Справа № 815/6648/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р. м. Київ
К/800/14461/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року

у справі №815/6648/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЦСС» (надалі - ТОВ
«ЦСС»)

до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (надалі - ДПІ у Приморському
районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області)

про часткове скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом, в якому поставлено
питання про скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області №
від 16 вересня 2013 року в частині
визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі
554559,00грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року у задоволені позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове, яким позов
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області №
від 16 вересня 2013 року в частині
визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі
554559,00грн.

Не погодившись з висновками суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ставить питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову у задоволенні
позову.

У письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи судом
надано правильно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими. Отже,
ТОВ «ЦСС» просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а оскаржуване
судове рішення апеляційної інстанції -
без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, податковим органом
проведено планову виїзну
документальну перевірку ТОВ «ЦСС» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року.

За підсумками перевірки складено акт
№1295/15-53-22-4/25033689 від 04 вересня 2013 року, в
якому зазначено порушення позивачем
вимог п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України внаслідок чого
позивачем сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість без
належного підтвердження податковими
накладними, в результаті чого завищено
податковий кредит.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було прийняте
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, яким ТОВ «ЦСС»
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
в розмірі 751439,00грн.

Позивач частково не погодився з
зазначеним податковим
повідомленням-рішення, зокрема, в
частині щодо збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ВАТ
«Одесаобленерго» та ПАТ
«Фарлеп-Інвест» на загальну суму
554559,00грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції цілком вірно та
обґрунтовано виходив з наступного.

Так, в силу приписів п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

- придбання або виготовлення товарів, у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України, та послуг;

- придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України, у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності;

- отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

- ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними, або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу, чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п.201.11 ст.201
цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Положення п.201.1 та п.201.2 ст.201
Податкового кодексу України
передбачають, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: порядковий номер податкової
накладної; дата виписування податкової
накладної; повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; ціна постачання без
урахування податку; ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України);
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

В свою чергу порядок заповнення
податкової накладної визначається
Наказом Міністерства фінансів України
«Про затвердження форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної».

Так, у відповідності до п.16 даного
Порядку усі примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати постачання товарів/послуг,
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця. Податкова
накладна не підписується покупцем
товарів/послуг і не скріплюється його
печаткою. Податкова накладна, складена
філією чи іншим структурним
підрозділом платника податку,
скріплюється печаткою платника
податку - продавця, яка, крім реквізитів
такого платника податку, може містити
найменування філії чи іншого
структурного підрозділу, що заповнив
таку накладну. Для скріплення
податкових накладних може бути
виготовлена окрема печатка «Для
податкових накладних».

Як вірно зазначено судом апеляційної
інстанції, ані чинним Податковим
кодексом України, ані Наказом
Міністерства фінансів України «Про
затвердження форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної», ані іншим
нормативно-правовим актом не
встановлено заборони використання
нумерації на печатках «Для податкових
накладних».

Таким чином, твердження податкового
органу про недотримання позивачем
вимог якої нібито призвело до
завищення податкового кредиту не є
підставою для здійснення висновків про
порушення ТОВ «ЦСС» чинного
законодавства.

Поряд з цим, у листі №12073/6/99-95-25-50-01-15-01
від 27 вересня 2013 року щодо права
платниками податку скріплювати
податкові накладні печаткою «Для
податкових накладних», яка містить
додаткові реквізити, Міністерством
доходів і зборів України було
роз'яснено наступне.

Податкова накладна, складена філією чи
іншим структурним підрозділом
платника податку, скріплюється або
печаткою платника податку - продавця,
або виготовленою окремою печаткою «Для
податкових накладних». Такі печатки,
крім реквізитів такого платника
податку, повинні містити найменування
філії чи іншого структурного
підрозділу, що заповнив таку накладну,
та додатково можуть містити й інші
реквізити.

За таких обставин, оскільки наявні у
позивача податкові накладні
оформленні без порушень вимог чинного
законодавства, то колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції щодо
задоволення позовних вимог та
скасування податкового
повідомлень-рішень ДПІ у Приморському
районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області № від 16 вересня 2013 року в
частині визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 554559,00грн.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов