Справа № 9101/149819/2012
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2014 рокусправа № 2а/0470/5525/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Багатопрофільна
приватна фірма «Південьбуд»" на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
серпня 2012 року у справі №2а/0470/5525/12 за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Багатопрофільна
приватна фірма «Південьбуд»" до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Державної податкової
служби про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
"Багатопрофільна приватна фірма
"Південьбуд" (далі позивач) звернулося
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Державної
податкової служби (правонаступником є
Державна податкова інспекція у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області) (далі
відповідач, ДПІ), в якому просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 15.05.2012, яким позивачеві збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість на
1474283,75 грн., в тому числі за основним
платежем 1179427 грн., за штрафними
санкціями 294856,75 грн..

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
серпня 2012 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Постанова обґрунтована тим, що
надані позивачем первинні
бухгалтерські документи на
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій
з
контрагентами-постачальниками
позивача - "Інтерсервіс-постач", ТОВ
Гранд-буд Престиж", ТОВ "Агро строй
комплекс" не можуть бути прийняті судом
як доказ реальності здійснення
господарських операцій за вказаними
договорами, оскільки вироком суду, який
набрав чинності, встановлено створення
даних підприємств без реального
настання правових наслідків, тобто з
метою фіктивного підприємництва, що
підтверджено самими директорами даних
підприємств.

Не погодившись із прийнятим
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
просить постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
серпня 2012 року у даній справі скасувати
та прийняти нову про задоволення
позовних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи та
обґрунтування апеляційної скарги,
наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача
заперечував проти задоволення вимог
апеляційної скарги позивача. Зазначив,
що суд першої інстанції прийняв
законне та обґрунтоване рішення, тому
підстави для його скасування відсутні.
Вважає, що позивачем не надано доказів
на спростування виявлених
під час перевірки порушень податкового
законодавства.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції слід скасувати,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом,
підтверджено матеріалами справи,
відповідачем проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ПП "БПФ
"Південьбуд" з питання дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ
"Інтерсервіс-постач", ТОВ "Гранд-Буд
Престиж" за період 01.12.2010 - 31.12.2010, ТОВ
"Агро строй комплекс" за період з
01.01.2010р. - 31.08.2010, за результатами якої
складено акт від 04.05.2012 № 1048/222/21943326.

Перевіркою встановлено
порушення:

- ч.1 ст.203, 215, 228 ЦК України в
частині недодержання в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними (п.5 ст.203 ЦК України)
по правочинах, здійснених ПП "БПФ
"Південьбуд" та ТОВ "Інтерсервіспостач",
ТОВ "Гранд-буд Престиж", ТОВ "Агро строй
комплекс";

- пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість",
внаслідок чого занижено податок на
додану вартість у 2010 році у розмірі
1179427,00 грн..

До такого висновку податковий
орган дійшов, виходячи з поданих
позивачем завірених копій первинних
документів, які підтверджують
взаємовідносини позивача із
переліченими вище підприємствами,
даних АС Аудит, АІС реєстр платників
податків, АРМ "БЕСТ-ЗВІТ", АРМ "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України", а також вироку
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 12.08.2011
по справі № 0417/1-298/2011 та
результатів проведених перевірок
податковим органом контрагентів
позивача.

Використовуючи дані
документальних перевірок ТОВ
"Інтерсервіс-Постач", ТОВ "Гранд-буд
Престиж", ТОВ "Агро строй комплекс",
відповідач в акті перевірки зазначив,
що стосовно означених підприємств не
встановлено наявності розумних
економічних або інших причин (ділової
мети) системного придбання та продажу
товарів, здійснені ними операції не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складський приміщень та
іншого майна, які необхідні для
виконання такого постачання або
здійснення діяльності. Укладені
вказаними підприємствами договори,
відповідно до п.п.1, 2 ст.215, п.п.1, 5 ст.203 ЦК
України є нікчемними, отже ці
підприємства здійснювали діяльність,
спрямовану на проведення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вигоди для третіх осіб, використовуючи
при цьому фінансово-грошові потоки
контрагентів, які не виконують своїх
податкових зобов'язань, не звітують до
податкових органів та здійснюють свої
операції через таких же посередників.

Крім того, відповідачем під час
перевірки врахований вирок
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 12.08.2011 у справі №
417/1-298/2011, яким, зокрема, визнано винним
ОСОБА_2 - директора ТОВ "Гранд-буд
Престиж", ТОВ "Агро строй
комплекс" за скоєння злочину,
передбаченого ст.ст. 28. ч.3, 205 ч.2, 366
ч.2 КК України. Останній засуджений за
незаконну діяльність з переведення
безготівкових коштів в готівкові
шляхом використання схеми руху
грошових коштів через поточні рахунки
спеціально створених або придбаних
підприємств з метою прикриття такої
діяльності юридичних осіб, яка
полягала в складанні фіктивних
первинних документів
фінансово-господарської діяльності та
подальшого використання вказаних
документів в бухгалтерському обліку
господарської діяльності та надання
фіктивних документів до контролюючих
органів.

Вказаним вироком також
встановлено, що до зазначеного злочину
серед інших було залучено і Деркова М.М.
- директора ТОВ "Інтерсервіс-Постач",
яке було також створено з метою
прикриття незаконної господарської
діяльності (фіктивного
підприємництва), яка не спричиняла
настання будь-яких правових наслідків.

Зі змісту вказаного вироку видно,
що вказані вище підприємства - ТОВ
"Інтерсервіс-постач", ТОВ "Гранд-буд
Престиж", ТОВ "Агро строй комплекс"
створювалися з метою фіктивного
підприємництва, що підтверджено самими
директорами даних підприємств у
судовому засіданні під час розгляду
кримінальної справи, підсудні визнали
свою вину повністю у скоєнні вказаного
злочину. ОСОБА_2, який був директором
ТОВ "Агро строй комплекс" та ТОВ
"Гранд-буд Престиж" пояснив, що фактично
господарська діяльність підприємств
не велась, за вказівкою ОСОБА_4 він
підписував різні документи. Що в
подальшому відбувалося з вказаними
документами йому невідомо, окрім того,
зазначив, що в групу, створену ОСОБА_4,
також входив Дерков М.М. (директор ТОВ
"Інтерсервіс-постач"), який здійснював
такі ж функції, але по підприємствам, на
яких був директором.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 15.05.2012,
яким позивачеві збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на суму 1 474
280,75 грн., в тому числі за основним
платежем 1 179 427,00 грн., за штрафними
санкціями 294 856,75 грн..

З огляду на фактичні обставини
справи, норми законодавства, що
регулюють спірні правовідносини,
колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
правомірність означеного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п.1.7 ст. 1 Закону
України "Про податок на додану
вартість" (в редакції, що
діяла у період, який перевірявся),
податковий кредит сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 вказаної
статті не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.п.7.2.6 цього пункту).

Отже, достатніми підставами для
виникнення у платника податку права на
податковий кредит є наявність
податкових накладних, виданих йому
підприємствами-контрагентами,
оформлених з дотриманням вимог чинного
законодавства, встановлення судом
реальності та товарності
господарської операції.

Підпунктом 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) в
разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток чи
комерційних чеків, або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

З матеріалів справи вбачається,
що у період, що перевірявся, позивач мав
господарські правовідносини:

- з ТОВ "Інтерсервіс-Постач"
(директор Дерков М.М.) за договором
поставки, укладеним № 23/12-2 від 23.12.2010,
згідно якого ТОВ "Інтерсервіс-Постач"
поставлено будівельні матеріали в
асортименті на загальну суму 3143900,00
грн., в т.ч. ПДВ - 523983,33 грн. Факт поставки
товару на адресу позивача
підтверджений видатковими накладними.
За поставлений товар позивач
розрахувався в повному обсязі шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника.

- з ТОВ "Гранд-Буд Престиж"
(директор ОСОБА_2) за договором підряду,
укладеним № 17/12-1 від 17.12.2010. Предметом
договору є виконання ТОВ "Гранд-Буд
Престиж" як субпідрядником робіт по
реконструкції фільтрів Кайдацької
насосно-фільтрувальної станції.

Загальна сума вартості
обумовлених договором та виконаних ТОВ
"Гранд-Буд Престиж" будівельних робіт
відповідно до довідок про вартість
виконаних робіт (типова форма № КБ-3) за
грудень 2010 складає 1283416,67 грн., крім
того, ПДВ - 256683,33 грн.

Факт виконання будівельних робіт
на означену суму підтверджений актами
прийому-передачі виконаних робіт за
грудень 2010 року №№ 1, 2, 3, 4, 5 (типова
форма № КБ-2в).

Згідно довідок про вартість
виконаних будівельних робіт, документи
про виконання умов договору підписані
керівником генеральної підрядної
організації.

- з ТОВ "Агро Строй Комплекс"
(директор Трайдук С.С.) за договорами
підряду № 14-01 від 14.01.2010
(реконструкція АЗС № 22 в м. Запоріжжя)
на загальну суму 18363,60 грн. з
урахуванням ПДВ 3060,00 грн., № 12-01 від
12.01.2010 (реконструкція АЗС № 11 у
с.Михайлівка Запорізької області) на
загальну суму 120296,40 грн.
з урахуванням ПДВ 20049,40 грн.,
№ 02-02 від 02.02.2010 (реконструкція АЗС № 22
в м. Запоріжжя) на загальну
суму 721200,00 грн. з урахуванням ПДВ 120200,00
грн., № 01.02/10 від 01.02.2010
(розробка робочого проекту
"Реконструкція АЗС №№37, 11, 22 в м.
Запоріжжя) на загальну суму 314060,00 грн. з
урахуванням ПДВ 52343,33 грн.,
№ 05-03 від 05.03.2010 (реконструкція АЗС № 11
у с. Михайлівка Запорізької області)
на загальну суму 473430,00 грн. з
урахуванням ПДВ 78905,00 грн., № 01.07/10 від
01.07.2010 (роботи по улаштуванню
монолітних залізобетонних фундаментів
на об'єкті "Пункт приймання, зберігання
та первинної обробки зерна в с.
Девладово Софійського району
Дніпропетровської області) на загальну
суму 745220,00 грн. з урахуванням ПДВ 124203,33
грн..

Факт виконання вказаних
договорів підтверджений актами
прийому-передачі виконаних робіт за
відповідні періоди.

Наведені обставини встановлені
відповідачем в ході перевірки,
складені на виконання перелічених
договорів первинні документи
досліджені відповідачем, питання щодо
правильності їх складання та змісту не
виникали.

Виходячи із змісту поданих
позивачем первинних документів на
підтвердження виконання зазначених
вище договору поставки та договорів
підряду, вбачається, що вони мають всі
законодавчо передбачені реквізити,
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", які ставляться до
первинних документів, є такими, що
підтверджують здійснення відповідної
господарської операції.

Виявлені під час перевірки
фактичні обставини щодо
взаємовідносин між позивачем та його
контрагентами, які зазначені
податковим органом в акті перевірки,
відображення позивачем операцій з
отримання обумовлених договорами
товарів, робіт у відповідних
податкових (звітних) періодах
відповідачем не спростовуються.

На момент укладення та реалізації
вказаних вище договорів контрагенти
позивача мали зареєстровані у
встановленому порядку установчі
документи та цивільну дієздатність
згідно з чинним законодавством, були
зареєстровані як платники податку на
додану вартість.

Законодавчо встановлені вимоги,
необхідні для чинності правочину (ст.203
ЦК України), позивачем та його
контрагентамидотримані. Також
господарські зобов'язання з поставки
товарів, виконання підрядних робіт не
містять як ознак фіктивності (вчинених
без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися
відповідними правочинами), так і умов
та ознак, які б свідчили про їх
суперечність інтересам держави та
суспільства або порушували публічний
порядок.

Ці ж обставини встановлені
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.12.2013р. у справі №2а/0470/5524/12 за
позовом Приватного підприємства
"Багатопрофільна приватна фірма
«Південьбуд»" до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Державної податкової
служби про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 15.05.2012 №
(а.с. 97-99 т.3). У зазначеній справі позивач
оскаржував рішення податкового органу,
прийняте на підставі того ж акту
перевірки 04.05.2012 №
1048/222/21943326, що містить посилання на ті ж
обставини, встановлені щодо тих же
контрагентів позивача, по тим же
періодам, яким за виявлені порушення
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не
доводяться при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Слід зазначити, що чинним
законодавством України не передбачено
обов'язку сторони договору перевіряти
повноваження контрагента на
підписання первинних бухгалтерських
та податкових документів, як і не
передбачено відповідальності сторони
договору за порушення її контрагентом
вимог чинного законодавства при
укладанні договору. У тому випадку,
якщо не доведено обізнаності сторони
договору про факт порушення
законодавства його контрагентом на
момент укладання договору, вважається,
що така сторона діяла правомірно.

Укладені позивачем з
переліченими вище підприємствами
договори відповідають вимогам чинного
законодавства України, мають своїм
наслідком зміну у майновому стані
учасників правочину, а факт виконання
господарських зобов'язань сторін
підтверджується первинними та
податковими документами. Позивачем на
спростування доводів відповідача
надано: податкові накладні, видаткові
накладні, акти здачі-прийняття
виконаних робіт, рахунки-фактури.

