Справа № 0870/2906/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/800/21590/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної екологічної інспекції у
Запорізькій області на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року

у справі № 0870/2906/12

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю «Надія-2009»

до Державної екологічної
інспекції у Запорізькій області

третя особа Державне
підприємство «Сільськогосподарське
підприємство «Надія»

про визнання
протиправними дій

В С Т А Н О В И В :

У березні 2012 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Надія-2009»
(далі - ТОВ «Надія-2009») звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної екологічної інспекції в
Запорізькій області (далі - Інспекція),
третя особа: Державне підприємство
«Сільськогосподарське підприємство
«Надія», про визнання неправомірними
дій державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Запорізької області Яковенко Ірини
Геннадіївни з проведення 30.05.2011
позапланової перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
ТОВ «Надія-2009», що призвели до
незаконного застосування методик
розрахунків збитків.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17.05.2012,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2013,
позов задоволено.

Визнано неправомірними дії державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Державної
екологічної інспекції України у
Запорізькій області Яковенко Ірини
Геннадіївни щодо проведення 30.05.2011
позапланової перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
ТОВ «Надія-2009».

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Інспекція
оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення у справі - про
відмову у позові.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що Інспекція провела
перевірку ТВО «Надія-2009» на вимогу
Бердянської природоохоронної
міжрайонної прокуратури в межах
компетенції та на підставі вимог
чинного законодавства України.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 25.05.2011 до Інспекції надійшла
вимога Бердянського природоохоронного
міжрайонного прокурора про проведення
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства
України ТОВ «Надія - 2009».

30.05.2011 державним інспектором з охорони
навколишнього природного середовища
Запорізької області Яковенко Іриною
Геннадіївною (далі - Державний
інспектор), в присутності о/у СДСБЕЗ
Приморського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області лейтенанта
міліції Русінова А.Ю. та згідно з
наказом начальника Державної
екологічної інспекції в Запорізькій
області від 25.05.2011 № 497 було проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог природоохоронного законодавства
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Надія-2009».

У ході проведеної перевірки
встановлено, що підприємство здійснює
забір води з підземного водоносного
горизонту зі свердловини, розташованої
біля траси Преслав - Приморськ. На
момент перевірки свердловина
знаходилась у робочому стані (насос та
електролічильник працювали). Згідно з
договорами про надання послуг ТОВ
«Надія - 2009» надає послуги з
водопостачання підприємствам, що
підтверджується договорами про
надання послуг з водопостачання з ТОВ
«Меотида-ЛТД» від 19.05.2010, з ТОВ
«Ногайська перлина» від 08.05.2009, з ТОВ
«Ногайська перлина» б/в «Червона
гвоздика» від 31.05.2010,
будівельно-монтажний комплекс ДП «ВП
імені О.Н.Макарова» від 08.05.2009. Дозвіл на
спеціальне водокористування у ТОВ
«Надія - 2009» відсутній.

Після закінчення контрольного заходу
всі матеріали перевірки було передано
до Бердянської природоохоронної
міжрайонної прокуратури.

14.07.2011 слідчим Бердянської
природоохоронної міжрайонної
прокуратури було відібрано пояснення у
директора ТОВ «Надія - 2009» Цонева О.В.
стосовно здійснення ТОВ «Надія - 2009»
забору води з підземного водоносного
горизонту та з інших питань.

14.06.2011 директор ТОВ «Надія - 2009» надав
Державній екологічній інспекції в
Запорізькій області довідку про
кількість забраної води з
артезіанської свердловини,
розташованої біля траси Приморськ -
Преслав за періоди з 01.06.2009 по 31.08.2009 та з
01.06.2010 по 31.08.2010, на підставі якої було
здійснено розрахунок шкоди, заподіяної
державі внаслідок самовільного забору
води з підземного водоносного
горизонту ТОВ «Надія - 2009». Методикою
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Мінприроди від 20.07.2009 № 389 (далі -
Методика №389). Крім того, державним
інспектором зроблено розрахунок шкоди,
заподіяної державі ТОВ «Надія-2009»
внаслідок порушення водоохоронного
законодавства за самовільний забір
води з підземного водоносного
горизонту з 01.06.2010 по 31.08.2010, яка була
розрахована відповідно до «Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів» та розмір якої склав 1 181 032,80
грн.

Судами попередніх інстанцій також
установлено, що свердловина, щодо якої
здійснено перевірку, знаходиться на
балансі іншої юридичної особи -
Державного підприємства
«Сільськогосподарське підприємство
«Надія», що підтверджується паспортом
артезіанської свердловини № 610-В. Крім
того, ДП «СП «Надія» мало дозвіл на
спеціальне водокористування № Укр
4687/Зап, строком на три роки до 31.12.2010.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що державним інспектором при
проведенні перевірки були порушенні
права ТОВ «Надія-2009», що полягало в
позбавленні ТОВ «Надія-2009» можливості
прийняти участь у проведенні
перевірки, надати свої пояснення щодо
питань, які перевірялися під час
проведення перевірки, надати
відповідні документи державному
інспектору, а також ТОВ «Надія-2009» було
позбавлено можливості надати свої
зауваження до акта перевірки. Таких
висновків суди дійшли з тих підстав, що
службова особа Інспекція в порушення
вимог частини п'ятої статті 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» під час
перевірки 30.05.2011 не надала направлення
на перевірку та службове посвідчення,
ТОВ «Надія-2009» взагалі не було
повідомлено про проведення перевірки,
контрольний захід здійснено без участі
представника підприємства, а також
позивачу не було надано примірник акта
перевірки.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку про те, що дії
працівника Інспекції щодо проведення
перевірки 30.05.2011 були неправомірними,
оскільки здійснені в порушення
установленого законодавством порядку.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись зі вказаним висновком судів
попередніх інстанцій в повній мірі з
огляду на таке.

Частиною першою та другою статті 7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності»
установлено, що для здійснення
планового або позапланового заходу
орган державного нагляду (контролю)
видає наказ, який має містити
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого буде здійснюватися захід, та
предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

Згідно з частиною п'ятою статті 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» перед
початком здійснення заходу посадові
особи органу державного нагляду
(контролю) зобов'язані пред'явити
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі посвідчення
(направлення) та службове посвідчення,
що засвідчує посадову особу органу
державного нагляду (контролю), і надати
суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) без посвідчення
(направлення) на здійснення заходу та
службового посвідчення не має права
здійснювати державний нагляд
(контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не
допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо вони не
пред'явили документів, передбачених
цією статтею.

Згідно з частиною першою статті 8
Закону України «Про прокуратуру»
вимоги прокурора, які відповідають
чинному законодавству, є обов'язковими
для всіх органів, підприємств, установ,
організацій, посадових осіб та
громадян і виконуються невідкладно або
у передбачені законом чи визначені
прокурором строки.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 20 Закону України «Про
прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право вимагати від керівників та
колегіальних органів проведення
перевірок, ревізій діяльності
підпорядкованих і підконтрольних
підприємств, установ, організацій та
інших структур незалежно від форм
власності, а також виділення
спеціалістів для проведення перевірок,
відомчих і позавідомчих експертиз.

Пунктом б) частини першої статті 20
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
установлено, що до компетенції
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів
і його органів на місцях належать
державний контроль за використанням і
охороною земель, надр, поверхневих і
підземних вод, атмосферного повітря,
лісів та іншої рослинності, тваринного
світу, морського середовища та
природних ресурсів територіальних вод,
континентального шельфу і виключної
(морської) економічної зони республіки,
дотриманням заходів біологічної і
генетичної безпеки щодо біологічних
об'єктів навколишнього природного
середовища при створенні, дослідженні
та практичному використанні генетично
модифікованих організмів у відкритій
системі, а також за додержанням норм
екологічної безпеки.

Таким чином, суд касаційної інстанції
дійшов висновку, що державний
інспектор з охорони навколишнього
природного середовища Запорізької
області Яковенко Ірина Геннадіївна за
наявності відповідного звернення
органу прокуратури, наказу та
направлення (посвідчення) на перевірку
та відповідного службового
посвідчення мала право проводити 30.05.2011
позапланову перевірку дотримання
вимог природоохоронного законодавства
ТОВ «Надія-2009».

У той же час, задовольняючи позов, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що службовою особою Інспекції порушено
порядок здійснення перевірки.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим
вимогам процесуального закону
відповідають не в повній мірі у зв'язку
з наступним.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Ураховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що під час
вирішення цього спору по суті судом
першої інстанції не досліджено, чи було
оформлене відповідно до вимог чинного
законодавства та на підставі наказу
від 25.05.2011 № 497 посвідчення
(направлення) на проведення
контрольного заходу.

У той же час, суд касаційної інстанції
звертає увагу на те, що порушення
порядку здійснення перевірки та
оформлення її результатів не може бути
підставою для задоволення позову про
визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень щодо проведення
перевірки, оскільки таким чином, суд
фактично вказує на протиправність
здійснення самого контрольного заходу,
що не є тотожним неправомірності дій,
які мають місце безпосередньо під час
проведення перевірки.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги заслуговують на
увагу, у зв'язку з чим наявні підстави
для її часткового задоволення та
скасування оскаржуваних судових
рішень.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій під час
прийняття рішень по суті спору у цій
справі було порушено норми
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Запорізькій
області задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2013 року в цій справі
скасувати, направивши справу на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.