Справа № 2а-715/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2010 р. Справа № 94930/10/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді
Шавеля Р.М.

Суддів
Носа С.П. ,
Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання

Романишин О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Коломиї Івано-Франківської обл. на
постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 16.11.2009р. у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Коломиї Івано-Франківської
обл. про визнання дій протиправними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,-

В С Т
А Н О В И Л А:

07.09.2009р. позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду із адміністративним позовом, у
якому просила визнати неправомірними
дії відповідача Управління Пенсійного
фонду /ПФ/ України в м.Коломиї
Івано-Франківської обл. щодо
ненарахування їй пенсії відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок її пенсії з
січня 2002 року згідно вимог ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломиї
Івано-Франківської обл. виплатити їй
недоплачену суму заборгованості по
виплаті пенсії; зобов'язати
відповідача станом на 01.10.2009р.
встановити їй пенсію в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком,
виплачувати її в подальшому та
збільшувати розмір, застосовуючи
правила, передбачені ст.67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
судові витрати покласти на відповідача
(а.с.1-5).

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 16.11.2009р.
заявлений позов задоволено частково;
визнано відмову Управління ПФ України
в м.Коломиї Івано-Франківської обл.
щодо перерахунку пенсії позивачу
протиправною; зобов'язано пенсійний
орган провести перерахунок пенсії
позивача за період з 01.01.2002р. по 31.12.2008р.
включно згідно ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
виплатити різницю між сумою
перерахованої та виплаченої пенсії з
урахуванням виплаченої суми; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за безпідставністю (а.с.56-58).

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач Управління ПФ
України в м.Коломиї Івано-Франківської
обл., який покликаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить у поданій апеляційній скарзі
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні
заявленого позову (а.с.62-67).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що положення ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» щодо
мінімального розміру пенсії за віком
не застосовуються при призначенні
пенсії за Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; також фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
здійснюється за рахунок державного
бюджету, а не ПФ України.

Окрім цього, відповідно до ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
визначається КМ України; питання
обчислення розміру пенсій по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, у
відповідності до закону, регулюються
постановами уряду.

Законодавцем не вносилися зміни до
Законів України про Державний бюджет
на відповідні роки, через що
нарахування і виплата пенсії позивачу
правомірно здійснювалися із
врахуванням вимог, передбачених
постановами КМ України.

Також позивачем пропущені строки
звернення до суду, передбачені ст.99 КАС
України, останньою не наведено
поважних причин їх пропуску.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд виходив з того, що проведення
перерахунку пенсії позивача згідно
постанов КМ України є безпідставним і
звужує обсяг передбачених законом прав
позивача; вихідним критерієм для
розрахунку державної та додаткової
пенсії виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої відповідно до ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Між тим, на думку колегії суддів,
наведені висновки лише частково
відповідають вимогам чинного
законодавства, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
віднесена до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, являється інвалідом ІІІ
групи, що підтверджується копіями
відповідних посвідчень (а.с.8-16).

Позивач отримує пенсію відповідно до
ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» по ІІІ групі інвалідності
у розмірі фактичних збитків як
потерпіла від Чорнобильської
катастрофи категорії 1.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), яка визначає
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону особам,
віднесеним до категорії 1, зокрема
інвалідам ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком.
Виплата додаткової пенсії відповідно
до ст.53 зазначеного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Будучи інвалідом ІІІ групи, учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і віднесеним до 1
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи;
позивач одержує пенсію по інвалідності
на підставі ч.4 ст.54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст.50 цього Закону.

Розрахунок пенсії позивачу проведено
відповідачем на підставі постанов КМ
України № 01 від 03.01.2002р., № 530 від 28.05.2008р.
та № 654 від 16.07.2008р.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про те, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою КМ України № 523
від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ
України № 01 від 03.01.2002р. «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», а
також постановами КМ України № 530 від
28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р. всупереч
положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» КМ України
установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому що ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір суд першої інстанції, враховуючи
вимоги Законів України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», прийшов до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач
має право на призначення пенсії в
розмірі, не нижчому шести мінімальних
пенсій за віком, та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду про те, що новий мінімальний
розмір пенсії за віком залежить від
нового розміру прожиткового мінімуму;
оскільки позивачеві слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитися,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Стаття 58 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів» встановлювала прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність: з 01 січня по 01 квітня -
471 грн., з 01 квітня по 01 липня - 481 грн., з 01
липня по 01 жовтня - 482 грн., з 01 жовтня по
31 грудня 2008 року - 498 грн.

Також відповідно до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» встановлений прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність з 01 січня по 31 жовтня 2009
року - 498 грн., з 31 жовтня по 16 листопада
2009 року - 573 грн.

Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та внесення
змін до деяких законодавчих актів» до
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» були внесені зміни та
визначено, що у всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
ІІ групі інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; особам,
віднесеним до 1 категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам ІІ групи - 15
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі
1-28/2008 було визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційними) положення ст.67
розділу І, п.п.2-4, 6-8, 10-18, пп.7 п.19, п.п.20-22,
24-34, пп.1-6, 8-12 п.35, п.п.36-100 розділу ІІ
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» та п.3 розділу ІІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України»; останні
втратили свою чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України
вказаного рішення, яке також містить
вказівку про преюдиціальне значення
цього рішення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Отже, особи, які є учасниками
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії та
інвалідами ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, повинні
були отримувати за період з 01.01.2008р. по
21.05.2008р. державну пенсію в розмірі 140
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 15
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, а з
22.05.2008р. такі набули право на отримання
державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, відповідач
зобов'язаний був виплатити позивачу
державну пенсію та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Разом з тим, позивачем пропущено
річний строк звернення до суду,
передбачений ст.99 КАС України,
останньою під час розгляду справи не
наведено поважних причин його
пропуску, також підстави для
поновлення вказаного строку не
наведені судом першої інстанції у
судовому рішенні.

Відповідно до ст.100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги дату звернення
позивача до суду із розглядуваним
позовом, наполягання відповідача на
застосуванні наслідків пропущення
строку звернення до суду, передбачених
ст.100 КАС України (а.с.23), колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
лише за період з 07.09.2008р. до 16.11.2009р. (дата
винесення рішення судом першої
інстанції) включно.

При цьому колегія суддів вважає
помилковими покликання суду на ст.87
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки на сьогодні є
чинним Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно ч.2 ст.46 якого
нараховані суми пенсії, не отримані з
вини органу, що призначає і виплачує
пенсію, виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

У п.16 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
вказано, що до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Таким чином, оскільки Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
прийнятий пізніше ніж Закон України
«Про пенсійне забезпечення», тому він
має пріоритет над Законом України «Про
пенсійне забезпечення», через що без
обмеження можуть виплачуватися за
минулий час лише пенсії, які були
нараховані пенсійним органом.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги про стягнення з пенсійного
органу спірних сум на користь позивача,
оскільки саме відповідач зобов'язаний
здійснювати обрахування та виплату
недоплаченої державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, вказані дії до компетенції
адміністративного суду не належать,
тому суду необхідно було зобов'язати
відповідача провести розрахунки,
нарахування та виплату вказаних коштів
за відповідні періоди.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача в подальшому виплачувати
державну і додаткову пенсію відповідно
до вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки
згідно ст.104 КАС України необхідною
умовою для звернення особи до суду є
обов'язкова наявність порушення прав,
свобод чи інтересів особи у сфері
публічно-правових відносин. Також
судовому захисту підлягає вже порушене
право, а не те, яке може бути порушене в
майбутньому.

Наведене не позбавляє права позивача
на звернення до суду у випадку
порушення його прав з боку відповідача,
допущених в майбутньому.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про часткове задоволення позовних
вимог, а саме в частині визнання
протиправною бездіяльність Управління
ПФ України в м.Коломиї
Івано-Франківської обл. щодо відмови в
перерахунку пенсії по інвалідності
позивача у відповідності до вимог
ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; зобов'язати відповідача
провести перерахунок і виплатити
ОСОБА_1 пенсію у вигляді недоплаченої
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст.ст.50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 07.09.2008р. до 16.11.2009р. включно,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», із
врахуванням проведених виплат на
вказаний період; в задоволенні решти
позовних вимог слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення заявленого
позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1
ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А
Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломиї
Івано-Франківської обл. задоволити
частково.

Постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 16.11.2009р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою заявлений позов ОСОБА_1 задоволити
частково.

Визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломиї
Івано-Франківської обл. щодо
незабезпечення нарахування та виплати
ОСОБА_1 пенсії у відповідності до вимог
ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком, та з
врахуванням ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Коломиї
Івано-Франківської обл. провести
перерахунок і виплатити ОСОБА_1
недоплачену частину державної пенсії
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 07.09.2008р. до
16.11.2009р. включно, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком, та з
врахуванням ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Понесені судові витрати, пов'язані із
розглядом справи, віднести за рахунок
держави.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку згідно вимог
Закону України № 1691-VI від 18.02.2010р.
шляхом подачі касаційної скарги за
правилами цивільного судочинства до
Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання постановою
законної сили, а у разі складення
постанови в повному обсязі відповідно
до ст.160 КАС України - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Шавель Р.М.

Судді
Нос С.П. ,
Каралюс В.М.