Податкові накладні, що є в
матеріалах справи містять усі
реквізити та заповнені згідно норм
діючого на час їх заповнення
законодавства.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
позивач правомірно включив суми
податку на додану вартість до
податкового кредиту по відображеним у
актах перевірки періодах.

Податковий орган, в свою чергу, не
надав жодних доказів на підтвердження
того, що платник податку (позивач у
справі) діяв без належної обачності й
обережності і йому мало бути відомо про
порушення, які допускали його
постачальники по ланцюгу.

Якщо контрагенти позивача не
виконали свого зобов'язання зі сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає безпідставним
твердження відповідача, що позивачем
сформовано податковий кредит з
порушенням вимог податкового
законодавства.

Що ж стосується посилання
відповідача в якості обґрунтування
висновків акту перевірки, з чим
погодився суд першої інстанції, на
вирок Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 12.08.2011 у
справі № 417/1-298/2011, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні дійшов висновку,
що відповідно до ч.4 ст.72 КАС
України вказаний вирок
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська, яким визнано
винним за скоєння злочину,
передбаченого ст.28. ч.3, ст.205 ч.2, ст.366 ч.2
КК України, ОСОБА_2 - директора ТОВ "Агро
строй комплекс" та ТОВ "Гранд-буд
Престиж" та яким також встановлено, що
до зазначеного злочину серед інших
було залучено і Деркова М. М. директора
ТОВ "Інтерсервіс-постач", є достатньою
правовою підставою для визнання
бухгалтерських документів позивача
такими, які не можуть бути належними
доказами реальності здійснення
господарських операцій, зазначених
вище, і тому спірне податкове
повідомлення-рішення є законним.

Апеляційний суд вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими.

З матеріалів справи вбачається,
що вищевказані договори з боку
контрагентів (виконавців) позивача
підписані:

- договір поставки № 23/12-2 від
23.12.2010 від ТОВ "Інтерсервіс-постач"
Дерковим М.М., який діяв на підставі
доручення № 3914 від 05.11.2010, тобто особою,
у відношенні якого вирок не
виносився, у встановленому порядку
його винним у скоєнні злочину не
визнано;

- договори № 14-01 від 14.01.2010, № 12-01
від 12.01.2010, № 02-02 від 02.02.2010, №
01.02/10 від 01.02.2010, № 05-03 від 05.03.2010, № 01.07/10
від 01.07.2010 від ТОВ "Агро строй комплекс"
- директором Трайдук С. С. - у відношенні
якого вирок також не виносився, і який
до кримінальної відповідальності не
притягався.

Стосовно директора ТОВ "Гранд-буд
престиж" ОСОБА_2, яким підписаний
укладений з позивачем договору
підряду № 17/12-1 від 17.12.2010, вказаний вище
вирок Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська встановив вину
ОСОБА_2 у фіктивному
підприємництві, тобто створенні і
придбання суб'єктів підприємницької
діяльності (юридичних осіб) з метою
прикриття незаконної діяльності, а
також складенні та видачі завідомо
неправдивих документів.

Стаття 72 КАС України, на яку
послався суд першої інстанції,
визначає підстави для звільнення від
доказування, згідно частини 4 якої
підставою для звільнення від
доказування є вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили.

При цьому обов'язковими такий
вирок для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду, є
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, обставини щодо
діяння фізичних осіб, встановлені
вироком суду по кримінальній
справі відносно цих фізичних осіб, не
можна вважати обов'язковими при оцінці
адміністративним судом правомірності
дій юридичної особи-контрагента, якщо
йдеться про відповідальність за
порушення податкового законодавства
цією юридичною особою.

Вказаний вирок підтверджує лише
факт скоєння кримінального злочину
посадовою собою ТОВ "Агро строй
комплекс" та ТОВ "Гранд-буд Престиж" та
створює правові наслідки лише для цих
підприємств. Кримінальна справа у
сфері порушення податкового
законодавства щодо посадових осіб
позивача не порушувалась, судові
рішення в межах кримінальної справи
відносно позивача не приймались.

З огляду на викладене вище,
колегія суддів вважає безпідставним
нарахування позивачу грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість згідно податкового
повідомлення-рішення № від
15.05.2012.

Неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору,
відповідно до ст.202 КАС України є
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Багатопрофільна
приватна фірма "Південьбуд" -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
серпня 2012р. у справі № 2а/0470/5525/12 -
скасувати.

Позовні вимоги Приватного
підприємства "Багатопрофільна
приватна фірма "Південьбуд" -
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Державної
податкової служби № від 15.05.2012р..

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст.212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови
виготовлено 26.05.2014р.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак