Справа № 805/5644/14
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 р.
Справа №805/5644/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Кірієнка В.О.

при секретарі Шерстюк Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
адміністративну справу за позовною
заявою Державної податкової інспекції
у м. Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про визнання дій щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження
протиправними, скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 10.04.2014 року № ВП 42923941,
зобов'язання прийняти до виконання
виконавчий лист від 16.12.2013р. №805/16588/13-а,-

В С Т А Н О В
И В:

Державна податкова інспекція у м.
Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання дій щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження
протиправними, скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 10.04.2014 року № ВП 42923941,
зобов'язання прийняти до виконання
виконавчий лист від 16.12.2013р. № 805/16588/13-а.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ДПІ звернулося до ВДВС
Краматорського міського управління
юстиції із заявою про примусове
виконання виконавчого листа № 805/16588/13-а
про стягнення заборгованості з єдиного
податку у розмірі 655,95 грн. з ОСОБА_1.
10.04.2014р. відповідачем була прийнята
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження на підставі п.
8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» з посиланням наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження. Зазначена постанова була
отримана позивачем 18.04.2014р.

Вказував на те, що особливості
процедури стягнення податкового боргу
з платника податків - фізичної особи
визначені у листі ВАСУ від 04.05.2012р. №
1198/12/12-12. На думку позивача, пунктом 87.11
статті 87 Податкового кодексу України
встановлена процедура стягнення
податкового боргу з фізичної особи
може ініціюватися виключно через
звернення органу стягнення з
відповідним позовом. Тому вирішення
справ за позовом податкового органу
про стягнення податкового боргу з
платника податків - фізичної особи
повинно здійснюватися за загальними
правилами позовного провадження. У
порядку позовного провадження
розглядаються вимоги про стягнення
податкового боргу в цілому. При цьому
окремі процедури стягнення коштів за
податковим боргом та продажу майна, що
перебуває в податковій заставі, не
застосовуються.

Виконання рішення суду про стягнення
податкового боргу з фізичної особи -
платника податків здійснюється не
податковими органами, а державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

З огляду на вищезазначене, позивач
вважає дії та постанову відповідача
незаконними. У зв'язку з чим ДПІ
звернулася до суду із даним позовом за
захистом своїх порушених прав.

Представники сторін у судове засідання
не прибули, повідомлені судом належним
чином.

Представник позивача надав через
канцелярію суду письмову заяву про
розгляд справи у письмовому
провадженні.

Представник відповідача надав через
канцелярію суду письмову заяву про
розгляд справу у його відсутність та
письмові заперечення проти позову.
Просив відмовити у задоволені позовних
вимог.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

25 лютого 2014р. Донецький окружний
адміністративний суд видав Державній
податковій інспекції у м. Краматорську
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області виконавчий лист №
805/16588/13-а про стягнення заборгованості
з єдиного податку у розмірі 655,95 грн. з
ОСОБА_1 для подальшого пред'явлення до
виконання (а.с. 4).

Позивачем була подана заява про
відкриття виконавчого провадження до
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції, яка отримана останнім 28.03.2014р.
(а.с. 5).

Відповідачем прийнята постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого провадження)
від 10.04.2014р. ВП № 42923941, яка отримана
позивачем 18.04.2014р. (а.с. 6, 7).

Підстава прийняття вищезазначеної
постанови п. 8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче
провадження» є чинне законодавство
передбачає окремий порядок
примусового виконання судових рішень
про стягнення коштів у рахунок
податкового боргу, при цьому органи
державної виконавчої служби до цієї
процедури не залучаються.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999 (із змінами та доповненнями) (далі
- Закон № 606) та Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою Наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02.04.2012 року (далі-Інструкція).

Так, у відповідності до Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону № 606, державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 1 Закону «Про
державну виконавчу службу», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 ст. 17 Закону № 606
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; судові
накази; виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону № 606,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Статтею 18 вищезазначеного закону
передбачений перелік вимог до
виконавчого документа, а саме: назва і
дата видачі документа, найменування
органу, прізвище та ініціали посадової
особи, що його видали; дата прийняття і
номер рішення, згідно з яким видано
документ; повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові за наявності)
(для фізичних осіб) стягувача і
боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника за наявності (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника за
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші дані,
якщо вони відомі суду чи іншому органу,
що видав виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення; дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону № 606,
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що
позивач звернувся до ДВС із виконавчим
документом, який відповідає вимогам ст.
18 та у визначений Законом № 606 строк.

Листом Вищого адміністративного суду
України від 04.05.2012р. № 1198/12/12-12
передбачено, що порядок стягнення
податкового боргу платників податків
регулюється статтями 95-99 Податкового
кодексу України. Зазначені норми
визначають перелік заходів, що можуть
вживатися податковим органом до
платника податків із метою погашення
податкового боргу, зокрема стягнення
коштів, які перебувають у власності
платника податків, а також продаж майна
платника податків, що перебуває в
податковій заставі (пункт 95.1 статті 95
Податкового кодексу України).

При цьому згідно з пунктом 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадиться не раніше ніж
через 60 календарних днів з моменту
надіслання такому платнику податкової
вимоги.

Водночас відповідно до пункту 87.11
статті 87 Податкового кодексу України
орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Таким чином, пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України
встановлено особливий порядок
стягнення податкового боргу платників
податків - фізичних осіб у порівнянні з
порядком погашення податкового боргу
юридичних осіб.

З урахуванням викладеного норми статей
95 - 99 Податкового кодексу України
можуть застосовуватися до процедури
стягнення податкового боргу з фізичних
осіб лише в тій частині, що не
суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87
Податкового кодексу України.

Особливості процедури стягнення
податкового боргу з платника податків -
фізичної особи полягають у такому.

За змістом пункту 87.11 статті 87
Податкового кодексу України процедура
стягнення податкового боргу з фізичної
особи може ініціюватися виключно через
звернення органу стягнення з
відповідним позовом. Тому вирішення
справ за позовом податкового органу
про стягнення податкового боргу з
платника податків - фізичної особи
повинно здійснюватися за загальними
правилами позовного провадження.
Звернутися з поданням у порядку статті
183-3Кодексу адміністративного
судочинства України в розглядуваному
випадку податковий орган не має права.

У порядку позовного провадження
розглядаються вимоги про стягнення
податкового боргу в цілому. При цьому
окремі процедури стягнення коштів за
податковим боргом та продажу майна, що
перебуває в податковій заставі, не
застосовуються.

Виконання рішення суду про стягнення
податкового боргу з фізичної особи -
платника податків здійснюється не
податковими органами, а державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Водночас пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України не
встановлено особливостей щодо моменту,
з якого у податкового органу виникає
право на стягнення податкового боргу.
Зокрема, не передбачено особливостей
щодо направлення платникові податку -
фізичній особі податкової вимоги як
умови для виникнення права на
примусове стягнення податкового боргу,
передбаченої пунктом 95.2 статті 95
Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі за текстом КАС України) у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 зазначеної статті КАС
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, відповідачем при прийнятті
постанови від 10.04.2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) з примусового
виконання виконавчого листа № 805/16588/13-а
про стягнення заборгованості з єдиного
податку у розмірі 655,95 грн. з ОСОБА_1,
були порушені вимоги Закону України
«Про державну виконавчу службу» та
Законом України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, суд вважає постанову
відповідача від 10.04.2014 року про відмову
у відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) протиправною та
незаконною, а отже вона підлягає
скасуванню.

Стосовно позовних вимог про визнання
дій відповідача протиправними, суд
вважає їх необґрунтованими і такими, що
не підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до Закону №606-XIV державний
виконавець має право на винесення
постанов, актів та інших процесуальних
документів у виконавчому провадженні,
а тому вимоги про визнання дій
державного виконавця протиправними не
підлягають задоволенню.

Крім того, скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 10.04.2014 року є достатнім
та повним захистом прав позивача.

Що стосується позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача прийняти до
виконання виконавчий лист від 16.12.2013р.
№ 805/16588/13-а, суд вважає їх
необґрунтованим і такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки такий
обов'язок вже покладено на відповідача
чинним законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог Державної податкової інспекції у
м. Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про визнання дій щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження
протиправними, скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 10.04.2014 року № ВП 42923941,
зобов'язання прийняти до виконання
виконавчий лист від 16.12.2013р. №805/16588/13-а.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 121, 158, 159,
160, 161, 162, 163, 164, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

Позов Державної податкової інспекції у
м. Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про визнання дій щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження
протиправними, скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 10.04.2014 року № ВП 42923941,
зобов'язання прийняти до виконання
виконавчий лист від 16.12.2013р. №805/16588/13-а -
задовольнити частково.

Постанову Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції від
10.04.2014р. про відмову у відкритті
виконавчого провадження ВП № 42923941 про
стягнення заборгованості з єдиного
податку у розмірі 655,95 грн. з ОСОБА_1 -
скасувати.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 04 червня 2014 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
10 червня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Кірієнко В.О.