Справа № 750/2278/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 750/2278/14
інстанції: Литвиненко І.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Карпушової
О.В., суддів: Бистрик Г.М., Оксененка О.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
представника позивача ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 та Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
на постанову Деснянського районного
суду м. Чернігова від 25 березня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові про визнання
бездіяльності протиправнию та
зобов`язання здійснити виплату пенсії
особі, яка проживає за межами України, -

В С Т А Н О В И В :

03.03.2014р. позивач звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові про визнання
протиправною бездіяльність
відповідача та зобов'язання виплатити
пенсію за віком з 23 січня 2011 року.

Позов обґрунтовано тим, що 23.01.2014 року
він звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові із заявою
про поновлення виплати пенсії за віком.
Однак, відповідач своїм листом від
07.02.2014 року відмовив у поновленні
виплати пенсії. Вважає такі дії
відповідача неправомірними, тому
просила суд задовольнити її позовні
вимоги.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 25 березня 2014 р.
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові щодо відмови у виплаті
пенсії за віком ОСОБА_3 та зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові поновити виплату пенсії
ОСОБА_3, починаючи з 23.01.2014 року.

Суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги ґрунтуються на
нормі закону.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 25
березня 2014 р., як таку, що прийнято з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представником позивача також
подано апеляційну скаргу, якою просить
змінити постанову суду першої
інстанції та зобов'язати відповідача
поновити виплату пенсії за віком
ОСОБА_3, починаючи з 23.01.2011 року.

Сторони, які належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду справи, до суду
не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196
КАС України, не є перешкодою для
судового розгляду. Відповідно до п.2 ч.1
ст.197 КАС України справу розглянуто у
порядку письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
1995 році виїхав з України до Ізраїлю на
постійне місце проживання.

23.01.2014 року позивач звернулася до
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові із заявою
про поновлення виплати пенсії за віком.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові своїм листом від 07.02.2014
року відмовило у поновленні виплати
пенсії.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» право на отримання
пенсій та соціальних послуг із
солідарної системи мають:

п. 1.1 - громадяни України, які
застраховані згідно з цим Законом та
досягли встановленого цим Законом
пенсійного віку чи визнані інвалідами
в установленому законодавством
порядку і мають необхідний для
призначення відповідного виду пенсії
страховий стаж, а в разі смерті цих осіб
члени їхніх сімей, та інші особи,
передбачені цим Законом;

п. 1.4 - іноземці та особи без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах, мають
право на отримання пенсійних виплат та
соціальних послуг із системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування нарівні з
громадянами України на умовах та в
порядку передбачених цим Законом, якщо
інше не передбачено міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Постанови Правління
Пенсійного фонду України № 22-1 від
25.11.2005 «Про затвердження Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в п. 16 зазначено що особа,
яка зверталася за пенсією повинна
пред'явити паспорт (або інший документ,
що засвідчує цю особу, місце її
проживання (реєстрації) та вік.

Статтею 29 цього Порядку передбачено, що
за документ, який засвідчує місце
проживання особи, приймаються: паспорт
або довідка уповноважених органів з
місця проживання (реєстрації), у тому
числі органів місцевого
самоврядування. Іноземні громадяни та
особи без громадянства подають також
копію посвідки на постійне проживання
(реєстрації).

Відповідно до ст. 30 вищезазначеного
Порядку, документи, необхідні для
призначення пенсії, можуть бути подані
як в оригіналах, так і копіях,
засвідчених у нотаріальному порядку
або адміністрацією підприємства,
установи, організації, що подає
документи заявника для призначення
пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну
плату подаються тільки в оригіналах. У
разі, якщо підтвердженням страхового
стажу є трудова книжка, подається копія
з неї, засвідчена адміністрацією
підприємства, установи, організації за
місцем останньої роботи або органом, що
призначає пенсію.

Відповідач, в доводах апеляційної
скарги, посилається на те, що позивачу
було припинено виплату пенсії за віком
у зв'язку з виїздом на постійне місце
проживання до Ізраїлю, вважає, що не
підлягає поновленню виплата пенсії
позивачу, так як не має відповідних
правових підстав. Однак судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що вказана причина відмови
відновити та виплачувати пенсію
позивачу є надуманою та відповідач
приходить до помилкового висновку про
відсутність у позивача законних
підстав для відновлення пенсії.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 14.12.2000 №15-рп/2000 закони,
правові акти або їх окремі положення,
визнані за цими рішеннями
неконституційними, не підлягають
застосуванню як такі, що відповідно до
частини другої ст. 152 Конституції
України втратили чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
рішення про їх неконституційність.
Верховний Суд України у
конституційному поданні порушив
питання про визнання
неконституційними положень пункту 2
частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон) щодо
припинення виплати пенсії пенсіонерам
на час постійного проживання за
кордоном у разі, якщо Україна не уклала
з відповідною державою міжнародний
договір з питань пенсійного
забезпечення і якщо згода на
обов'язковість такого міжнародного
договору не надана Верховною Радою
України, Реалізація конституційного
права громадян на соціальний захист, як
вважає суб'єкт права на конституційне
подання, законодавчо поставлена в
залежність від факту укладення
Україною з відповідною державою
міжнародного договору з питань
пенсійного забезпечення. Оспорюваними
положеннями Закону створено правову
ситуацію, у якій громадяни, які
працювали на території України,
сплачували страхові внески і отримали
право на пенсію, але обрали постійним
місцем проживання державу, з якою
Україна не уклала міжнародний договір
щодо виплати громадянам України
пенсій, зароблених в Україні,
позбавлені можливості їх одержувати.

Винятки встановлені для громадян, які
проживають за кордоном, якщо пенсія їм
призначена внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання. У цих випадках пенсія
виплачується і за відсутності
міжнародного договору (частина 2 статті
92 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»). При цьому держава
визначила відповідний механізм
виплати таких пенсій (Постанова
Кабінету Міністрів України «Про
порядок переведення пенсій громадян,
які виїхали на постійне проживання до
інших країн» від 06.04.1993 № 258). Така
диференціація на законодавчому рівні
на різні категорії пенсіонерів, які
проживають за межами України, не
відповідає конституційним засадам
соціального захисту громадян».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 КАС України. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своєї бездіяльності.

Щодо вимоги апеляційної скарги
представника позивача, а саме
задовольнити позовні вимоги з 23.01.2011
року, колегія суддів вважає їх
необґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно
задовольнив позовні вимоги з 23.01.2014
року, тобто з дати звернення позивача
до Управління пенсійного фонду України
в м. Чернігові із заявою про
призначення/перерахунок пенсії,
оскільки жодним нормативно-правовим
актом України не передбачений
обов'язок або право Пенсійного фонду
автоматично здійснювати відновлення
пенсії без відповідного волевиявлення
пенсіонера.

Колегія суддів вважає, що доводи
апелянтів не заслуговують уваги,
оскільки не спростовують вірних
висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому підстав для скасування
постанови не вбачається.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1
п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254
ч.5 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги представника
позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові на постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 25
березня 2014 р. у справі, залишити без
задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 25 березня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові про визнання
бездіяльності протиправнию та
зобов`язання здійснити виплату пенсії
особі, яка проживає за межами України,
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів:
О.В. Карпушова

М.Г. Бистрик

О.М.
Оксененко

.

Головуючий суддя
Карпушова О.В.

Судді:
Бистрик Г.М.

Оксененко О.М.