Справа № 761/32668/13-а
Суддя: Гайдук С. В.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/74/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого
судді: Гайдук С.В.

при
секретарі: Ляпкало Н.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора
ДПС ВДАІ Бершадського РВ лейтенанта
міліції Бершадського РВ УМВС у
Вінницькій області Якименко
Олександра Михайловича про скасування
постанови про адміністративне
правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить скасувати
постанову Серія АВ1 № 090674 від 11 липня 2012
року у справі про адміністративне
правопорушення винесену старшим
інспектором ДПС ВДАІ Бершадського РВ
лейтенанта міліції Бершадського РВ
УМВС у Вінницькій області Якименко О.М.
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
порушення правил дорожнього руху. Свої
позовні вимоги обґрунтовує тим, що під
час зняття з обліку належного йому на
праві власності автомобіля 21.11.2013р.
йому стало відомо, що транспортний
засіб перебуває під арештом та
забороною відчуження, у зв'язку з
накладенням на його адміністративного
стягнення по постанові від 11.07.2012р.
Вважає, що постанова не відповідає
нормам чинного законодавства, оскільки
була складена відповідачем без його
відома, примірника постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності йому не вручали і не
направляли. Протокол про
адміністративне правопорушення при
ньому не складався про права
гарантовані ст. 268 КУпАП йому не
повідомляли, а тому постанова є
незаконною.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги та
просив позов задовольнити та стягнути
з відповідача на користь позивача
витрати на правову допомогу в розмірі
300,00 грн.

Відповідач старший інспектор ДПС ВДАІ
Бершадського РВ лейтенанта міліції
Бершадського РВ УМВС у Вінницькій
області Якименко О.М. в судове
засідання не з'явився, заяви про
причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ст.128 КАС України,
суд вважає за можливе провести розгляд
справи у відсутності відповідача на
підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових або
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно ч.3 цієї ж статті у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи вчинені вони на
підставі в межах і у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
безсторонньо, добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто
не може бути підданим заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку встановленим законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюються на основі суворого
додержання законності.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
липня 2012 року відносно позивача
старшим інспектором ДПС ВДАІ
Бершадського РВ лейтенанта міліції
Бершадського РВ УМВС у Вінницькій
області Якименко О.М. було прийнято
постанову про адміністративне
правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП України. Згідно вказаної
постанови, позивач 11 липня 2012 року о 20.59
год. в с. Теофилівка, Бершадського
району, Вінницької області керуючи
автомобілем «Пежо» д.н.з.НОМЕР_1
перевищив швидкість в населеному
пункті означеного дорожним знаком 5.45
на 41 км., та рухався із швидкістю 101
км/год. чим порушив п. 12.4 Правил
дорожнього руху (а.с.11).

Даною постановою старшим інспектором
ДПС ВДАІ Бершадського РВ лейтенантом
міліції Бершадського РВ УМВС у
Вінницькій області Якименко О.М. на
позивача накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255
(двісті п'ятдесят п'ять) гривень.

Проте така постанова не відповідає
вимогам закону з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 КУпАП до
адміністративної відповідальності за
правопорушення у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху у разі їх
фіксації працюючими в автоматичному
режимі спеціальними технічними
засобами, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису, чи засобами
фото- і кінозйомки, відеозапису
притягаються власники (співвласники)
транспортних засобів.

Як вбачається з п.13.1 Інструкції з
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України,
затвердженої Наказом МВС України від
13.11.2006 року №1111, спеціальні
контрольно-вимірювальні прилади для
визначення швидкості руху, фіксації
порушень правил, норм та стандартів у
сфері безпеки дорожнього руху, прилади
для виявлення підробок у документах,
інші спеціальні технічні засоби
застосовуються згідно з інструкціями
та методичними вказівками про порядок
використання цих технічних засобів.

До роботи зі спеціальними технічними
засобами, відповідно до п. 13.2
Інструкції, допускаються працівники,
які вивчили інструкції з їх
експлуатації та склали заліки з правил
їх застосування. Працівники ДПС, яким
спеціальні технічні засоби видані для
використання, несуть персональну
відповідальність за їх цілісність та
працездатність.

У постанові про адміністративне
правопорушення відсутні докази
належності виміряної швидкості саме
автомобіля позивача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1
КУпАП є недоведеним і необґрунтованим.
Оскільки факт перевищення швидкості
руху позивачем, не підтверджений
належним доказом, на якому ґрунтується
висновок про вчинення
адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року № 14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
встановлено, що зміст постанови має
відповідати вимогам, передбаченими
статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній,
зокрема, потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Крім цього, ч.3 ст. 70 КАС України
встановлено, що докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги, а
відповідно до ч. 4 цього кодексу,
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Крім того, відповідно до частини другої
статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідач в судове засідання не
з'явився, доказів про правомірність
прийняття рішення про накладення на
позивача адміністративного стягнення
суду не надав.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що постанова старшого
інспектора ДПС ВДАІ Бершадського РВ
лейтенанта міліції Бершадського РВ
УМВС у Вінницькій області Якименко О.М.
за таких обставин підлягає скасуванню,
оскільки винесена без достатніх
доказів та з порушенням процедури
притягнення особи до відповідальності.

Згідно ч.1, ст.289 КУпАП скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причини
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач оскаржувану постанову від
11.07.2012р. не отримував, про її існування
дізнався 21 листопада 2013 р. під час
зняття автомобіля з реєстраційного
обліку (а.с.9), а адміністративний позов
направив безпосередньо до суду 30.11.2013
року, що підтверджується відбитком
штампу на конверті (а.с.14), а отже з
поважних причин пропустив строк
звернення до суду з позовом.

Щодо стягнення витрат на правову
допомогу у цій частині заява
задоволенню не підлягає у зв'язку з
наступним.

Згідно зі ст. 87 КАС України, судові
витрати складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать, зокрема,
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України,
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надаються правову допомогу
за договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 90 КАС України
передбачено, що граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Таким нормативно-правовим актом є
Закон України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-
VI.

Відповідно до вищевказаного Закону
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

У разі якщо сторона у цивільній чи
адміністративній справі звільнена від
оплати витрат на правову допомогу,
компенсація таких витрат виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення і яка не є суб'єктом
владних повноважень, у розмірі, що не
перевищує 2,5 відсотка встановленої
законом мінімальної заробітної плати в
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Проте, позивачем не надано та не
доведено факту відповідності
заявленої до стягнення суми
законодавчо встановленому граничному
розміру витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 251, 283, 284, 288 КУпАП , ст. 17, п. 2 ч. 1 ст.
18, ст.ст. 94, 104, 105, 159, 161, 162, 163 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк оскарження
постанови по справі про
адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову АВ1 № 090674 про
адміністративне правопорушення
винесену 11 лютого 2012 року старшим
інспектором ДПС ВДАІ Бершадського РВ
лейтенантом міліції Бершадського РВ
УМВС у Вінницькій області Якименко
Олександром Михайловичем про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1
КУпАП.

В іншій частині відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

СУДДЯ: