Справа № 490/13603/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 490/13603/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Подзігун Г.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача -
Потапчука В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 18 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду першої
інстанції із позовом до Управління
пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Миколаєва
про визнання дій неправомірними та
покладання зобов'язань вчинити певні
дії, в якому просила скасувати рішення
про відмову в призначенні їй
дострокової пенсії за віком та
зобов'язати відповідача призначити їй
дострокову пенсію за віком відповідно
до п.3 прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї
народився син ОСОБА_3 Коли сину
виповнилося шість років, через його
стійке важке захворювання його було
визнано інвалідом дитинства. За станом
свого здоров'я він вимагав постійного
догляду та піклування, у зв'язку з чим
вона протягом усього часу доглядала та
утримувала його. ІНФОРМАЦІЯ_2 її син
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1,
зареєстрованого Міським відділом РАГС
м.Херсону 17.01.2000 року, актовий запис
№231. Також вказувала, що у
відповідності до п. 3 Прикінцевих
положень Закону України від 09.07.2003 року
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» матері
інвалідів з дитинства, які виховали їх
до шестирічного віку, мають право на
призначення дострокової пенсії за
віком, після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. За вибором матері, або в разі її
відсутності, якщо виховання
дитини-інваліда здійснювалося батьком,
йому призначається дострокова пенсія
за віком, після досягнення 55 років та за
наявності не менше 20 років страхового
стажу.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 18 лютого 2014 року
відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Сторони були сповіщені належним чином
про час і місце судового засідання, що
підтверджується письмовими доказами
наявними в матеріалах справи, сторони
до суду не прибули.

Відповідно до ч 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи за
відсутністю сторін по справі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
позивачки народився син ОСОБА_3 Після
досягнення останнього шестирічного
віку його було визнано
інвалідом-дитинства та за станом його
здоров'я він вимагав постійного
догляду та піклування.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, зареєстрованого Міським
відділом РАГС м.Херсону 17.01.2000 року,
актовий запис №231.

У жовтні 2013 року позивачка досягла 54
роки, її загальний трудовий стаж
складає 26 років.

29.08.2013 року ОСОБА_2 звернулася із заявою
до УПФ України в Центральному районі м.
Миколаєва, в якій просила призначити їй
дострокової пенсії за віком як матері
інваліда з дитинства.

Рішенням УПФУ в Центральному районі м.
Миколаєва від 25.10.2013 року №28/1
позивачці було відмовлено в
призначенні дострокової пенсії за
віком як матері інваліда з дитинства у
зв'язку із відсутністю висновку МСЕК
про визнання ОСОБА_3 інвалідом з
дитинства та даних відвідування
поліклініки лікарні для отримання
консультативної допомоги в лікарні.

Відповідно до медичного висновку від
15.11.1994 року, згідно якого інвалідність
встановлена дитині у віці 14 років, а
тому на підставі п.25 порядку, при
зверненні за призначенням пенсії за
віком, як матері інваліда з дитинства
ОСОБА_2 повинна була надати висновок
лікарсько-консультативної комісії про
те що ОСОБА_3 мав медичні показання для
визнання його дитиною інвалідом до
досягнення шестирічного віку, проте
даний документ до управління не був
наданий.

Враховуючи вищевикладене суд першої
інстанції дійшов висновку, що в
задоволені позову слід відмовити, тому
що рішення УПФУ в Центральному районі
м.Миколаєва №28/1 від 25.10.2013 року є цілком
законним та обґрунтованим, оскільки
позивачка не надала відповідачу повний
перелік необхідних для призначення
дострокової пенсії за віком
документів.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Нормами, які містяться в абзаці 4 пункт 3
Прикінцевих положень Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», встановлено, що жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років.

Відповідно до пункту 25 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25
листопада 2005 року № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1566/11846, визнання особи інвалідом з
дитинства або дитиною-інвалідом
засвідчується випискою з акта огляду в
МСЕК, медичним висновком установи
охорони здоров'я, посвідченням
одержувача допомоги, довідкою органу,
що призначає допомогу, про період
призначення допомоги. У разі якщо
дитина визнана дитиною-інвалідом після
досягнення шестирічного віку, або
інвалідом з дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку надається
висновок лікарсько-консультаційної
комісії про те, що вона мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку.

Колегія суддів зазначає, що Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій розмежовують такі
поняття як «дитина-інвалід» та
«інвалід з дитинства».

При цьому, згідно з вимогами Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
необхідність подання висновку
лікарсько-консультаційної комісії
передбачено для тих інвалідів з
дитинства, які визнані такими після
досягнення вісімнадцятирічного віку.

Така ж позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України по
справі № К/800/51836/13 від 23 квітня 2014 та
справі № К/9991/48693/12 від 03 квітня 2014 року.

Колегія суддів з матеріалів справи
вбачає, що відповідно до медичного
висновку №74-0 від 15 листопада 1994 року,
встановлена інвалідність ОСОБА_3

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що ОСОБА_3 був визнаний
інвалідом з дитинства ще до досягнення
ним вісімнадцятирічного віку .

З таких обставин колегія суддів вважає
висновок суду першої інстанції
помилковим та таким, що не відповідає
обставинам справи.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів приходить висновку, що ОСОБА_2
має право на призначення дострокової
пенсії за віком відповідно пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 29 серпня 2013
року.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Враховуючи, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
права та висновки суду не відповідають
обставинам справи, колегія суддів
дійшла до висновку про необхідність
скасування оскаржуваної постанови та
ухвалення нової, якою частково
задовольнити позовні вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 207, 212, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 18 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва, про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Скасувати рішення Управлінням
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва, про
відмову ОСОБА_2 у призначенні
дострокової пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва призначити ОСОБА_2
дострокову пенсію за віком відповідно
до пункту 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

судді
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.