Справа № 2а-3139/09
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 р. Справа № 16926/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого судді
Любашевського В.П.

суддів
Богаченко С.І.

Заверухи О.Б.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові справу

за апеляційною скаргою Управління
праці та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області на постанову Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 22.04.2009 р. по справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року позивач - ОСОБА_2
звернувся у Галицький районний суд
Івано-Франківської області із позовом
до відповідача - Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області. У позовній заяві просить
визнати неправомірною відмову
управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації в перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідності із ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області на свою користь 4 080 грн. за 2007 -
2008 роки та зобов'язати відповідача із
2009 року виплачувати оспорювану
допомогу.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 22.04.2009
р. позов задоволено. Стягнуто з
Управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області в користь
ОСОБА_2 4080 грн. недоотриманої допомоги
на оздоровлення за період з 2007 по 2008
роки та зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області виплачувати одноразову
грошову допомогу на оздоровлення з 2009
року відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зазначену постанову мотивовано тим, що
відсутність коштів для здійснення
виплат передбачених ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
не може бути підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятою
постановою, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
одноразова допомога та щорічна
допомога на оздоровлення позивачу
повинна виплачуватись у межах
бюджетних асигнувань у відповідності
до Законів України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» і «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

З'ясувавши обставини справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанову суду - слід
змінити, з наступних підстав:

Згідно із ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти дише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має статус учасника ліквідації
наслідків аврії на Чорнобильській АЕС
та віднесений до першої категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи є інвалідом
ІІІ групи.

Надаючи оцінку позовним вимогам про
стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи, суд першої інстанції
дійшов висновку, що така допомога
виплачувалась позивачу у 2007-2009 роках у
розмірі, який є значно меншим ніж
встановлений ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Такий
висновок, на думку колегії суддів,
частково відповідає нормам
матеріального права та обставинам
справи.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується щорічна
допомога на оздоровлення. Розмір такої
допомоги для інвалідів ІІІ-ої групи
становить чотири мінімальні заробітні
плати, а для інвалідів ІІ-ої групи -
п'ять мінімальних заробітних плат та
визначається на момент виплати.

Здійснюючи нарахування і виплату
зазначеної допомоги відповідач
керувався постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними
нормативно-правовими актами, колегія
суддів вважає, що застосуванню в даному
випадку підлягають норми законів
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та «Про Державний бюджет України», яким
встановлювався та підвищувався на
відповідні роки розмір мінімальної
заробітної плати.

Законом України «Про державний бюджет
на 2007 рік» дію статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» також було
зупинено проте, рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007
від 09 липня 2007 року, визнано такими, що
не відповідають Конституції України
положення п. 5 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відтак, розмір виплаченої позивачу
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення у 2007 році, суперечить
розміру допомоги встановленому ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Що стосується стягнення допомоги на
оздоровлення за 2008 рік, то згідно п. 28
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено у такій
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміни,
внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу 2
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, позивач має право на
щорічну допомогу на оздоровлення за 2008
рік в розмірі, встановленому ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції, яка діяла до 28
грудня 2007 року.

За таких обставин, колегія суддів
вважає обґрунтованими позовні вимоги
позивача щодо стягнення на його
користь заборгованості з виплати
щорічної допомоги на оздоровлення за
2007-2008 роки.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що судом першої
інстанції безпідставно здійснено
обрахування та стягнення спірних сум
на користь позивача, оскільки саме
відповідач зобов'язаний здійснювати
обрахунок та виплату сум на
оздоровлення, тому вірним способом
відновлення порушеного права позивача
є покладення обов'язку на відповідача
провести розрахунок, нарахування та
виплату вказаних коштів за 2007-2008 роки
виходячи із вимог ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Водночас,
у випадку встановлення факту порушення
відповідачем норм права, які регулюють
спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними, що не було
зроблено судом першої інстанції.
Натомість допущені судом першої
інстанції порушення в силу ст. 201 КАС
України є підставою для зміни
постанови, так як не призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів також вважає за
необхідне наголосити, що відсутність
бюджетного фінансування на виплату
передбаченого Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, не може бути
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (Рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату допомоги на
оздоровлення особам, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є чинними,
не зупинялися у 2009 році, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги, а допомогу слід
виплачувати в тому числі у 2009 році.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів
вважає, що постановою суду першої
правильно по суті вирішено справу,
проте із помилковим застосуванням норм
матеріального права, що в силу ст. 201 КАС
України є підставою для зміни
постанови суду.

важаючи на викладене, та керуючись ст.
160, 195, 197, 198, 201, 205, 206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області залишити без задоволення, а
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 22.04.2009
р. по справі № 2а-3139/09 змінити.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про стягнення заборгованості
задовольнити частково:

Визнати неправомірною відмову
управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації в перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідності із ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2007 - 2009
роки.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області нарахувати та виплатити в
користь ОСОБА_2 щорічну допомогу на
оздоровлення, як інваліду ІІІ-ої групи,
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2007-2009 роки з врахуванням проведених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий суддя
В. П.
Любашевський

Судді
С.І.
Богаченко

О.Б. Заверуха