Справа № 826/3196/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3196/14
інстанції: Кобилянський К. М.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Бєлової
Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Міщука М. С.

при секретарі:
Корінець Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою відповідача -
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 квітня 2014 року у справі у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Україна
Іновуд» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про визнання
протиправними дії, скасування рішення,
-

В С Т А
Н О В И В:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Україна
Іновуд» звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів, в
якому просило:

- визнати протиправними дії Київської
регіональної митниці,
правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Державної
митної служби України, щодо
коригування митної вартості товарів
згідно з рішенням про коригування
митної вартості товарів від 27.06.2013 р. №
100250000/2013/600243/2;

- скасувати рішення Київської
регіональної митниці,
правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Державної
митної служби України, про коригування
митної вартості товарів від 27.06.2013 р. №
100250000/2013/600243/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено повністю:

- визнано протиправними дії Київської
регіональної митниці Державної митної
служби України щодо коригування митної
вартості товарів, згідно з рішенням про
коригування митної вартості товарів
від 27.06.2013 р. № 100250000/2013/600243/2;

- скасовано рішення Київської
регіональної митниці Державної митної
служби України про коригування митної
вартості товарів від 27.06.2013 р. №
100250000/2013/600243/2.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідачем - Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
подано апеляційну скаргу, в якій
апелянт просить скасувати оскаржувану
постанову в повному обсязі та ухвалити
нову постанову, якою відмовити у
задоволені адміністративного позову,
мотивуючи свої вимоги тим, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи та порушено норми
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, між ТОВ «Україна Іновуд»
(Покупець, ) та Hangzhou Transasia Sporting Goods Manufactory
Co.,LTD (Китай, Продавець) укладено
контракт від 29.08.2011р. № 29/08-2011 про
постачання товарів
спортивно-розважального призначення,
кількість, асортимент та ціни яких
визначаються в інвойсах на кожну
окрему партію товару (а. с. 31 - 34).

Крім того, відповідно до п. п. 1.1. п. 2
зазначеного вище контракту ціна
включає в себе вартість упаковки,
маркування та інших витрат з
постачання.

З метою проведення митного оформлення
зазначеного товару 26.06.2013 р. позивачем
подано до митного органу митну
декларацію № 100250000/2013/406846. Митна
вартість товару заявлена за основним
методом, тобто за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (а. с. 16-19).

На підтвердження митної вартості
товару до зазначеної вище митної
декларації позивачем подані такі
документи: - контракт від 29.08.2011р. №
29/08-2011 р.; картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами за
№100/2012/0007724 від 05.12.2012 р.; - міжнародна
автомобільна накладна (СМR) № 016182 від
21.06.2013 р.; - коносамент М232199353 від 21.05.2013
р.; - довідка про транспортні витрати б/н
від 20.06.2013 р.; - інвойс GF130189 від 14.05.2013 р.; -
пакувальний лист GF130189 від 14.05.2013 р.; -
договір про надання послуг митного
брокера № 040313/1 від 04.03.2013 р.; - договір
про транспортне - експедиторське
обслуговування № 617/20 від 01.11.2011 р.; -
довідка про відсутність за межами
України валютних цінностей та майна,
зареєстрована в журналі обліку в ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві № 1349 від 18.04.2013 р.; - інформація
про позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару (для
товарів і транспортних засобів, що не
підлягають екологічному контролю) № 2730
від 21.06.2013 р.; - сертифікат про
походження товару форми А № G60189
від 15.05.2013 р.; - рішення ДП
«Укрметртестстандарт» № 14-18/241 від
26.06.2013 р.

Під час митного оформлення товару та
визначення митної вартості товару,
відповідач дійшов висновку про те, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються та є
необхідним витребувати від позивача
(декларанта) додаткові документи на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, а саме: банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару; виписку з
бухгалтерської документації; прайс -
лист виробника товару; копія митної
декларації країни відправлення;
висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією (а. с. 105).

На вимогу митного органу 27.06.2013 р.
позивачем надано такі додаткові
документи: - банківські платіжні
документи; - виписку з бухгалтерської
документації; - прас-лист виробника (а.
с. 105).

Стосовно копії митної декларації
країни відправлення та висновку про
якісні і кількісні характеристики
позивач повідомив відповідача про
неможливість надати дані документи на
дату запитування (а. с. 105).

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів, 27.06.2013 р.
відповідач прийняв рішення про
коригування митної вартості №
100250000/2013/600243/2 (а. с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що не
погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач скористався правом на випуск
товарів за митною декларацією від
27.06.2013 р. № 100250000/2013/406884.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Згідно з вимогами ст. 51 Митного кодексу
України (далі - МК України), митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Зокрема, ч. 2 ст. 53 МК України, визначено,
що документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст.
52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Крім того, частиною 3 вищезазначеної
статті передбачено, що у разі якщо
документи, зазначені у ч. 2 вказаної
статті, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Виходячи із змісту ч. 3 ст. 53 МК України,
колені суддів звертає увагу, що
обов'язок надавати документи,
передбачені цією частиною ст. 53 МК
України виникає у декларанта виключно
у випадку наявності обставин
передбачених даним пунктом.

Як вбачається з матеріалів справи, в
графі 33 «Обставини прийняття рішення
та джерела, що використовувались
митним органом для коригування митної
вартості» рішення про коригування
митної вартості товарів від 27.06.2013 р. №
100250000/2013/600243/2 зазначено, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
зв'язку з наступним: документи,
зазначені у частині другій статті 53 МК
України не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, не
подано додаткові документи на письмову
вимогу митного органу: митну
декларацію країни відправлення та
висновок про якісні і кількісні
характеристики (а. с. 13).

Суд першої інстанції вірно дійшов
висновку, що єдиною підставою для
здійснення коригування митної
вартості товару позивача було
ненадання останнім додаткових
документів - митної декларації країни
відправлення та висновку про якісні і
кількісні характеристики.

Проте, в матеріалах справи відсутні
будь-які підтвердження обґрунтування
наведених у оскаржуваному рішенні від
27.06.2013 р.№ 100250000/2013/600243/2 доводів про
відсутність всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, та
не зазначено, які саме відомості були
відсутні у наданих позивачем
документах.

Також, ч. 5 ст. 53 МК України встановлено,
що вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті забороняється.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду, що
відповідачем не доведено існування
підстав для витребування у Товариства
з обмеженою відповідальністю «Україна
Іновуд» додаткових документів,
зокрема, митної декларації країни
відправлення та висновку про якісні і
кількісні характеристики.

Крім того, митна вартість одного з
чотирьох видів товарів, задекларованих
у митній декларації №100250000/2013/406846 -
драбини металеві до батутів, який було
поставлено разом з іншими трьома
видами товарів була визнана
відповідачем, що свідчить про те, що
інформація наведена у поданих
позивачем документах було достатньою
для визначення митної вартості
задекларованого товару.

Також, апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що та
обставина, що в автоматизованій
системі аналізу та управління ризиками
є інформація про те, що товар, який
задекларовано однією особою, іншими
особами розмитнювався за іншою
вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом.

Проаналізувавши норми законодавства
та фактичні обставини справи, колегія
дійшов висновку, що відповідач не мав
підстав для коригування митної
вартості товарів, заявленої позивачем
у митній декларації від 26.06.2013 р.
№100250000/2013/406846, а тому рішення про
коригування митної вартості товару від
27.06.2013 р. №100250000/2013/600243/2 є протиправним
та необґрунтованим.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 квітня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Л.В.Бєлова

Судді:
Л. М. Гром,

М.С. Міщук

.

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.