Справа № 266/924/14-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач - Лях О.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
справа №266/924/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

судді - доповідача Лях
О.П.

суддів
Нікуліна О.А., Жаботинської С.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 08 квітня 2014 р. у справі №
266/924/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок основної та
додаткової пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок основної та
додаткової пенсії.

Постановою Приморського районного
суду м. Маріуполя від 08 квітня 2014 р.
позовні вимоги задоволено, зокрема,
визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області щодо відмови
призначення ОСОБА_2 основної державної
пенсії за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю та
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплату державної основної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду II групи
відповідно до ст. 49, 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-XII, з
урахуванням фактично отриманих сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволені позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 8 статті 1832,
апеляційні скарги у справах,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої цієї статті, розглядаються
апеляційними судами в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 належить до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується посвідченням, є
інвалідом 2 групи з захворювання
пов'язаного з наслідками аварії на
ЧАЕС.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача та одержує пенсію по
інвалідності з захворювання
пов'язаного з наслідками аварії на
ЧАЕС.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" .

Згідно до ст. 50 цього Закону особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам I групи - 100
процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам II групи - 75 % мінімальної
пенсії за віком; інвалідам III групи,
дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Статтею 54 наведеного Закону
встановлено, що пенсії по інвалідності,
що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір
середньомісячної заробітної плати для
обчислення пенсії за роботу в зоні
відчуження у 1986-1990 роках не може
перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій, у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по I групі
інвалідності - 10 мінімальних пенсій за
віком; по II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
пенсій за віком.

З приписів статей 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Порядок визначення розміру
мінімальної пенсії за віком
встановлений частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за приписами якої,
мінімальний розмір пенсій за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Статтею 63 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 було
встановлено, що нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України під
час вирішення справ про соціальний
захист підлягають застосуванню тоді,
коли вони видані у межах його
компетенції на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Проте, Закон України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014
року не містить жодної норми, яка б
обмежувала у 2014 році пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
статей 50, 54 вказаного Закону, яким
визначено розмір державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, завдану
здоров'ю, а крім того не надає право
Кабінету Міністрів України
встановлювати розміри соціальних
виплат особам постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Зі змісту вимог частини другої статті 19
Конституції України вбачається, що
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Положеннями частини четвертої статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві з 1 січня 2014
року застосуванню підлягають не
нормативні документи Кабінету
Міністрів України, а норми статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції, що
позивач з 1 січня 2014 року має право на
державну пенсію відповідно до статті 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі не нижче 8-ти
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю на підставі статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в обсязі 75% розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про те, що при розгляді справи судом
першої інстанції було допущено
неправильне застосування норм
матеріального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 08 квітня 2014 р. у справі №
266/924/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок основної та
додаткової пенсії - залишити без
задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Маріуполя від 08 квітня 2014 р. у справі
№ 266/924/14-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Колегія суддів :
О.П.Лях

О.А. Нікулін

С.В. Жаботинська