Справа № 2610/2111/2012 (2а/2610/498/2012)
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2610/2111/2012 (2а/2610/498/2012)
Головуючий у 1-й інстанції: Піхур О.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Аліменка
В.О.

суддів:
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу УПФУ в
Шевченківському районі м.Києва на
постанову Шевченківського районного
суду м.Києва від 02 березня 2012 р. у справі
за позовом ОСОБА_2 до УПФУ в
Шевченківському районі м.Києва про
визнання дій неправомірними,
перерахунок та виплату допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного
суду м.Києва від 02 березня 2012 р. позов у
задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати і винести нову про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, невідповідність висновків
суду дійсним обставинам справи.

Позивач є дитиною війни відповідно до
ст.1 Закону України «Про соціальний
статус дітей війни», що не
заперечується представником
відповідача і до нього повинні
застосовуватись всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
Законом України «Про соціальний статус
дітей війни» в тому числі і право на
отримання підвищення пенсії на 30% від
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.6 зазначеного Закону.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування йому доплати до пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком відповідачем не здійснено.

Разом з тим сторонами підтверджено, що
з 01.01.2008 р. позивач отримував підвищення
у розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни враховуючи механізм
реалізації положень статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" врегульований шляхом внесення
змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави. Суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
питань захисту прав людини.

Позивач є дитиною війни в розумінні
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", що не заперечується
відповідачем, а відтак, на нього
повністю розповсюджуються всі пільги
та соціальні гарантії, передбачені
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни", в тому числі й право на
підвищення пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком, як передбачено статтею
6 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до
пенсії для дітей війни є формою
соціального забезпечення громадян, які
відповідно до спеціального закону, є
дітьми війни. Тобто, фактично ця
щомісячна надбавка є формою реалізації
конституційного права громадян, які є
дітьми війни, на соціальний захист.

Разом з тим, згідно ст. 7 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій здійснюється за
рахунок Державного бюджету України, а
не за рахунок бюджету Пенсійного фонду
України. За умови відсутності у
державному бюджеті коштів на виплату
щомісячних надбавок дітям війни це
створює ситуацію правової
невизначеності стосовно джерела
коштів, з яких має виплачуватися
зазначена надбавка.

Відповідно до п.7 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»від
14.06.2011р. прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено пунктом 4 такого
змісту: "4. Установити, що у 2011 році норми
і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Рішенням Конституційного Суду України
№ 20-рп/2011 від 26.12.2011 року визнано таким,
що відповідає Конституції України (є
конституційним), пункт 4 розділу VII
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
від 23 грудня 2010 року N 2857-VI з наступними
змінами.

Згідно до п.6 Постанови Кабінету
Міністрів України №745 від 06.07.2011р. «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набула
чинності 23.07.2011р. установлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Відповідно до п.3 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012
рік»установлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., N 4, ст. 94 із наступними змінами),
статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 29, ст. 399 із наступними
змінами), статті 22 Закону України "Про
міліцію" (Відомості Верховної Ради
УРСР, 1991 р., N 4, ст. 20 із наступними
змінами), статті 49 Закону України "Про
прокуратуру" (Відомості Верховної Ради
України, 1991 р., N 53, ст. 793 із наступними
змінами), статті 77 Основ законодавства
України про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., N 4, ст. 19 із
наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та
16 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., N 45, ст. 425 із наступними змінами),
статті 9 Закону України "Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні" (Відомості Верховної Ради
України, 1994 р., N 4, ст. 18 із наступними
змінами), статті 22 Закону України "Про
пожежну безпеку" (Відомості Верховної
Ради України, 1994 р., N 5, ст. 21 із
наступними змінами), статті 20 Закону
України "Про захист рослин" (Відомості
Верховної Ради України, 1998 р., N 50 - 51, ст.
310 із наступними змінами), статті 43
Гірничого закону України (Відомості
Верховної Ради України, 1999 р., N 50, ст. 433
із наступними змінами), статей 61, 62, 63 та
64 Закону України "Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., N 24, ст. 182
із наступними змінами), статті 3 Закону.

З вищезазначеного вбачається, що
позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Щодо зобов'язання відповідача вчиняти
дії на майбутнє, суд вважає за
необхідне відмовити, оскільки на даний
час не встановлено, чи будуть в
подальшому порушуватись права
позивача

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

На підставі викладеного, враховуючи, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.Києва
від 02 березня 2012 р. - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
В.О. Аліменко

Судді:
Н.В.
Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.