Справа № 818/4259/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р. м. Київ
К/800/60045/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 23
липня 2013 року та постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Сумихімпром»
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Сумах про визнання протиправною та
скасування вимоги, -

встановила:

ПАТ «Сумихімпром» звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах про визнання протиправною та
скасування вимоги від 10 травня 2013 року
№ Ю-14 про сплату фінансових санкцій та
пені у розмірі 10 625 479,43 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправною та
скасовано вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах від
10 травня 2013 року № Ю-14 в частині
нарахування фінансових санкцій у
розмірі 4 642 124,43 грн. та пені у розмірі 3
706 630,13 грн. Також, стягнуто на користь
позивача судовий збір у розмірі 1802,46
грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 року скасовано рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Сумихімпром та прийнято в цій частині
нове рішення, яким визнано
протиправною та скасовано вимогу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах від 10 травня 2013 року № Ю-14 в
частині нарахування фінансових
санкцій у розмірі 589 684,75 грн. та пені у
розмірі 1 687 040,12 грн., згідно рішень від 15
грудня 2010 року № 605 та від 27 вересня 2011
року № 289. В іншій частині постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 23 липня 2013 року залишено без
змін.

У касаційній скарзі, Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення та
прийняти нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції та рішення суду першої
інстанції частково змінене рішенням
суду апеляційної інстанції,
постановлені з додержанням норм
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 10 травня 2013 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Сумах винесено вимогу № Ю-14 про
сплату боргу, згідно з якою станом на 1
травня 2013 року заборгованість ПАТ
«Сумихімпром» зі сплати фінансових
санкцій і пені становить 10 625 479,43 грн., у
тому числі фінансових санкцій - 5 231 809,18
грн. та пені - 5 393 670,25 грн.

До вказаної вимоги від 10 травня 2013 року
№ Ю-14 увійшли суми фінансових санкцій
та пені, визначені рішеннями
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах, а саме: № 606 від 15 грудня 2010
року, № 188 від 21 квітня 2011 року, № 450 від
09 червня 2009 року, № 186 від 19 квітня 2010
року, № 469 від 18 червня 2009 року, № 538 від
02 листопада 2010 року, № 605 від 15 грудня 2010
року, № 289 від 27 вересня 2011 року, № 670 від
22 вересня 2009 року, № 204 від 27 квітня 2010
року.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Згідно частини 2 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною 3 статті 20 цього
Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено, що виконавчі органи
Пенсійного фонду за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
застосовують до страхувальників
фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум.

Суми пені та штрафів, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, підлягають сплаті
страхувальником, банком чи
організацією, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, протягом десяти
робочих днів з дня одержання
відповідного рішення. При цьому в цей
же строк страхувальник, банк чи
організація, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, має право оскаржити
зазначене рішення до вищого органу
Пенсійного фонду або в судовому
порядку з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
відповідного виконавчого органу
Пенсійного фонду, яким прийнято це
рішення.

Оскарження рішення виконавчого органу
Пенсійного фонду про нарахування пені
та накладання штрафів зупиняє строки
їх сплати до винесення вищим органом
Пенсійного фонду або судом рішення у
справі. Строки сплати фінансових
санкцій також призупиняються до
винесення судом рішення в разі
оскарження страхувальником вимоги про
сплату недоїмки, якщо накладення
фінансових санкцій пов'язано з її
виникненням або несвоєчасною сплатою.

Аналізуючи зазначені норми,
вбачається, що страхувальник має право
протягом десяти днів з моменту
отримання рішення про сплату
фінансових санкцій та пені оскаржити
його в судовому порядку, повідомивши
про це орган Пенсійного фонду, який
прийняв оскаржуване рішення. При цьому,
строк сплати визначених рішенням
фінансових санкцій та пені, настає
після закінчення встановленого
десятиденного строку для подання
позову до суду про його оскарження або
після набрання законної сили судовим
рішенням за наслідками оскарження.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника, або
визнання його банкрутом» вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, або не заявлені взагалі,
- не розглядаються і вважаються
погашеними, про що господарський суд
зазначає в ухвалі, якою затверджує
реєстр вимог кредиторів. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з урахуванням приписів
частини 2 статті 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника, або визнання його банкрутом»,
заборгованість ПАТ «Сумихімпром» по
фінансовим санкціям у вигляді штрафу
та пені згідно рішень № 450 від 09 червня
2009 року, № 538 від 02 листопада 2010 року, №
188 від 21 квітня 2011 року, № 670 від 22
вересня 2009 року, № 204 від 27 квітня 2010
року, вважається погашеною.

Так, заборгованість по фінансових
санкціях та пені в сумі 999278,65 грн.,
застосованих рішенням № 538 від 02
листопада 2010 року, у розмірі 943478,37 грн.
за рішенням № 188 від 21 квітня 2011 року, в
сумі 2 568 561,99 грн. за рішенням № 450 від 09
червня 2009 року, в сумі 1077565,59 грн. за
рішенням № 670 від 22 вересня 2009 року та в
сумі 48333,81 грн. за рішенням № 204 від 27
квітня 2010 року виникла до порушення
провадження у справі про банкрутство
та не була включена до реєстру вимог
кредиторів, а тому вважаються
погашеною.

Зазначені обставини є преюдиціальними
при розгляді даної справи та в силу
приписів частини 1 статті 72 КАС України
не підлягають повторному доказуванню.

Крім того, судами попередніх інстанцій
досліджено, що заборгованість згідно
рішень № 606 від 15 грудня 2010 року, № 469
від 18 червня 2009 року та № 186 від 19 квітня
2010 року була стягнута з ПАТ
«Сумихімпром» на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах в
судовому порядку.

Так, постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 02 березня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року, позов УПФУ в м. Сумах було
задоволено та стягнуто з ПАТ
«Сумихімпром» штраф в розмірі 18 173,23
грн. та пеню в розмірі 35 491,38 грн. за
рішенням № 606 від 15 грудня 2010 року.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року, позов УПФУ в м. Сумах задоволено
та стягнуто з ПАТ «Сумихімпром»
заборгованість по фінансовим санкціям
в сумі 1429199,70 грн. за рішенням № 469 від 18
червня 2009 року.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року, позов УПФУ в м. Сумах
задоволено та стягнуто з ПАТ
«Сумихімпром» заборгованість зі
сплати штрафних санкцій та пені у
загальному розмірі 1 228 672,04 грн. за
рішенням № 186 від 19 квітня 2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 255
Кодексу адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності спірної вимоги від 10
травня 2013 року № Ю-14 в частині сплати
заборгованості з фінансових санкцій та
пені, що виникла на підставі рішень № 450
від 09 червня 2009 року, № 538 від 02
листопада 2010 року, № 188 від 21 квітня 2011
року, № 670 від 22 вересня 2009 року, № 204 від
27 квітня 2010 року, № 606 від 15 грудня 2010
року, № 469 від 18 червня 2009 року та № 186
від 19 квітня 2010 року.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку щодо
необґрунтованості включення до
спірної вимоги від 10 травня 2013 року №
Ю-14, заборгованості, що виникла на
підставі рішень № 605 від 15 грудня 2010
року та № 289 від 27 вересня 2011 року, з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» поточними
кредиторами є кредитори за вимогами до
боржника, що виникли після порушення
справи про банкрутство. А поточною
заборгованістю є заборгованість, яка
виникла після порушення справи про
банкрутство.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ухвалою Господарського
суду Сумської області від 24 жовтня 2011
року у справі № 5021/2506/2011 порушено
провадження у справі про банкрутство
ПАТ «Сумихімпром» та введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів.

22 березня 2012 року УПФУ в м. Сумах подало
до Господарського суду Сумської
області заяву про визнання та
включення до реєстру вимог кредиторів
у справі про банкрутство ПАТ
«Сумихімпром», з якої вбачається, що
заборгованість по фінансовим санкціям
та пені, застосованих згідно з
рішеннями № 605 від 15 грудня 2010 року та №
289 від 27 вересня 2011 року, до реєстру
вимог кредиторів не заявлена.

Разом з тим, як вірно досліджено судами
першої та апеляційної інстанцій, на
момент прийняття ухвали
господарського суду Сумської області
від 24 жовтня 2011 року про порушення
провадження у справі про банкрутство
ПАТ «Сумихімпром», рішення УПФУ в
Зарічному районі м. Суми
(правонаступником якого є відповідач)
№ 605 від 15 грудня 2010 року та № 289 від 27
вересня 2011 року про стягнення
фінансових санкцій перебували у
процесі оскарження, тобто було таким,
що не набрали законної сили, і
відповідач не набув права вимоги до
позивача щодо сплати за вказаним
рішенням фінансових санкцій та пені, а
у позивача станом на 24 жовтня 2011 року ще
не виникло обов'язку їх сплачувати, а
тому вимоги УПФУ в м. Сумах щодо сплати
фінансових санкцій та пені за
рішеннями № 605 від 15 грудня 2010 року та №
289 від 27 вересня 2011 року є поточними.

Наведене також було встановлено
ухвалами Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року та від 28 травня 2013 року у справі
№ 2а-1870/9851/12, що в силу частини 1 статті 72
КАС України не підлягає повторному
доказуванню при розгляді даної справи.

У разі якщо страхувальник, який одержав
вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби.

У зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки. У разі
звернення органу Пенсійного фонду з
позовом про стягнення недоїмки до
господарського суду, передбачені
законодавством заходи досудового
врегулювання спорів не застосовуються.

Отже, законодавством встановлено
порядок стягнення заборгованості, в
якому направлення вимоги про сплату
боргу передує зверненню до суду з
відповідним позовом. При цьому,
вчинення дій в зворотному напрямку не
передбачено.

Судом апеляційної інстанції
досліджено, що право УПФУ в м. Сумах на
стягнення суми фінансових санкцій та
пені, які були включені ним у вимогу №
Ю-14 від 10 травня 2013 року, реалізовано
відповідачем шляхом звернення до суду
із позовами про стягнення з ПАТ
«Сумихімпром» заборгованості, що
виникла на підставі рішень № 605 від 15
грудня 2010 року та № 289 від 27 вересня 2011
року.

Враховуючи, що УПФУ в м. Сумах
реалізувало своє право на стягнення
суми фінансових санкцій та пені згідно
рішень № 605 від 15 грудня 2010 року та № 289
від 27 вересня 2011 року, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності у відповідача правових
підстав для включення до спірної
вимоги № Ю-14 від 10 травня 2013 року сум
фінансових санкцій та пені за
вказаними рішеннями.

Також, з огляду на приписи Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, колегія
суддів погоджує висновки суду
апеляційної інстанції про те, що вимога
УПФУ в м. Сумах про сплату боргу є
виконавчим документом, і рішення суду
про стягнення суми цього ж боргу також
може бути звернене до виконання, тобто,
одна і та ж заборгованість може бути
стягнута два рази, що в свою чергу, є
неприпустимим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку щодо
протиправності та необґрунтованості
дій Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах щодо прийняття
вимоги від 10 травня 2013 року № Ю-14 про
сплату боргу, і відповідно, дійшов
вірного висновку щодо задоволення
позовних вимог ПАТ «Сумихімпром» та
скасування спірної вимоги.

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
залишити без задоволення, а постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 року та постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 23
липня 2013 року, змінену рішенням суду
апеляційної інстанції, у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Сумихімпром» до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах про визнання протиправною та
скасування вимоги - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко