Справа № 872/9854/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 804/2025/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06 березня 2013 року у адміністративній
справі

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлоград
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Управління Пенсійного фонду
України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області (далі - УПФУ
в м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області)
06.02.2013 року звернулося до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлоград
Дніпропетровської області (далі по
тексту - Фонд), в якому просив суд
зобов'язати Фонд прийняти до заліку
суми відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та
державної адресної допомоги за грудень
2012 року по м. Павлоград в розмірі 16374
грн. 76 коп.

Відповідач Фонд заперечував проти
адміністративного позову та просив суд
в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.03.2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивачем УПФУ в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області подано
апеляційну скаргу, в якій позивач
просить суд скасувати постанову суду
першої інстанції та задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, відповідно ст.41 КАС України, не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем УПФУ в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області в грудні 2012
року виплачена сума 16374,76 грн. пенсії в
разі втрати годувальника, померлого
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, державної адресної
допомоги та витрат на її доставку, не
прийнятої відповідачем до заліку
відшкодування витрат, понесених
позивачем, в тому числі: пенсія в разі
втрати годувальника на суму 2711,067 грн.,
поштові витрати на її доставку в сумі
1,19 грн., державна адресна допомога в
сумі 13657,20 грн., поштові витрати на її
доставку в сумі 5,31 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та відповідачем за спірний
період складались акти щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності в наслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання для
подальшого відшкодування, в які спірні
суми не включені, згідно наданих суду
списків за зазначений період часу, Фонд
не прийняв до заліку для відшкодування
суми виплаченої адресної допомоги та
витрат на її виплату та доставку.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинити втрату
працездатності" (далі Закон №1166-VII) Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності або професійного
захворювання та пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Стаття 21 Закону №1166-VII дає повний
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.
Щомісячна державна адресна допомога,
яка передбачена Постановою Кабінету
Міністрів України № 265 від 26.03.2008 р.
"Деякі питання пенсійного забезпечення
громадян", не визначена у переліку
виплат для відшкодування завданої
здоров'ю шкоди, визначеного Законом.

Статтею 6 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що
непрацездатні громадяни, крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення, мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством.

У разі, якщо сукупність виплат,
зазначених у частині першій цієї
статті, разом з пенсійними виплатами із
системи пенсійного забезпечення та
іншими доходами не досягають розміру
прожиткового мінімуму, визначеного
законом для непрацездатних громадян,
такі громадяни мають право на
отримання державної соціальної
допомоги в порядку, розмірах та за
рахунок коштів, визначених законом (ч. 2
ст. 6 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування").

Викладене свідчить, що щомісячна
державна адресна допомога є
самостійним видом пенсійних виплат та
виплачується пенсіонеру, крім інших
видів доплат, в тому числі цільової
допомоги на прожиття, з урахуванням
приписів постанови Кабінету Міністрів
України №265 від 26.03.2008 р. "Деякі питання
пенсійного забезпечення".

У частині 4 ст. 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Пунктом 2 статті 7 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
який набрав чинності з 1 квітня 2001 року,
встановлено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований.

При цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

"Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 № 5-4/4,
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Як вбачається із матеріалів
адміністративної справи, спільні
рішення щодо відшкодування коштів на
виплату адресної допомоги Пенсійним
фондом України та Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві станом на час проведення
звірок актів, не приймалися, відповідні
зміни до Порядку №5-4/4 від 04.03.3003 року не
вносилися.

Вказаний Порядок не врегульовує
спірних відносин, які виникли у даному
випадку, оскільки встановлене ним
правило підписання актів звірки
сторонами розрахунків розраховано на
відсутність спору.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що у відповідача відсутні
повноваження щодо самостійного
врегулювання включення витрат на
виплату і доставку адресної допомоги
до щомісячних актів звірки з УПФУ в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
адміністративної справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06 березня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова