Справа № 807/1621/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1621/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача: Ужгородський зональний
відділ Військової служби правопорядку,
представник - Долбілов А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ужгородського
зонального відділу Військової служби
правопорядку про визнання дій
протиправними і зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 21 травня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 26
травня 2014 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Ужгородського зонального відділу
Військової служби правопорядку, яким
просить визнати протиправними дії
Ужгородського зонального відділу
Військової служби правопорядку щодо
нарахування та виплати майору ОСОБА_1
грошової допомоги при звільненні,
передбаченої ст.15 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" без урахування щомісячної
додаткової грошової винагороди,
передбаченої Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.09.2010 року № 889
"Питання грошового забезпечення
окремих категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служб із надзвичайних
ситуацій" та зобов'язати Ужгородський
зональний відділ Військової служби
правопорядку здійснити перерахунок
грошової допомоги при звільненні з
включенням до грошового забезпечення
щомісячної додаткової грошової
винагороди.

Вважає, що Ужгородським зональним
відділом Військової служби
правопорядку безпідставно не була
включена до складу грошової допомоги
при звільненні щомісячна додаткова
грошова допомога передбачена
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.09.2010р. №889 "Питання грошового
забезпечення окремих категорій
військовослужбовців Збройних Сил,
Державної прикордонної служби,
внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служби із надзвичайних
ситуацій".

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав повністю з мотивів, що
наведені ним в позовній заяві та просив
суд задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Додатково зазначив, що
вважає щомісячну додаткову грошову
винагороду систематичною та постійною,
а не включення її до складу грошового
забезпечення - безпідставним.

В судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги заперечив з
мотивів, що викладені в письмову
запереченні та просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Додатково пояснив, що вказана
винагорода не включається до складу
грошового забезпечення з якого
здійснюється обчислення одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення, згідно чинного
законодавства України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що наказом
Начальника Ужгородського зонального
відділу Військової служби
правопорядку за № 23 від 28.01.2014 року
позивач був виключений зі списків
особового складу та звільнений з
військової служби в запас з правом
носіння військової форми на підставі
пункту "б" ч. 6 (за станом здоров'я) ст. 26
Закону України "Про військовий
обов'язок і військову службу".

Наказом Начальника Ужгородського
зонального відділу Військової служби
правопорядку №45 від 28.03.2014р.(а.с.10)
внесено зміни в Наказ №19 від 04.02.2014р.(
а.с.9) та остаточно визначено, що
позивача з 03.04.2014р. виключено зі списків
особового складу частини та всіх видів
забезпечення (п. 2.1.1) та встановлено, що
за час щорічної основної відпустки
слід виплатити грошове забезпечення з
розрахунку окладу за військовим
званням, посадового окладу та
щомісячних додаткових видів
забезпечення (крім винагород) по
03.04.2014р. (п.2.1.3, а.с.10).

При звільненні позивачеві була
виплачена одноразова грошова допомога
на загальну суму 48951,00 грн., що
підтверджується довідкою від 03.04.2014
року за № 800 (а.с.13).

Відповідно до довідки Ужгородського
зонального відділу Військової служби
правопорядку від 03.04.2014 року № 801 (а.с.12)
позивач отримував щомісячну додаткову
грошову винагороду передбачену
Постановою КМ України №889 від 22.09.2010р. в
розмірі:

- 20% від місячного грошового
забезпечення з квітня 2013 року,

- 40 % від місячного грошового
забезпечення з вересня 2013 року,

- 60 % від місячного грошового
забезпечення з січня 2014 року по день
здачі посади.

Позивач зазначив, що дії Ужгородського
зонального відділу Військової служби
правопорядку в частині не включення в
розмір одноразової грошової допомоги,
що виплачується при звільненні
щомісячної додаткової грошової
винагороди, передбаченої постановою
КМУ від 22 вересня 2010 року №889 "Питання
грошового забезпечення окремих
категорій військовослужбовців
Збройних Сил, державної прикордонної
служби, внутрішніх військ МВС та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
державної служби з надзвичайних
ситуацій, зі змінами, відповідно до
Постанови КМУ від 13 березня 2013 року № 161
" є незаконними і такими, що порушують
його права.

А доказом того, що щомісячна додаткова
грошова винагорода, яка передбачена
Постановою КМ України від 22.09.2010 р. № 889
входить до складу грошового
забезпечення є судова практика, що
відображається в ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12.04.2012 року №2а-7205/12670, ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.12.2013 року
№825/4140/13-а та ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.01.2014 року №825/3837/13-а.

Однак суд не може погодитися з такими
твердженнями позивача з наступних
підстав.

Позивач у своїй заяві посилається на
Наказ Міністра Оборони України від
11.06.2008 року №260 "Про затвердження
Інструкції про порядок виплати
грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил
України та деяким іншим особам", де п.38.1
передбачено, що особам офіцерського
складу, які звільняються зі служби за
станом здоров'я виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50% місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби. А
п. 38.6 вже встановлено, що
"військовослужбовцям, які звільняються
з підстав, зазначених у п.38.1, 38.2 цієї
інструкції, до їх місячного грошового
забезпечення з якого нараховується
одноразова грошова допомога,
включається: звільненим з посад, на які
вони були призначені; оклад за штатною
посадою, оклад за військовим званням і
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (крім винагород та
морського грошового забезпечення)".
Тобто вищевказаним п.38.6 не передбачена
можливість включення отриманих
винагород до місячного грошового
забезпечення з якого нараховується
одноразова грошова допомога.

Посилання позивача на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2012 року
№ 2а-7205/12670, як на існуючу судову
практику є недоцільним, оскільки
предметом розгляду справи № 2а-7205/12670 є
пункт Постанови КМ України від 28.05.2008
року за №499, де визначено порядок і
умови виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті),
поранення (контузії, травми або
каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів з
військової служби (зборів) осіб в
частині визначення грошового
забезпечення військовослужбовців, які
перебувають на кадровій військовій
службі або проходять військову службу
за контрактом, - за останньою посадою,
яку вони займали на день втрати
працездатності, а звільнених із служби
на день звільнення виходячи з
посадового окладу, окладу за
військовим званням, відсоткової
надбавки за вислугу років.

Судом було з'ясовано, що позивач не є
суб'єктом правовідносин щодо яких
застосовується вищевказані норми
Постанови КМ України від 28.05.2008 року за
№499 та жодних доказів щодо поранення
або встановлення йому інвалідності
суду надано не було.

Крім того позивачем - як фахівцем у
сфері фінансово-економічних питань у
військовій сфері не було надано суду
жодного доказу про розмір отримуваної
ним щомісячної грошової винагороди. З
невідомих суду причин не наведено
жодного розрахунку в якому б було
зазначено, що у отриману ним грошову
допомогу при звільненні не включена
місячна грошова допомога. Клопотань
про необхідність витребовування
вказаної інформації від відповідача до
суду не надходило.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Твердження позивача про постійність та
систематичність додаткової грошової
допомоги не відповідає дійсності та
суперечить нормам матеріального права,
оскільки, її виплата дозволена за
наявності певних умов тільки в межах
видатків передбачених у кошторисі
Міністерства оборони України для
грошового забезпечення
військовослужбовців на рік і щорічно
визначається окремо, що і встановлено
п.2 Постанови КМ України №889 від 22
вересня 2010 року (пункт 2 зі змінами
внесеними згідно Постанови КМ України
від 13.04.2011р.№393 та від 29.05.2013р. №380).

Також судом встановлено, що наказ
Начальника Ужгородського зонального
відділу Військової служби
правопорядку №45 від 28.03.2014р.(а.с.10), яким
вичерпно встановлено, що виплата
грошового забезпечення проводиться з
розрахунку окладу за військовим
званням, посадового окладу та
щомісячних додаткових видів
забезпечення (крім винагород) (п.2.1.3) є
діючим, а питання про його скасування
повністю або в частині перед судом не
ставилося.

Враховуючи вищенаведене та те, що п.8
Інструкції про розміри і порядок
виплати військовослужбовцям, які
займають посади плаваючого та льотного
складу Збройних Сил України,
щомісячної додаткової грошової
винагороди. (затвердженої Наказом
Міністра оборони України від 15.11.2010 №595)
визначено, що винагорода не
включається до складу грошового
забезпечення з якого здійснюються
обчислення одноразових додаткових
видів грошового забезпечення, суд
вважає, що позовні вимоги є такими, що
не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160, 161,163 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Ужгородського зонального відділу
Військової служби правопорядку про
визнання дій протиправними,
перерахунку та стягнення недоплаченої
вихідної допомоги при звільненні -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України, та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, встановлені ст.186 КАС України.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови (копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції).

СуддяП.П. Микуляк