавство України складається з
відповідних положень Конституції
України, міжнародних договорів, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, цього Кодексу
та інших законів.

Завданнями кримінального провадження,
відповідно до статті 2 КПК України, є
захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Отже, правовідносини, що виникають з
приводу досудового розслідування,
вчинені в межах порушених кримінальних
проваджень, не є управлінськими, а
повноваження цих органів та їхніх
посадових осіб регламентовані
Кримінальним процесуальним кодексом
України.

Стаття 303 КПК України встановлю
перелік, рішень, дій чи бездіяльності
слідчого або прокурора, які можуть бути
оскаржені під час досудового
розслідування, та право на оскарження.

Відповідно до статті 306 КПК України
скарги на рішення, дії чи бездіяльність
слідчого чи прокурора розглядаються
слідчим суддею місцевого суду згідно з
правилами судового розгляду,
передбаченими статтями 318 - 380 цього
Кодексу, з урахуванням положень цієї
глави.

Таким чином, компетенція Окружного
адміністративного суду міста Києва не
поширюється на вищезазначений
публічно-правовий спір, оскільки дана
справа має розглядатися в порядку
кримінального судочинства судом
загальної юрисдикції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109
Кодексу адміністративного судочинства
України суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 109, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сєбо-Плюс» у
відкритті провадження в
адміністративній справі.

2. Копію ухвалу про відмову у відкритті
провадження в адміністративні справі
невідкладно надіслати особі, яка
подала позовну заяву, разом із позовною
заявою та усіма доданими до неї
матеріалами.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник