Справа № 2а-5965/12/1070
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5965/12/1070
Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О.,
Безименної Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Фастівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 15.03.2013 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Фастівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Фастівської ОДПІ Київської
області ДПС про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень № , № та
№ від 27.11.2012.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 15.03.2013
вищевказаний адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність задоволення позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ФОП ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим
комітетом Фастівської міської ради
Київської області 20.12.2005, Свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця Серії НОМЕР_5. Як
платник податків позивач перебуває на
обліку в Фастівській ОДПІ Київської
області з 23.12.2005 за № 2266. Як платник
податку на додану вартість
зареєстрований в Фастівській ОДПІ
Київської області з 03.04.2006. Свідоцтво
платника ПДВ № НОМЕР_6.

Основними видами діяльності позивача
за КВЕД в період з 01.01.2011 по 31.01.2011 є:
рекламна діяльність, посередництво в
торгівлі товарами широкого
асортименту.

З матеріалів справи вбачається, що в
період з 15.10.2012 по 02.11.2012 Фастівською
ОДПІ Київської області ДПС проведено
документальну планову виїзну
перевірку фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) за період з 01.01.2011 по 31.12.2011, за
результатами якої складено акт №
506/36/1702/НОМЕР_4 від 09.11.2012 (далі - акт
перевірки)

За результатами проведеної перевірки
посадова особа податкового органу
дійшла висновку про порушення
позивачем вимог:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України - занижено
оподатковуваний дохід від здійснення
підприємницької діяльності за 2011 р., в
результаті чого донараховано податку
на доходи фізичних осіб за 2011 рік на
суму 7112,71 грн.;

- п. 177.10 ст. 177 ПК України - книга обліку
доходів і витрат за ф.№10 не ведеться;

- п. 198.6 ст. 198, п. 201.6, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 ПК
України, в результаті чого встановлено
заниження податку на додану вартість,
що підлягає сплаті до бюджету, на
загальну суму 50198 грн., в тому числі за
лютий 2011 року на суму 5993 грн., за
березень 2011 року на суму 4670 грн., за
квітень 2011 року на суму 5893 грн., за
травень 2011 року на суму 2425 грн., за
червень 2011 року на суму 7450 грн., за
липень 2011 року на суму 887 грн., за
серпень 2011 року на суму 3737 грн., за
жовтень 2011 року на суму 4033 грн., за
листопад 2011 року на суму 2307 грн., за
грудень 2011 року на суму 12803 грн.;

- абз. 1 п. 167.1 ст. 167 ПК України, в
результаті чого допущено порушення
вимог податкового законодавства під
час перевірки питань щодо правильності
утримання та своєчасності
перерахування податку на доходи
фізичних осіб до бюджету в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 1650 грн., в
тому числі за І квартал 2011 року на суму
300 грн., за ІІ квартал 2011 року в сумі 450
грн., за ІІІ квартал 2011 року в сумі 450
грн. та за ІV квартал 2011 року в сумі 450
грн.;

- п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України -
неподання розрахунків сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за Ф № 1-ДФ про суми
виплаченого доходу фізичним особам за
І квартал 2011 року, за ІІ квартал 2011 року,
за ІІІ квартал 2011 року та за ІV квартал
2011 року.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № від 27.11.2012, згідно з яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування» у розмірі 9400,89
грн., з яких: 7112,71 грн. - за основним
платежем; 2288,18 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями;

- № від 27.11.2012 , згідно з яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість по вітчизняних
товарах» у розмірі 56139,75 грн., з яких:
50198,00 грн. - за основним платежем; 5941,75
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями;

- № від 27.11.2012, згідно з яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «ПДФО (Акти)» у
розмірі 4102,50 грн., з яких: 1650,00 грн. - за
основним платежем; 2452,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Підставою для прийняття зазначених
податкових повідомлень-рішень
послугували наступні обставини.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 27.11.2012 про визначення
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, судом першої інстанції
зазначено наступне.

Перевіркою достовірності відображених
сум валових витрат у поданих
Деклараціях про доходи, одержані за
період з 01.01.2011 по 31.12.2011, встановлено, що
ФОП ОСОБА_2 до складу документально
підтверджених витрат, пов'язаних з
одержанням доходу, включались витрати
на виготовлення та розміщення реклами,
вартість послуг та інші витрати,
пов'язані із здійсненням господарської
діяльності.

Перевіркою встановлено, що ФОП ФОП
ОСОБА_2 до складу документально
підтверджених витрат, пов'язаних з
одержанням доходу, безпідставно, на
думку податкового органу, віднесено
суми за послуги зв'язку та послуги
Інтернету без наявності відповідних
документів, які б могли підтвердити
факт використання послуг зв'язку
пов'язаних з одержанням доходу при
здійсненні господарської діяльності,
що призвело до завищення валових
витрат за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 на
суму 47418,09 грн., чим порушено п. 177.4 ст. 177
ПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що
02.02.2011 між ТОВ «Голден Телеком»
(Оператор) та позивачем (Абонент)
укладено договір № 1-171/11 про надання
телекомунікаційних послуг, відповідно
до якого Оператор надає Абоненту
телекомунікаційні послуги, а Абонент
зобов'язується оплачувати їх
відповідно до умов договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що
послуги, які Абонент одержує й оплачує
відповідно до Договору, їх кількість і
характеристики зазначені в додатках до
цього Договору.

На виконання вищенаведеного договору
були виписані Рахунки, які є актами
виконаних робіт, а саме: № 4198886-О/436343, №
4119631-О/436343, № 4040717-О/436343, № 3962098-О/436343, №
3883808-О/436343, № 3805819-О/436343, № 3728140-О/436343, №
3650778-О/436343, № 3489846-О/436343

Оплата за отримані послуги
підтверджується банківськими
виписками, копії яких є в матеріалах
справи, а саме: за квітень 2011 року,
червень 2011 року, липень 2011 року, серпень
2011 року, вересень 2011 року, листопад 2011
року, грудень 2011 року.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем (Абонент)
укладено договір з ТОВ «Воля-Кабель»
(Підприємство) про надання
телекомунікаційних послуг № 4509/11 від
28.01.2011, відповідно до якого Абонент
замовляє, а Підприємство забезпечує
надання послуг, організацію
підключення Абонентського
відгалуження до Телекомунікаційної
мережі, технічне обслуговування та
надання послуги.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що
види послуг, які надаються і до яких
забезпечується Абонентові доступ,
обираються Абонентом та зазначаються в
Протоколі замовлених послуг та
обладнання.

Протоколом замовлених послуг та
обладнання, копія якого наявна в
матеріалах справи, визначено, що
позивач замовив у ТОВ «Воля-Кабель»
послугу доступу до Інтернету.

Відповідно до Договору платного
користування обладнанням від 31.01.2011 ТОВ
«Воля-Кабель» передало в платне
користування позивача обладнання -
модем, кабель, що також підтверджується
актом прийому-передачі обладнання від
31.01.2011.

На виконання вищенаведеного договору
№ 4509/11 від 28.01.2011 виписані
рахунки-фактури № 4509/11-01/ВБ-349625189 від
31.12.2011, № 4509/11-12/ВБ-341522903 від 30.11.2011, №
4509/11-11/ВБ-329017296 від 31.10.2011, №
4509/11-10/ВБ-324523717 від 30.09.2011, №
4509/11-09/ВБ-317127990 від 31.08.2011, №
4509/11-08/ВБ-308110402 від 31.07.2011, №
4509/11-07/ВБ-301779630 від 30.06.2011, №
4509/11-06/ВБ-290794227 від 31.05.2011, №
4509/11-05/ВБ-285097961 від 30.04.2011, №
4509/11-04/ВБ-280338568 від 04.04.2011.

Оплата за отримані послуги
підтверджується банківськими
виписками, копії яких є в матеріалах
справи, а саме: за січень 2011 року,
березень 2011 року, квітень 2011 року,
червень 2011 року, липень 2011 року,
вересень 2011 року, жовтень 2011 року,
листопад 2011 року.

У відповідності до п.п. 138.10.2, пп. 138.10.4 п.
138.10 ст. 138 ПК України та з урахуванням
встановлених в обставин справи,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
витрати з придбанням послуг зв'язку та
послуг Інтернету безпосередньо
використовується позивачем для
здійснення підприємницької діяльності
та отримання доходу, а тому висновки
податкового органу в цій частині
протирічать обставинам справи та
вимогам законодавства. Висновки
протирічать і власній позиції
відповідача, який не вбачає порушенням
віднесення ПДВ у сумі витрат на послуги
зв'язку та Інтернету до податкового
кредиту.

Враховуючи зміст п.п. «а» п. 176.1 ст. 176, п.
177.4 ст. 177 ПК України та беручи до уваги
те, що з наявних матеріалів справи
вбачається, що понесені позивачем у
зв'язку з оплатою вартості послуг
зв'язку та Інтернету, належать до
валових витрат, оскільки вони пов'язані
з його господарською діяльністю, а тому
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вимоги позивача в цій частині
обґрунтовані, у зв'язку з чим податкове
повідомлення-рішення № від 27.11.2012
р. підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 27.11.2012 про визначення
зобов'язань з податку на додану
вартість, слід зазначити наступне.

Згідно акту перевірки вбачається, що
при перевірці правильності визначення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість податковим органом
використано дані декларації про
доходи, дані ЦБ ДРФО, дані первинних
банківських документів, дані актів
виконаних робіт, податкових декларацій
з податку на додану вартість.

Перевіркою достовірності відображення
у поданих Деклараціях з податку на
додану вартість показників за період з
01.01.2011 по 31.12.2011 встановлено їх
завищення на загальну суму 50198 грн.

Податковий орган дійшов такого
висновку на підставі проведеного
аналізу автоматичної бази
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України, за
результатами якого встановлено, що ФОП
ОСОБА_2 включав до складу податкового
кредиту суми ПДВ по податкових
накладних, отриманих від ТОВ «Еліре»
(до ЄДР внесено запис про відсутність
місцезнаходженням - стан платника 8).

Тому податкові накладні, отримані від
ТОВ «Еліре», мають недостовірні дані, а
як наслідок, вважаються такими, що
виключають право позивача на
формування податкового кредиту за
вказаними податковими накладними.

За висновками акту перевірки
податкового органу ФОП ОСОБА_2
безпідставно нарахував податковий
кредит з ПДВ на підставі податкових
накладних, які містять недостовірні
дані, а тому є такими що не дають право
на формування податкового кредиту.

Судом першої інстанції встановлено, що
01.04.2011 укладено договір № 01/04-20 між ФОП
ОСОБА_2 (Замовник) та ТОВ «Еліре»
(Виконавець), відповідно до умов якого
Виконавець зобов'язується за завданням
Замовника виготовити у відповідності
до умов цього договору поліграфічну
продукцію, сувенірну продукцію,
фірмовий одяг, а Замовник
зобов'язується прийняти цю продукцію
та оплатити її.

Вказаним договором передбачено, що
перелік продукції, її кількість
указуються в рахунку-фактурі.

Факт закупівлі товару (послуг)
підтверджується наступними
документами, а саме:

- податковими накладними № 248 від 06.12.2011,
№ 254 від 14.12.2011 п., № 258 від 19.12.2011, 264 від
27.12.2011, № 224 від 09.11.2011, № 238 від 24.11.2011, №
201 від 12.10.2011, № 205 від 17.10.2011, № 117 від
03.08.2011, № 122 від 08.08.2011, № 128 від 12.08.2011, №
109 від 13.07.2011, № 99 від 07.06.2011, № 101 від
09.06.2011, № 103 від 22.06.2011, № 104 від 23.06.2011, № 87
від 06.05.2011, № 95 від 30.05.2011, № 75 від 12.04.2011,
№ 82 від 27.04.2011, № 83 від 28.04.2011, № 61 від
23.03.2011, № 63 від 28.03.2011, № 44 від 28.02.2011, № 35
від 15.02.2011, № 42 від 22.02.2011;

- видатковими накладними № РН-0000182 від
06.12.2011, № РН-0000188 від 14.12.2011, № РН-0000191 від
19.12.2011, № РН-0000160 від 09.11.2011, № РН-0000173 від
24.11.2011, № РН-0000144 від 17.10.2011, № РН-0000094 від
03.08.2011, № РН-00000102 від 12.08.2011, № РН-0000087 від
13.07.2011, № РН-0000078 від 07.06.2011, № РН-0000080 від
09.06.2011, № РН-0000082 від 22.06.2011, № РН-0000083 від
23.06.2011, № РН-0000068 від 06.05.2011, № РН-0000074 від
30.05.2011, № РН-0000058 від 12.04.2011, № РН-0000064 від
27.04.2011, № РН-0000065 від 28.04.2011, № РН-0000047 від
23.03.2011, № РН-0000049 від 28.03.2011, № РН-0000034 від
28.02.2011, № РН-0000027 від 15.02.2011, № РН-0000033 від
22.02.2011;

- актами виконаних робіт № ОУ-0000096 від
27.12.2011, № ОУ-0000085 від 12.10.2011, № ОУ-0000043 від
08.08.2011;

- банківськими виписками за лютий 2011
року, березень 2011 року, квітень 2011 року,
травень 2011 року, червень 2011 року, липень
2011 року, серпень 2011 року, жовтень 2011
року, листопад 2011 року, грудень 2011 року.

На підставі викладеного, враховуючи те,
що одним із видів діяльності ФОП ОСОБА_2
є рекламна діяльність, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції, що виготовлені ТОВ «Еліре»
продукція була фактично використана
позивачем у власній господарській
діяльності.

У відповідності до вимог п. 2 ст. 3, ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п.п.1.2 п. 1, п.п.2.1 п. 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 88 від 24.05.1995 і
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05.06.1995 за №168/704
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що документи (видаткові накладні,
податкові накладні, акти виконаних
робіт, банківські виписки) щодо
операцій по виконанню договору між
позивачем та ТОВ «Еліре», які надані
позивачем до матеріалів справи на
підтвердження реальності здійсненої
господарської операції, мають всі
обов'язкові реквізити визначені
законодавством, а відтак є первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку та відображають
фактично здійснені позивачем
господарські операції.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, на момент видачі
податкових накладних позивач та його
контрагент - ТОВ «Еліре» зареєстровані
органами державної податкової служби у
встановленому законодавством порядку
в якості платників податку на додану
вартість, про що є відповідне
свідоцтво, а отже мали право складати
податкові накладні.

Так, податковий орган як на підставу
висновку про неправомірність
віднесення позивачем до податкового
кредиту сум, сплачених ТОВ «Еліре»
посилається на те, що до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ
«Еліре» внесено запис про відсутність
за місцезнаходженням.

Проте, ТОВ «Еліре» на момент вчинення
господарських операцій з позивачем
зареєстроване як юридична особа. На
момент здійснення господарських
операцій інформація щодо відсутності
підтвердження відомостей про юридичну
особу або відсутності юридичної особи
за вказаною адресою не вносилась.
Вказане підприємство на дату
виписування податкових накладних було
у встановленому порядку зареєстроване
платником ПДВ.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що запис в ЄДР про
відсутність підтвердження відомостей
про юридичну особу - ТОВ «Еліре» було
внесено 13.03.2012, на підставі якого
податковим органом було анульоване
свідоцтва платника податку даного
підприємства.

Матеріалами справи підтверджено, що на
момент укладення угод контрагент
позивача - ТОВ «Еліре» було
зареєстроване в Єдиному державному
реєстрі юридичних та фізичних
осіб-підприємців як суб'єкт
підприємницької діяльності, а також
мало діюче свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що відповідальність за
правильність обчислення, своєчасність
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) і додержання законів про
оподаткування несуть безпосередньо
платник податків і зборів (обов'язкових
платежів), що допустили правопорушення.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, не подав звітність, або не
знаходиться за місцем своєї
реєстрації, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
формування валових витрат та
податкового кредиту у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
формування та має всі документальні
підтвердження суми своїх валових
витрат.

Враховуючи викладене, висновки
податкового органу про порушення
позивачем вимог ст.ст. 198, 201 ПК України,
що призвело до заниження податку на
додану вартість та завищення
податкового кредиту, є безпідставними,
а відтак податкове
повідомлення-рішення № від
27.11.2012, згідно з яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем «податок на додану вартість
по вітчизняних товарах» у розмірі 56139,75
грн., є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 27.11.2012 р. про визначення
зобов'язань за платежем «ПДФО (Акти)»,
слід зазначити наступне.

З акту перевірки вбачається, що за
результатами перевірки встановлено, що
ФОП ОСОБА_2 згідно договору оренди від
01.02.2011 прийняв в строкове платне
користування нежитлове приміщення
площею 69,5 кв.м за адресою АДРЕСА_1 від
громадянки ОСОБА_3 Сума орендної плати
становить 1000 грн. в місяць.

Податковий орган зазначив, що
позивачем в порушення п. 170.1.2 ст. 170,
п.п.»а» п.176.2 ст. 176 ПК України податок на
доходи фізичних осіб із сум орендної
плати ОСОБА_3 не нараховувався та до
бюджету не перераховувався.

На підставі абз. 1 п. 167.1 ст. 167 ПК України
податковим органом встановлено, що
позивачем невірно визначив податкове
зобов'язання по утриманню та
перерахуванню до бюджету податку на
доходи фізичних осіб у сумі 1650 грн.

Проте, судом першої інстанції вірно
встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не
нараховував та не виплачував
Орендодавцю - ОСОБА_3 орендну плату,
оскільки відповідно до умов Договору
оренди від 01.02.2011 та додаткової угоди до
договору оренди від 29.02.2011 орендна
плата нараховується та сплачується не
пізніше 31.12.2012.

З урахуванням встановленого, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції, що відповідно до ст.
167 ПК України податкове зобов'язання
по утриманню та перерахуванню до
бюджету податку на доходи фізичних
осіб у позивача не виникає, а відтак
позивачем правомірно не подавались до
податкового органу розрахунки сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, і сум
утриманого з них податку за Формою №
1-ДФ про суми виплаченого доходу
фізичним особам за І квартал 2011 року, ІІ
квартал 2011 року, ІІІ квартал 2011 року та
ІV квартал 2011 року, у зв'язку з чим, що
податкове повідомлення-рішення №
від 27.11.2012 прийнято не правомірно.

На вимогу частини другої ст. 71 КАС
України апелянт, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
своїх дій.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апелянта про те, що приймаючи
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення податковий орган
діяв в межах та в спосіб, визначених
чинним законодавством.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фастівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від
15.03.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 27.05.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.