Справа № 804/4632/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
08 травня 2014 р. Справа № 804/4632/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В. при
секретаріЛегкій Ю.Г. за участю:
представника позивача представника
відповідача Лозовой О.А. Донцов Є.Е.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
спеціалізоване підприємство
"Ліфтсервіс Дніпро" до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю спеціалізоване
підприємство «Ліфтсервіс Дніпро» до
Державної податкової інспекції в
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
позивач просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровської
підприємству збільшено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 284951,00 грн. та
застосовано фінансові санкції у
розмірі 142475,50 грн.
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що Державною податковою
інспекцією в Красногвардійському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
позапланову незиїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю спеціалізоване
підприємство «Ліфтсервіс Дніпро» з
питання підтвердження господарських
відносин з ТОВ СП «Голдлайн» (код за
2013 року, ТОВ «Ватер-Шпаг» (код за ) за листопад 2012 року, ПП «Калос»
за результатами якої складено акт від
26.02.2014 року №565/04-66-22-03-06/31874297. На
підставі акту перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від
збільшено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 284951,00
грн. та застосовано фінансові санкції у
розмірі 142475,50 грн. Позивач вважає
висновки податкового органу в акті
перевірки безпідставними та
необґрунтованими, а тому винесені
податкові повідомлення-рішення
підлягають скасуванню.
Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на те, що за результатами
перевірки податковий орган прийшов до
висновків щодо порушення позивачем
податкового законодавства, які є
обґрунтованими та підтверджені
письмовими доказами, а тому Державна
податкова інспекція в
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області при
прийнятті оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. На підставі
вищенаведеного, просить суд у
задоволенні позову відмовити у повному
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимог підтримав,
просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив суд відмовити в задоволенні
адміністративного позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією в
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
позапланову незиїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю спеціалізоване
підприємство «Ліфтсервіс Дніпро» з
питання підтвердження господарських
відносин з ТОВ СП «Голдлайн» (код за
2013 року, ТОВ «Ватер-Шпаг» (код за ) за листопад 2012 року, ПП «Калос»
Перевіркою встановлено, що ТОВ СП
„Ліфтсервіс Дніпро" порушено вимоги
и.185.1. ст.185, п. 188.1 ст. 188, п.198.1, п.198.3, п.198.6
ст. 198 Податкового Кодексу України від
02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та
доповненнями) внаслідок чого занижено
суму податку на додану вартість, що
підлягає нарахуванню та сплати в
бюджет на загальну суму 284951 грн., у тому
числі за листопад 2012 року у розмірі 966667
грн., за червень 2013 року у розмірі 116000
За результатами перевірки складено Акт
від 26.02.2014 року №565/04-66-22-03-06/31874297 на
підставі якого винесено податкове
повідомлення-рішення від 21.03.2014 року №
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 284951,00 грн. та
застосовано фінансові санкції у
розмірі 142475,50 грн.
Як вбачається з матеріалів справи,
01.11.2012 року між ТОВ СП «Ліфтсервіс
Дніпро» та ТОВ «Взлет Ера»
(правонаступником якого є Приватне
підприємство «Ватер-Шпаг») укладено
договір на поставку ліфтового
обладнання №12.11.72, на підставі якого
ТОВ «Взлет Ера» зобов'язалось
поставити Позивачу ліфт пасажирський
в/п 400 кг на 9 зупинок, а ТОВ СП
«Ліфтсервіс Дніпро» зобов'язалось
прийняти та оплатити ліфт загальною
29.11.2012 року відповідно видатковій
накладній № 174 ліфт передано Покупцю та
складено відповідну податкову
29.03.2013 року згідно рахунку № 386 ТОВ СП
«Ліфтсервіс Дніпро» було придбано у
ТОВ «Біквест» (правонаступником якого
є Приватне підприємство «Калос») ліфт
пасажирський в/п 1000 кг на 3 зупинки,
вимикач кінцевий ВБ5-2/6а, на півкільце
гумове, канат ДК, пасок техстроп, всього
на загальну суму 333540,00 грн., в т.ч ПДВ
видатковою накладною № 386 обладнання
прийнято Позивачем та складено
27 червня 2013 року на підставі рахунку №
Дніпро» придбано ліфт пасажирський в/п
1000 кг на 3 зупинки загальною вартістю
від 27.06.2013 року ліфт отримано від ТОВ
«Норен» та складено податкову накладну
№701 від 27.06.2013 року. Також, за рахунком №
придбано два ліфта пасажирських в/п 300
кг на 3 зупинки загальною вартістю348000,00
видаткової накладної від 27.06.2013 року №
«Норен» та складено податкову накладну
№702 від 27.06.2013 року.
На підставі рахунку № 187 від 30.07.2013 року
у ТОВ «Голдлайн» TOB СП «Ліфтсервіс
Дніпро» придбано ліфтове обладнання, у
тому числі ліфт маловантажний в/п 100 кг
на 2 зупинки, на загальну суму 100161,16 грн.
За видатковими накладними від 30.07.2013 №
обладнання прийнято від ТОВ «Голдлайн»
та складені відповідні податкові
накладні №2690 від 30.07.2013 року та №2838 від
Так, відповідно із договором № 13.14.22 від
22.04.2013 року пасажирські ліфти в/п 300 кг
на три зупинки, які придбано у ТОВ
«Норен», було реалізовано фізичній
особі Ді Джорджі Пієтро за 350997,82 грн.
Ліфти було передано Покупцю за
видатковою накладною № 68 від 31.07.2013
року. Відповідно до договору-заявки №
08/07-2013 від 08.07.2013 року ліфти доставлено у
м. Одесса, що підтверджується
товарно-транспортною накладною від
Гусеничний підйомник для інвалідів,
який придбано у ТОВ «Голдлайн», згідно
видаткової накладної від 14.11.2013 року №
109 було реалізовано Посольству Польщі в
Ліфт мало вантажний в/п 100 кг, який
придбано у ТОВ «Голдлайн», згідно
видаткової накладної № 385 від 31.07.2013
року реалізовано фізичній особі ОСОБА_7
в АРК Крим, Сакський район село
Ліфт пасажирський в/п 1000 кг на 3 зупинки,
який придбано у ТОВ «Норен»,
реалізовано за видатковою накладною №
138 від 28.11.2013 ТОВ «Фарскейп» м. Київ.
Транспортування вищезгаданого
обладнання здійснювалось
автомобільним транспортом Позивача -
ГАЗ 3302 АЕ9883ВТ згідно подорожніх листів
№ 731295, 731291.
Як вбачається з акту перевірки,
підставою для встановлення порушень з
боку позивача стало те, що Державною
податковою інспекцією в
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області при
перевірці використано наступні акти
від ДПА у Полтавській області від 10.04.2013
№ 433/22-5/32257266 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Взлет-Ера» з висновками про
відсутність здійснення господарських
операцій з постачальниками та
від ДПА у Полтавській області отримано
акт від 11.06.2013 року №683/22.5-10/38377887 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Біквест» з контрагентами»
встановлено факт, що не дає змогу
провести зустрічну звірку ТОВ
підтвердження господарських відносин
із контрагентами-постачальниками за
січень, лютий, березень 2013р. та
контрагентами-покупцями за лютий,
від Західно-Донбаської ОДПІ отримано
акт від 23.08.13 № 13/22/3-38548252 «Про
неможливість проведення зустрічної
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків та
зборів за період з 01.04.13 року по 31.07.13
від Західно-Донбаської ОДПІ отримано
акт від 23.08.13 № 9/22/3-38329524 акт «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Голдлайн» (38329524) щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків та зборів за
період з 01.02.13 року по 31.07.13 року, з
висновками про відсутність здійснення
господарських операцій з
постачальниками та покупцями.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14
Податкового Кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Згідно пп.«а» п.185.1 ст.185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з: а)
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
Згідно п.188.1 ст.188 Податкового кодексу
України база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних пін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
.податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів). До
складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
За приписами п. 198.3 статті 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг з метою їх
використання в господарській
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від
16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV)
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Отже, господарська
операція повинна спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного
Закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV
передбачені обов'язкові реквізити, які
мають містити первинні та зведені
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення)
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції чинному
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників. Забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Із матеріалів справи вбачається, що у
позивача наявні всі необхідні первинні
документи, на підставі яких позивачем
задекларовано грошові зобов'язання з
податку на додану вартість (договір,
податкові накладні, видаткові
накладні, рахунки, товарно-транспортні
накладні). Складені контрагентом
податкові накладні відповідають
вимогам законодавства України
стосовно форми і порядку їх оформлення,
що не заперечується матеріалами
перевірки.

Таким чином, зобов'язання контрагентів
позивача не спричиняють
цивільно-правових чи податкових
наслідків для позивача, так само
позивач не може нести відповідальність
за будь-які порушення законодавства
вчинені його контрагентами.

Правова позиція Верховного Суду
України у розглядуваній категорії
спорів, відображена, зокрема, у
постанові цього суду від 31.01.2011 року №
14/11 у справі за позовом закритого
акціонерного товариства "Мукачівський
лісокомбінат" до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Закарпатській області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення. Так, за тотожних
обставин та на підставі вказаних норм
Закону Верховний Суд України дійшов
висновку про те, що "чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання, зокрема, тим, який не
був постачальником товарів (послуг), на
вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту.

Верховний Суд України у вказаному
рішенні також наголосив, що такий
висновок "узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС"АД проти Болгарії" (заява
№ 3991/03) Європейський Суд з прав людини у
своєму рішенні від 22 січня 2009 року
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності".

Також суд звертає увагу на рішення
Європейського Суду з прав людини від 9
січня 2007 року, про порушення Україною
статті 1 Першого протоколу у справі
"Інтерсплав проти України".

Так, у п. 37 рішення вказується: "Заявник
стверджував, що він сплачував податки
відповідно до Закону і ці платежі
перевірялись декілька разів
державними органами. Він зазначив, що
він не несе відповідальності за
діяльність інших компаній, у яких він
купував металевий брухт, ціна на який
включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це
ПДВ покладався на ці компанії, а не на
заявника. Заявник підкреслив, що він не
мав ні компетенції, ні можливості
контролювати господарську діяльність
інших підприємств і ситуація, на яку
посилається Уряд, вказує на
незадовільну діяльність податкових
органів, за які заявник не повинен
нести відповідальність. Він далі
підкреслював, що численні перевірки
його діяльності які здійснювалися
податковими органами, не виявили
порушень, на підставі яких останні
могли б ґрунтувати свої відмови".

Відповідно до п. 38 рішення зазначено:
"На думку Суду, коли державні органи
володіють будь-якою інформацією про
зловживання в системі відшкодування
ПДВ, що здійснюються конкретною
компанією, вони можуть вжити
відповідних заходів для запобігання
або усунення таких зловживань. Суд,
однак, не може прийняти зауваження
Уряду щодо загальної практики з
відшкодування ПДВ за відсутності
будь-яких ознак, які б указували на те,
що заявник був безпосередньо залучений
до таких зловживань".

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку щодо задоволення позовних
вимог.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровської
області від 21.03.2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати в
розмірі 487,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
13 травня 2014 року

Суддя О.В.
Єфанова