Справа № 815/2812/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2812/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (Договір про
надання правової допомоги від 12.05.2014р.
№12/5-14).

Від відповідача: Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області Панчошак О.Д. - за
довіреністю від 06.05.2014р. №40/556.

Третя особа, без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
начальник УБОЗ ГУМВС України в
Одеській області Бех О.В. до суду не
з'явився, незважаючи на те, що про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_5 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача начальника УБОЗ
ГУМВС України в Одеській області Бех
О.В. про визнання незаконним та
скасування Наказу №268 о/с від 04.05.2014р. в
частині звільнення та зарахування в
розпорядження ГУМВС України в Одеській
області, зобов'язання поновити на
посаді, стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою, в якій просить суд
визнати незаконним та скасувати Наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області №268о/с від 04.05.2014р. в частині
звільнення та зарахування в
розпорядження ГУМВС України в Одеській
області начальника УБОЗ ГУМВС України
в Одеській області полковника міліції
ОСОБА_5, зобов'язати ГУМВС України в
Одеській області поновити полковника
міліції ОСОБА_5 на посаді начальника
УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з
04.05.2014р., стягнути з ГУМВС України в
Одеській області грошове забезпечення
за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що Наказом ГУМВС
України в Одеській області від 04.05.2014р.
№268 о/с його звільнено з посади
начальника управління по боротьбі з
організованою злочинністю Головного
управління МВС України в Одеській
області, зарахувавши в розпорядження
Головного управління МВС України в
Одеській області за посадою начальника
управління по боротьбі з організованою
злочинністю Головного управління МВС
України в Одеській області з 04 травня
2014 року. Водночас, звільнення з
зарахуванням в розпорядження не є
проходженням служби, а п.21 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів УССР від
29 липня 1991р. №114 не передбачено
звільнення або зарахування в
розпорядження, у зв'язку з чим із
оскаржуваного наказу не вбачається з
якої підстави проводиться переміщення
та звільнення позивача. Також, ОСОБА_5
наголошує, що п.40 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ передбачено
можливість зарахування особи в
розпорядження органу внутрішніх справ
та не зазначено, що таке зарахування є
підставою для звільнення. До того ж,
позивач зазначає, що оргштатні накази
МВС України не видавалися, до особового
складу УБОЗ ГУМВС України в Одеській
області не доводилися, рапортів про
переміщення по службі він не подавав.
При цьому, ОСОБА_5 стверджує, що у період
з 05.05.2014р. по 07.05.2014р. він належним чином
виконував свої службові обов'язки,
начальником ГУМВС України в Одеській
області на нього розписувалась пошта,
надавались службові доручення, 07.05.2014р.
оновлено графік прийому громадян
керівництвом ГУМВС України в Одеській
області, у тому числі визначено
періодичність його здійснення
начальником УБОЗ ГУМВС України в
Одеській області полковником міліції
ОСОБА_5

Відповідач - Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, з позовними
вимогами не погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 20.05.2014р.
вхід.№12793/14), наголошуючи, зокрема, на
правомірності винесення, на підставі
Листа МВС України від 04.05.2014р. №8002/Чб,
оскаржуваного Наказу №268 о/с від
04.05.2014р. щодо звільнення та зарахування
в розпорядження ГУМВС України в
Одеській області начальника УБОЗ ГУМВС
України в Одеській області полковника
міліції ОСОБА_5, оскільки відповідно до
п.21 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів УССР від 29 липня 1991р. №114,
особи рядового і начальницького складу
зобов'язані проходити службу там, де це
викликано інтересами служби і
обумовлено наказами прямих
начальників. Також, відповідач
наголошує, що Лист МВС України від
04.05.2014р. №8002/Чб, котрий став підставою
для прийняття оскаржуваного Наказу №268
о/с від 04.05.2014р., на адресу Управління
надійшов факсимільним зв'язком 04.05.2014р.,
тоді як позивач обґрунтовує свою
позицію не завіреними копіями
матеріалів, котрі не мають доказового
значення.

Третя особа, без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
начальник УБОЗ ГУМВС України в
Одеській області Бех О.В. у жодне із
судових засідань не з'явився,
незважаючи не те, що про дату, час та
місце судових засідань повідомлявся
належним чином та своєчасно,
заперечення на позов не надав.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази в сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного законодавства, суд встановив
наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_5 проходив
службу в органах внутрішніх справ
починаючи з 30.12.1996р., та, зокрема,
відповідно до Наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області від
07.07.2011р. №318 о/с, полковника міліції
ОСОБА_5 (А-011518) призначено на посаду
начальника управління по боротьбі з
організованою злочинністю ГУМВС
України в Одеській області.

Зокрема, судом встановлено, що 04.05.2014р.
Головним управлінням Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, на підставі Листа МВС України
від 04.05.2014р. №8002/Чб, винесено Наказ №268
о/с, яким відповідно до пункту 21
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, звільнено
полковника міліції ОСОБА_5 (А-011518) з
посади начальника управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління МВС України в
Одеській області, зарахувавши в
розпорядження Головного управління
МВС України в Одеській області за
посадою начальника управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління МВС України в
Одеській області з 04 травня 2014 року.

Не погоджуючись з означеним Наказом
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області від 04.05.2014р. №268 о/с, позивач
звернувся до Одеського окружного
адміністративного суду з даною
позовною заявою.

Так, на думку суду, оскаржуваний
позивачем Наказ від 04.05.2014р. №268 о/с,
винесено Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області неправомірно,
безпідставно та у порушення положень
чинного законодавства України,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Правовідносини, пов'язані з прийняттям,
проходженням та звільненням з
публічної служби в органах внутрішніх
справ регулюються, Законом України
«Про міліцію» від 20 грудня 1990року №565-XII
(зі змінами та доповненнями),
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів УРСР
від 29.07.1991р. №114 (зі змінами та
доповненнями), Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України,
затвердженим Законом України від
22.02.2006р. №3460-IV (зі змінами та
доповненнями).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
міліцію" від 20 грудня 1990року №565-XII (зі
змінами та доповненнями) міліція в
Україні - державний озброєний орган
виконавчої влади, який захищає життя,
здоров'я, права і свободи громадян,
власність, природне середовище,
інтереси суспільства і держави від
протиправних посягань.

Відповідно до ст.ст.2,3 Закону України
"Про міліцію" основними завданнями
міліції є: забезпечення особистої
безпеки громадян, захист їх прав і
свобод, законних інтересів;
запобігання правопорушенням та їх
припинення; охорона і забезпечення
громадського порядку; виявлення і
розкриття злочинів, розшук осіб, які їх
вчинили; забезпечення безпеки
дорожнього руху; захист власності від
злочинних посягань; виконання
кримінальних покарань і
адміністративних стягнень; участь у
поданні соціальної та правової
допомоги громадянам, сприяння у межах
своєї компетенції державним органам,
підприємствам, установам і
організаціям у виконанні покладених на
них законом обов'язків. Діяльність
міліції будується на принципах
законності, гуманізму, поваги до особи,
соціальної справедливості, взаємодії з
трудовими колективами, громадськими
організаціями й населенням.

Статтею 7 Закону України «Про міліцію»
визначено, що міліція є єдиною системою
органів, яка входить до структури
міністерства внутрішніх страв, виконує
адміністративну, профілактичну,
оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну, виконавчу та
охоронну (на договірних засадах)
функції. Права і обов'язки, організація
роботи та структура підрозділів
визначаються положеннями, які
затверджуються Міністром внутрішніх
справ України відповідно до Закону. У
своїй діяльності міліція
підпорядковується Міністерству
внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 18 означеного Закону
передбачено, що порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України
затверджується Верховною Радою
України.

На реалізацію вищезазначених норм
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991р. №114 затверджено Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України затверджений
Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV та
визначає сутність службової
дисципліни, обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до п.п.2,10 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, норми якого
поширюються і на працівників міліції,
передбачено, що особи які перебувають
на службі в органах внутрішніх справ і
мають спеціальне звання полковник
міліції, відносяться до старшого
начальницького складу. Особи рядового
і начальницького складу органів
внутрішніх справ користуються всіма
соціально-економічними, політичними та
особистими правами і свободами,
виконують усі обов'язки громадян,
передбачені Конституцією та іншими
законодавчими актами, а їх права,
обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Згідно з ч.2 ст.22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Відповідно до ст.43 Конституції України
громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення.

Відповідно до п.8 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів УССР від
29 липня 1991р. №114, дострокове звільнення
зі служби осіб середнього, старшого і
вищого начальницького складу, які не
досягли граничного віку перебування на
службі в органах внутрішніх справ,
провадиться: за станом здоров'я -
відповідно до висновків
військово-лікарської комісії; у зв'язку
із скороченням штатів - у разі
відсутності можливості використання
на службі; за власним бажанням - при
наявності причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків; у
зв'язку з переходом у встановленому
порядку на роботу в інші міністерства,
відомства (організації, установи); за
службовою невідповідністю; у зв'язку з
набранням законної сили судовим
рішенням щодо притягнення до
відповідальності за вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, пов'язаного з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України "Про засади
запобігання і протидії корупції", або
кримінального правопорушення; через
сімейні обставини або з інших поважних
причин, перелік яких затверджується
Кабінетом Міністрів України; у зв'язку
з не проходженням випробування в
період іспитового строку; у зв'язку з
безпосереднім підпорядкуванням
близькій особі.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, судом встановлено, що
п.8 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів УССР від 29 липня 1991р. №114,
містить вичерпний перелік підстав
дострокового звільнення зі служби осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу, які не досягли
граничного віку перебування на службі
в органах внутрішніх справ.

Водночас, як встановлено судом та
підтверджується наявними у справі
документами, оскаржуваний позивачем -
ОСОБА_5 Наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області №268о/с від 04.05.2014р.,
винесено на підставі Листа МВС України
від 04.05.2014р. №8002/Чб, котрий п.8 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, жодним чином не
визначено як підставу для дострокового
звільнення зі служби осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу, котрі не досягли граничного
віку перебування на службі в органах
внутрішніх справ.

До того ж, в означеному Листі
Міністерства внутрішніх справ України
від 04.05.2014р. №8002/Чб, за підписом
заступника Міністра - керівника
апарату Чеботар С.І., зазначено, що
керівництвом Міністерства погоджено
звільнення полковника міліції ОСОБА_5 з
посади начальника управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління МВС України в
Одеській області.

При цьому, як з»ясовано судом, вказаний
Лист МВС України від 04.05.2014р. №8002/Чб,
котрий слугував підставою для
винесення спірного Наказу №268 о/с від
04.05.2014р., отримано ВДЗ УРСДЗ ГУМВС
України в Одеській області, зокрема,
12.05.2014р. за вхід.№3148, про що свідчить
відповідний відбиток штемпелю вхідної
кореспонденції ГУМВС України в
Одеській області.

Також, як встановлено судом та
зазначено вище, спірний Наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області від 04.05.2014р. №268 о/с винесено
відповідно до пункту 21 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Так, згідно з п.21 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів УССР від
29 липня 1991р. №114 для осіб рядового і
начальницького складу встановлюється
41-годинний робочий тиждень. У
необхідних випадках вони несуть службу
понад установлену тривалість робочого
часу, а також у вихідні та святкові дні.
Оплата праці в понадурочний, нічний
час, у вихідні та святкові дні
провадиться відповідно до
законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах
внутрішніх справ, а також у навчальних
закладах (навчальних підрозділах), що
здійснюють підготовку, перепідготовку
і підвищення кваліфікації
начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ, встановлюється з
урахуванням особливостей діяльності
різних служб і підрозділів.

При змінній роботі (службі) і
безперервному чергуванні
встановлюється однакова тривалість
денної, вечірньої та нічної зміни.

Особи рядового і начальницького складу
зобов'язані проходити службу там, де це
викликано інтересами служби і
обумовлено наказами прямих
начальників.

Між тим, ані до письмових заперечень на
адміністративний позов, ані в ході
судового розгляду справи по суті,
відповідачем - ГУМВС України в Одеській
області, суду не надано жодних належних
доказів на підтвердження того, що
перебування позивача - ОСОБА_5 в
розпорядженні Головного управління
МВС України в Одеській області за
посадою начальника управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління МВС України в
Одеській області з 04 травня 2014року,
викликано інтересами служби чи
обумовлено відповідними наказами
прямого керівництва.

Крім того, відповідно до п.п.«в» п.40
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ при
здійсненні організаційно-штатних
заходів особи начальницького складу
можуть зараховуватися в розпорядження
органу внутрішніх справ на строк не
більше 15 діб.

Отже, із системного аналізу
вищенаведених законодавчих приписів
вбачається, що інших способів
зарахування в розпорядження органу
внутрішніх справ, окрім здійснення
організаційно-штатних заходів,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, не
передбачено.

Також, згідно з п.п.«г» п.40 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, переміщення по
службі осіб середнього, старшого і
вищого начальницького складу має
здійснюватися, як правило, без
зарахування їх у розпорядження
відповідного органу внутрішніх справ;
призначення на посади осіб, які
перебувають у розпорядженні
відповідного органу, провадиться в
найкоротший строк, але не пізніше двох
місяців із дня звільнення їх з посади.

Відповідно до п.3.4.2 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 31 грудня 2007р. №499, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2008р. за №205/14896 (зі змінами та
доповненнями) підставою для
продовження строку перебування особи в
розпорядженні понад 15 діб, але не
більше двох місяців, є наказ або
письмовий дозвіл Міністра на
клопотанні начальника органу про
продовження строку перебування в
розпорядженні особи начальницького
складу, де зазначається конкретна дата,
але не більше двох місяців.

Так, судом встановлено, що Наказом
ГУМВС України в Одеській області від
04.06.2014року №357о/с на підставі Наказу
МВС України від 30.05.2014р. №500, скасовано
Наказ ГУМВС України в Одеській області
від 04.05.2014р. №268 о/с щодо зарахування у
розпорядження полковника міліції
ОСОБА_5 за посадою начальника
управління по боротьбі з організованою
злочинністю ГУМВС України в Одеській
області.

Між тим, будь-яких належних доказів на
підтвердження здійснення органом
внутрішніх справ відповідних
організаційно-штатних заходів, у
зв'язку з чим виникла необхідність
зарахування ОСОБА_5 у розпорядження
Головного управління МВС України в
Одеській області за посадою начальника
управління по боротьбі з організованою
злочинністю Головного управління МВС
України в Одеській області з 04 травня
2014року, на термін понад 15 діб без
дозволу Міністра внутрішніх справ
України, відповідачем суду не надано.

До того ж, як з»ясовано судом,
оскаржуваним Наказом ГУМВС України в
Одеській області від 04.05.2014р. №268 о/с
позивача - ОСОБА_5 було не лише
зараховано в розпорядження ГУМВС
України в Одеській області, а й
звільнено з посади начальника УБОЗ
ГУМВС України в Одеській області.
Натомість, приписами пункту 40
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ передбачено
лише можливість зарахування особи в
розпорядження органу внутрішніх справ
та жодним чином не встановлено, що таке
зарахування є підставою для звільнення
особи з посади.

Крім того, судом встановлено, що
позивач - ОСОБА_5, після винесення ГУМВС
України в Одеській області
оскаржуваного Наказу №268 о/с від
04.05.2014р., у повному обсязі виконував
покладені на нього службові обов'язки,
про що, серед іншого, свідчать наявні у
матеріалах справи надані ОСОБА_5 на
розгляд відповідні документи з
Резолюцією керівництва ГУМВС України в
Одеській області, а саме від 05.05.2014р.,
від 06.05.2014р., від 07.05.2014р., а також графік
особистого прийому громадян
керівництвом ГУМВС України в Одеській
області станом на 12.05.2014р.

Також, підпунктом «г» пункту 41
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів УССР від 29 липня 1991р. №114
передбачено, що рішення про
переміщення по службі осіб середнього,
старшого або вищого начальницького
складу приймається відповідним
начальником з урахуванням думки їх
прямих начальників і колективу
працівників.

Водночас, судом з'ясовано, що 07.05.2014р.
відбулися загальні збори особового
складу УБОЗ ГУМВС України в Одеській
області, на яких були присутні 104 особи,
що становить ? загальної кількості
працівників. На означених зборах
начальником СКЗ УБОЗ ГУМВС України в
Одеській області Абдулаєвою М.В. до
відома присутніх доведено вимоги
наказу ГУМВС України в Одеській
області від 04.05.2014р. №268 о/с, та
заступником начальника УБОЗ ГУМВС
України в Одеській області Плигун М.М.
запропоновано колективу УБОЗ ГУМВС
висловити незгоди з рішенням про
звільнення з посади начальника УБОЗ
ГУМВС ОСОБА_5 За результатами означених
зборів вирішено підготувати та
направити до МВС України, ГУБОЗ МВС
України, ДКЗ МВС України та ГУМВС
України в Одеській області колективне
звернення особового складу Управління
БОЗ ГУМВС України в Одеській області з
проханням скасувати вказаний наказ
ГУМВС України.

У зв»язку з чим, 07.05.2014р. особовий склад
УБОЗ ГУМВС України в Одеській області,
кількістю 104 особи, на підставі рішення
загальних зборів колективу, звернувся
до Міністра внутрішніх справ України
Авакова А.Б., начальника ГУБОЗ МВС
України в Одеській області, полковника
міліції, Руденко О.О., начальника ГУМВС
України в Одеській області,
генерал-майора міліції Катеренчук І.П.,
з колективним зверненням, у якому
викладено прохання скасувати Наказ
ГУМВС України в Одеській області від
04.05.2014р. №268 о/с щодо звільнення з посади
начальника УБОЗ ГУМВС України в
Одеській області полковника міліції
ОСОБА_5.

Також, як вбачається з наявного в
матеріалах справи Послужного списку,
за час проходження служби позивач -
ОСОБА_5 неодноразово отримував
нагороди, медалі, ордени, відзнаки,
подяки, почесні грамоти, грошові
премії, занесений на дошку пошани ГУ
МВС України в Одеській області.

Крім того, судом встановлено, що у
позивача - ОСОБА_5 на утриманні
знаходяться: донька - ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, сини - ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, та ОСОБА_16,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.

Відтак, виходячи з вищевикладеного, суд
дійшов висновку щодо неправомірності
та безпідставності винесення
відповідачем - ГУ МВС України в
Одеській області спірного Наказу №268
о/с від 04.05.2014р. щодо звільнення та
зарахування в розпорядження ГУМВС
України в Одеській області начальника
УБОЗ ГУМВС України в Одеській області
полковника міліції ОСОБА_5, з
вищенаведених підстав.

При цьому, судом відхиляються та не
приймаються до уваги посилання
представника відповідача - ГУ МВС
України в Одеській області на
наявність у органу внутрішніх справ
матеріалів, дослідження котрих,
потребує наявність допуску до
державної таємниці, оскільки жодних
доказів на підтвердження того, що такі
документи наявні у ГУ МВС України в
Одеській області, чи у МВС України,
відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.235 Кодексу законів
про працю України при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Згідно зі ст.236 Кодексу законів про
працю України у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Відповідно до п.24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів УССР від
29 липня 1991р. №114 у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
посаду особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
посаді з виплатою грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
або різниці в грошовому забезпеченні
за час виконання службових обов'язків,
але не більш як за один рік.

Відповідно до п.п.1.5, 1.6 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 31 грудня 2007р. №499, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2008р. за №205/14896 (зі змінами та
доповненнями) підставою для виплати
грошового забезпечення є наказ
начальника органу внутрішніх справ про
призначення на штатну посаду, яка
входить у його номенклатуру, наказ
ректора вищого навчального закладу про
зарахування на навчання або наказ про
зарахування в розпорядження
відповідного органу та встановлення
конкретного розміру окладів, надбавок,
доплат тощо. Грошове забезпечення осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ виплачується
за місцем служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Згідно з п.п.3.4.3 - 3.4.5 означеної
Інструкції виплата грошового
забезпечення вказаним особам
проводиться з розрахунку посадового
окладу за останньою основною штатною
посадою, окладу за спеціальним званням,
надбавки за вислугу років та
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення постійного характеру,
крім премії та одноразових додаткових
видів грошового забезпечення, протягом
строку, установленого Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Днем зарахування в
розпорядження вважається день
підписання наказу про зарахування в
розпорядження або день, зазначений у
наказі.

При виплаті грошового забезпечення в
період перебування в розпорядженні не
зараховується: час перебування в
черговій відпустці; час перебування на
стаціонарному лікуванні; час
тимчасового виконання обов'язків за
вакантною посадою; час перебування в
дорозі від місця попередньої служби до
відповідного органу внутрішніх справ;
час перебування на
навчально-екзаменаційних сесіях
заочних, вечірніх відділень вищих
навчальних закладів МВС; час
перебування під арештом у зв'язку з
притягненням до кримінальної
відповідальності в разі закриття
кримінальної справи або винесення
виправдувального вироку - з дня арешту
до дня звільнення включно.

Таким чином, беручи до уваги наведене, а
також те, що позовні вимоги позивача -
ОСОБА_5 щодо визнання незаконним та
скасування Наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області №268о/с
від 04.05.2014р. про звільнення та
зарахування в розпорядження ГУМВС
України в Одеській області начальника
УБОЗ ГУМВС України в Одеській області
полковника міліції ОСОБА_5 та
поновлення на посаді, задоволено, суд
вважає за необхідне стягнути з
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області на користь ОСОБА_5, суму
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, починаючи з 04.05.2014р. по 05.06.2014р.

Водночас, судом відхиляються та не
приймаються до уваги посилання
відповідача - Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області на Довідку від
05.06.2014р. №14/1-437, за підписом начальника,
майора міліції, Голубенко Д.І., оскільки
в означеному документі зазначено, що
грошове забезпечення полковнику
міліції ОСОБА_5 за травень 2014 року, буде
нараховано та сплачено в червні 2014року,
що відповідно свідчить про те, що
станом на дату винесення судом рішення,
грошове забезпечення позивачу - ОСОБА_5,
де-факто не сплачено.

Вищевикладене спростовує твердження
відповідача, наведені у письмових
запереченнях на адміністративний
позов та викладені усно повноважним
представником в ході судового розгляду
справи по суті.

До того ж, на виконання приписів ч.2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з якими в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області не
надало суду жодних належних та
допустимих доказів в обґрунтування та
підтвердження винесення спірного
Наказу №268 о/с від 04.05.2014р. щодо
звільнення та зарахування в
розпорядження ГУМВС України в Одеській
області начальника УБОЗ ГУМВС України
в Одеській області полковника міліції
ОСОБА_5.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Суд може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.162 КАС України
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення або окремих його положень.

Із системного аналізу вищенаведених
законодавчих приписів вбачається, що
належним способом захисту прав
позивача, котрий необхідно застосувати
у даному вмпадку є визнання
протиправним та скасування
оскаржуваного наказу, оскільки такий
спосіб захисту, на думку суду, повністю
відповідає способу, щодо якого просить
позивач у своїх позовних вимогах.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд вважає, що для
повного захисту прав, свобод та
охоронюваних законом інтересів
позивача - ОСОБА_5, в межах данного
адміністративного спору необхідно
вийти за межі позовних вимог та визнати
протиправним та скасувати Наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області №268 о/с від 04.05.2014р. щодо
звільнення та зарахування в
розпорядження ГУМВС України в Одеській
області начальника УБОЗ ГУМВС України
в Одеській області полковника міліції
ОСОБА_5.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС
України позивач має право, у тому числі,
вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
та оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_5 правомірні, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, отже підлягають
задоволенню повністю.

Згідно з п.п.2,3 ч.1 ст.256 КАС України
негайно виконуються постанови суду
про: присудження виплати заробітної
плати, іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць;
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.4
ст.128, ст.ст.158-163, 167, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_5 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача начальника УБОЗ ГУМВС
України в Одеській області Бех О.В. про
визнання незаконним та скасування
Наказу №268 о/с від 04.05.2014р. в частині
звільнення та зарахування в
розпорядження ГУМВС України в Одеській
області, зобов'язання поновити на
посаді, стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
Наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області №268 о/с від 04.05.2014р.
щодо звільнення та зарахування в
розпорядження ГУМВС України в Одеській
області начальника УБОЗ ГУМВС України
в Одеській області полковника міліції
ОСОБА_5.

3. Поновити ОСОБА_5 на посаді начальника
УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з
04.05.2014р.

4. Стягнути з ГУМВС України в Одеській
області на користь ОСОБА_5 середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
починаючи з 04.05.2014р. по 05.06.2014р.

Постанова суду в частині поновлення
ОСОБА_5 на посаді начальника УБОЗ ГУМВС
України в Одеській області, та
стягнення з ГУМВС України в Одеській
області на користь ОСОБА_5 середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, у
межах суми стягнення за один місяць,
підлягає негайному виконанню,
відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 10 червня 2014 року.

Суддя
Харченко Ю.В.