Справа № 0438/1224/12
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2014 рокусправа № 0438/1224/12(2а/0438/18/12)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В.
Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Солонянської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області на постанову Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 11 травня 2012 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Солонянської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області про визнання протиправними
дій ,-

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Солонянської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області в якому
просив визнати протиправними дії
відповідача, зобов'язати відповідача
здійснити позивачу, згідно
встановленої у відповідний час
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
нарахування та виплату одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат за 2011 рік відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з урахуванням попередніх
нарахувань.

Постановою Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від
11 травня 2012 року задоволено
частково. Визнано неправомірною
бездіяльність відповідача. Зобов'язано
відповідача провести нарахування та
виплату одноразової компенсації
учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС у розмірі 30
мінімальних заробітних плат.

Не погодившись з ухваленим рішенням
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та винести нову, якою
відмовити в задоволенні позову
повністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно матеріалів справи, як зазначає
позивач та не заперечує відповідач,
позивачу 22.11.2011р. визначено третю групу
інвалідності.

Таким чином, позивач віднесений до
першої категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та з 22.11.11р. є інвалідом ІІІ групи,
внаслідок чого одержує компенсаційні
виплати згідно Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно листа від 28.03.2012р. №727, в 2012 році
позивачу виплачено компенсацію за
встановлення ІІІ групи інвалідності в
розмірі 189,60 грн. з посиланням на
постанову Кабінету Міністрів України
від 26.07.96р. №836.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції про протиправність
таких дій відповідача.

На момент здійснення відповідачем
відповідних виплат позивачу, розміри
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров`ю учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, кожній дитині, яка
втратила внаслідок Чорнобильської
катастрофи одного з батьків, особам,
евакуйованим із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей, встановлені
вказаним Законом в редакції,
відновленій згідно Рішенню
Конституційного Суду України №10рп/2008
від 22.05.2008р.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Так, згідно ч.1 ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, інвалідам
III групи виплачується в розмірі 30
мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Посилання відповідача в обґрунтування
своїх дій, зокрема, на ст.67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" є
неправомірним, оскільки надані
вказаною нормою повноваження Кабінету
Міністрів України підвищувати
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати не
свідчать про можливість встановлення
Кабінетом Міністрів України інших
розмірів доплат, пенсій і компенсацій,
ніж визначено відповідними статтями
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також слід зазначити, що станом на
момент існування спірних відносин,
нормативних актів Кабінету Міністрів
України з приводу встановлення
розмірів виплат одноразової
компенсації особам, визначеним ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
не приймалося.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.96р. № 836 при нарахуванні
одноразової компенсації є
неправомірним, оскільки означені
постанови суперечать положенням
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
іншими підзаконними нормативними
актами, нарахування позивачу
одноразової компенсації та допомоги на
оздоровлення повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відсутність грошових коштів на виплату
компенсації в даному випадку не
позбавляє позивача, як особу, що має
статус особи, що постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, права на
отримання цієї компенсації. Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не обмежує
таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати одноразової
компенсації та поклала виконання цього
обов'язку на органи соціального
захисту населення за місцем проживання
позивача, але вони не вчинили жодної
дії для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

Тобто, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та виніс законне та
обґрунтоване рішення, що не дає підстав
для задоволення апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими судом
доказами та не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення

Керуючись ст.ст. 182-3,197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Солонянської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від
11 травня 2012 року - залишити без
змін .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай