Справа № 2-а-2281/09/0770
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року м. Ужгород№ 2-а-2281/09/0770

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я. М.

при секретарі судового засідання -
Нагорна Л.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача 1: ОСОБА_2 ,

представник відповідача 2: не з'явився,

свідка: ОСОБА_3 ,

свідка: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області, Перечинського
районного відділу (з обслуговування
Перечинського та В.Березнянського
районів) управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області про визнання
незаконним та скасування наказу № 497
о/с від 26.11.2008 року, поновлення на посаді
та виплату середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в
Закарпатський окружний
адміністративний суд з позовною заявою
до управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області
(далі - відповідач 1), Перечинського
районного відділу (з обслуговування
Перечинського та В.Березнянського
районів) управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області (далі -
відповідач 2), в якій просить:

1) визнати незаконним та скасувати
наказ Головного управління МВС України
в Закарпатській області від 26
листопада 2008 року за № 497 о/с про
звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах
внутрішніх справ;

2) поновити ОСОБА_1 на посаді старшого
слідчого слідчого відділення
Перечинського районного відділу ГУ МВС
України в Закарпатській області з 26
листопада 2008 року;

3) стягнути з УМВС України в
Закарпатській області на користь
ОСОБА_1 середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 26 листопада 2008
року по дату прийняття рішення у справі
та судові витрати;

4) допустити негайне виконання рішення
в частині поновлення на службі та
виплати заробітної плати.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з підстав наведених у
позовній заяві та просив суд такі
задовольнити в повному обсязі.
Стверджував, що оскаржуваний наказ є
неправомірним, виданим з порушенням
діючого законодавства, без додержання
підстав, на основі фактів та обставин,
що не відповідають дійсному стану
справ, перебігу подій та діяльності
позивача як посадової особи та
працівника МВС.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні позов не визнав, просив суд
відмовити у задоволенні такого з
мотивів викладених у поданих раніше
письмових запереченнях.

Відповідач 2 в судове засідання свого
представника не направив, про дату, час
та місце розгляду справи сповіщений
належним чином, на підставі положень ч.4
ст.128 КАС України суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи за
відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників
сторін та свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінивши належність
та допустимість доказів по справі, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі, керуючись наступним.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2010
року у задоволенні адміністративного
позову було відмовлено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2010
року Постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
28.04.2010 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18 березня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_1 було задоволено
частково, Постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
28.04.2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31.05.2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на посаді та виплату
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції. Так, переглядаючи
рішення судів першої та апеляційної
інстанції Вищий адміністративний суд
України зазначив, що виходячи з
положень ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи не досліджено усіх
істотних обставин у справі, а саме: не
встановлено факт перебування позивача
за кермом у стані алкогольного
сп'яніння та факт порушення дисципліни
з його боку.

Відповідно до ч.5 ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач перебував на службі в органах
внутрішніх справ на посаді старшого
слідчого відділення Перечинського
районного відділу Головного
управління МВС України в Закарпатській
області в званні капітана міліції.

26 листопада 2008 року Наказом ГУ МВС
України в Закарпатській області за №497
о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в
органах внутрішніх справ за п.64 «є» (за
порушення дисципліни) у запас Збройних
Сил.

Підставою для звільнення позивача став
висновок службового розслідування від
26 листопада 2008 року, яким встановлено,
що позивачем були допущені грубі
порушення Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ, вимог наказу
МВС №81-2007 року з питань дотримання
службової та транспортної дисципліни,
№1155-2003 року, Правил дорожнього руху
України, що проявилися у керуванні
автомобілем у стані алкогольного
сп'яніння, залишенні місця
дорожньо-транспортної пригоди,
самовільному залишенні місця несення
служби під час чергування в складі
слідчо-оперативної групи райвідділу
відповідно до п. «є» ст. 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС України (за
порушення дисципліни).

Щодо факту перебування ОСОБА_1 за
кермом у стані алкогольного сп'яніння
суд зазначає наступне.

В ході проведення службового
розслідуванням від 26.11.2008 року
встановлено, що 24.11.2008 року близько 20:20
год. в м. Ужгороді старший слідчий
слідчого відділення Перечинського РВ
ГУМВС капітан міліції ОСОБА_1,
перебуваючи на службі, у складі
слідчо-оперативної групи
Перечинського РВ ГУ МВС України в
Закарпатській області, у форменому
одязі, під час проїзду перехрестя
вулиць Гоголя-Підгірна м. Ужгорода на
автомобілі ВАЗ - 2107, державний номерний
знак НОМЕР_5 допустив зіткнення з
автомобілем «Дейво Ланос», д.н.з. НОМЕР_8
під керуванням ОСОБА_3, мешканки
АДРЕСА_1 та, не зупиняючись, залишив
місце дорожньо-транспортної пригоди,
чим грубо порушив вимоги п 2.10. Правил
дорожнього руху України (у разі
причетності до дорожньо-транспортної
пригоди водій зобов'язаний негайно
зупинити транспортний засіб і
залишатися на місці пригоди).

У подальшому, близько 21:00 год., ОСОБА_1,
проїжджаючи перехрестя вулиць
Корятовича-Баконія, допустив зіткнення
з автомобілем марки ВАЗ - 2115, д.н.з.
НОМЕР_9, під керуванням гр. ОСОБА_4,
мешканця АДРЕСА_2, після чого також
залишив місце події.

Встановлено, що на місце
дорожньо-транспортної пригоди виїхав
інспектор групи з оформлення ДТП та
дізнання УДАІ ГУМВС Пальок М.М., який за
допомогою АІПС УДАІ ГУМВС та наданою
ОСОБА_4 інформацією встановив, що
зазначеним автомобілем керує на
підставі тимчасового реєстраційного
талону ОСОБА_1

Опитаний в ході службового
розслідування ОСОБА_4 повідомив, що
після зіткнення з автомобіля ВАЗ - 2107
вийшов зазначений працівник міліції у
форменому одязі, пред'явив своє
службове посвідчення та
відрекомендувався слідчим
Ужгородського МУ УМВС. Після чого став
висловлюватися у адресу ОСОБА_4
нецензурною лайкою та залишив місце
події, продовжуючи рух на своєму
автомобілі, д.н.з. НОМЕР_5. При дьому
ОСОБА_4 повідомив, що зазначений
працівник міліції перебував у
нетверезому стані, оскільки від нього
було чути запах алкоголю.

Черговою частиною УДАІ УМВС було
орієнтовано наряди ДПС області для
встановлення та затримання
зазначеного автомобіля.

Близько 23:40 год. цього ж дня інспектори
Ужгородського взводу ДПС УДАІ ГУМВС
прапорщик міліції Цогла Л.І. та
прапорщик міліції Потюк В.В. зупинили
автомобіль ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_5 під
керуванням ОСОБА_9 в м. Перечині по вул.
Жовтневій. На місце події прибули також
працівники ІОС УКЗ ГУМВС капітан
міліції Легеза М.В. та Цубера В.О. У ході
перевірки документів виникла підозра,
що ОСОБА_1 перебуває в стані
алкогольного сп'яніння, на що йому було
запропоновано пройти медичний огляд.

Однак, ОСОБА_1, грубо ігноруючи вимоги п.
2.5. Правил дорожнього руху України від
проходження медичного огляду для
встановлення факту вживання
психотропної речовини та стану
сп'яніння категорично відмовився, за що
відносно нього складено протокол про
адміністративне правопорушення згідно
п.1 ст.130 КУпАП. Автомобіль ВАЗ-2107, д.н.з.
НОМЕР_5 поміщено на штрафмайданчик
Перечинського РВ ГУМВС.

В ході судового розгляду судом було
витребувано з Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області адміністративну справу
відносно ОСОБА_1 за ст.122-4, 124 КУпАП
(протокол серії АБ №839004 від 29.11.2008 року)
та від Рахівського районного суду
Закарпатської області адміністративну
справу відносно ОСОБА_1 за ст.122-4, 124, 130
КУпАП (протокол серії АБ №839005 від 29.11.2008
року).

Так, відповідно суду були надані
відповіді на запит, згідно яких
Ужгородським міськрайонним судом
Закарпатської області постановою від
26.03.2009 року було доведено вину ОСОБА_1
щодо вчинення адміністративних
правопорушень передбачених статтями
124, 122-4 КУпАП, однак у зв'язку із
закінченням двохмісячного строку
накладення адміністративного
стягнення передбаченого ст.38 КпАП
України провадження у справі було
закрито, тим часом як Рахівським
районним судом Закарпатської області
постановою від 29.12.2008 року провадження
у справі про адміністративне
правопорушення ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП
було закрито, у зв'язку з відсутністю
події та складу правопорушення. Також,
повідомили, що матеріали справи були
знищені як такі, що втратили практичне
значення для роботи суду та строки
зберігання, яких закінчились.

Також з матеріалів адміністративної
справи Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області по
відношенню громадянина ОСОБА_1
вбачається, що постанова Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26.03.2009 року була оскаржена
до Апеляційного суду Закарпатської
області, який в свою чергу постановою
від 27 травня 2009 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишив без задоволення, а
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26.03.2009 року лишив без змін. В
постанові Апеляційного суду
Закарпатської області зазначено, що з
показань свідка ОСОБА_6, даних в
апеляційній інстанції, вбачається, що
саме він складав протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому зазначив, що такий складено в м.
Ужгороді та виїжджав на місце ДТП. Під
час огляду місця ДТП на дорозі ніяких
відламаних з бампера чи інших деталей
автомобілів не було, крім осипаного
бруду. На автомобілі «Дейво-Ланос» на
вм'ятині на дверях було видно залишки
фарби червоного кольору.

Таким чином, постанова Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26.03.2009 року набрала
законної сили.

Для повного з'ясування обставин справи
судом було допитано наступних свідків:
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Так згідно показів свідка ОСОБА_12
зранку 24.11.2008 року він з позивачем
поверталися з с. Великий Бичків. В
центрі с. Біла Церква через ожеледицю
на дорозі машину занесло у бетонний
паркан. Оскільки пошкодився при
зіткненні тільки бампер та бік машини,
вони не викликали працівників ДАІ і
поїхали далі, так як позивачу потрібно
було на роботу. Згодом поїхали в м.
Перечин та поставили машину на
штрафний майданчик.

Свідок ОСОБА_13 зазначив, що приблизно о
22:20 - 22:30 год. (згодом виправився і
уточнив що о 20:10 год.) йому передзвонив
позивач і сказав, що потрібно
відремонтувати його машину. Позивач
йому пояснив, що їхав до батьків і на
ожеледиці його занесло в паркан. В 20:20
год. позивач був у свідка дома, однак
вони разом поїхали в м. Перечин, а коли
зупинились біля райвідділу їх
затримали працівники ДАІ, забрали
позивача, а свідок залишився в авто.

При допиті свідка ОСОБА_3 з'ясувалось,
що того дня близько 19:00 год. вона з
колегою поверталась із тренування. На
перехресті вулиці Собранецької в двері
зі сторони водія в її авто врізався
автомобіль. Не зупинившись втік з місця
події. Через стресову ситуацію обличчя
водія свідок не запам'ятала, однак
автомобіль вона чітко бачила. Колега
свідка бачила, що в машині з водієм
сиділа жінка.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
підтвердив, що ввечері того дня позивач
на пл. Корятовича, здаючи назад, в'їхав у
його машину спереду, котра була
припаркована біля базару. Викликати
працівників ДАІ відмовлявся, однак
ОСОБА_4 все ж таки викликав працівників
ДАІ. Позивач їх не дочекався і поїхав.
Свідок зазначив, що позивач був у формі
працівника міліції і з ним в машині
була жінка.

Таким чином, суд не виключає можливості
того, що позивач потрапив у ДТП зранку в
Рахівському районі, однак всі
матеріали справи та покази свідків
підтверджують те, що позивач також
потрапив у ДТП ввечері у м. Ужгороді.

Позивач в судовому засіданні
стверджував, що він не міг скоїти ДТП у
м. Ужгороді, оскільки 24.11.2008 року машина
була на штрафному майданчику після ДТП
у Рахівському районі. Однак такі
твердження не можуть бути взяті судом
до уваги, оскільки останні не
збігаються з встановленими судом
фактами справи і викладеними
поясненнями свідків щодо обставин
подій.

Так, згідно Протоколу про
адміністративного правопорушення
серії АВ№395663 від 25.11.2008 року (00:10 год.)
ОСОБА_1 на автодорозі Ужгород - Самбір в
м. Перечин по вул. Жовтневій в 23:40 год.
керував автомобілем ВАЗ - 2107 д/н НОМЕР_5
з явними ознаками алкогольного
сп'яніння (запах алкоголю з рота), від
проходження огляду на стан сп'яніння у
встановленому законом порядку
відмовився в присутності двох свідків.
Від пояснень та підпису протоколу
відмовився.

Отже, вивчивши матеріали справи,
з'ясувавши всі обставини такої та
заслухавши покази свідків суд
приходить до переконання, що позивач у
форменному одязі в стані алкогольного
сп'яніння (пройти медичний огляд для
встановлення факту вживання
психотропної речовини та стану
сп'яніння відмовився) 24.11.2008 року біля
20:20 год., керуючи в м. Ужгород,
автомобілем ВАЗ - 2107 державний номерний
знак НОМЕР_5, виїжджаючи з другорядної
дороги вул. Гоголя на головну вул.
Підгірну допустив зіткнення з
автомобілем Дейво-Ланос д.н. НОМЕР_8, та
залишив місце скоєння ДТП.

Щодо факту порушення дисципліни з боку
ОСОБА_1, суд встановив наступне.

У ході службового розслідування
встановлено, що згідно книги нарядів
Перечинського РВ ГУМВС ОСОБА_1 24.11.2008
року о 09:00 год. заступив у
слідчо-оперативну групу райвідділу та
отримав у черговій частині табельну
вогнепальну зброю «ПМ» № АН-3307.

Встановлено, що близько 19:00 год. ОСОБА_1
самовільно відлучився з райвідділу,
чим порушив грубо вимоги п.5.12 наказу
МВС України №1155-2003 року «Про
вдосконалення реагування на
повідомлення про злочини, інші
правопорушення і події та забезпечення
оперативного інформування в органах і
підрозділах внутрішніх справ України»,
яким передбачено, що члени СОГ можуть
відлучатись з місць постійного
знаходження лише з дозволу
оперативного чергового - для вживання
їжі (у межах адмінбудинку), на місця
вчинення злочинів та до кімнати
розгляду обставин з доставленими.

У ході проведення службового
розслідування ОСОБА_1 від надання
письмового пояснення категорично
відмовився. Під час розмови, яка
відбулася у присутності 1-го заступника
начальника СУ ГУМВС полковника міліції
Мицьки Ю.Ю., начальника Перечинського
РВ ГУМВС підполковника міліції Готри
П.П. та заступника начальника відділу з
кадрового забезпечення майора міліції
Баєва В.О., свій виїзд у м. Ужгород та
причетність до скоєння
дорожньо-транспортних пригод ОСОБА_1
категорично заперечив.

Опитані з цього приводу
оперуповноважений ГКМСД Перечинського
РВ ГУМВС старший лейтенант міліції
Камінський Андрій Володимирович, який
24.11.2008 року був підмінним черговим
чергової частини Перечинського РВ
ГУМВС, відповідальний від середньої
ланки - в.о. начальника сектору у
справах ГІРФО Перечинського РВ ГУМВС
майор міліції Перестюк Тетяна
Зінов’ївна та відповідальний від
керівництва райвідділу - заступника
начальника відділу з кадрового
забезпечення майор міліції Баєв
Володимир Олександрович повідомили, що
ОСОБА_1 про виїзд у м. Ужгород нікому з
них не доповідав.

Встановлено, що табельна вогнепальна
зброя закріплена за ОСОБА_1 на час
скоєння ним дорожньо-транспортних
пригод перебувала у сейфі службового
кабінету.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженим постановою КМ УРСР від
29.07.1991 року № 114 (далі Положення),
зокрема п. 22 встановлено, що особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Так, п. 62 Положення передбачено, що
звільнення осіб рядового і
начальницького складу зі служби
проводиться: а) у запас Збройних Сил
СРСР (з постановкою на військовий
облік), якщо звільнені особи не досягли
граничного віку для перебування в
запасі осіб, які мають військові звання
і за станом здоров'я придатні до
військової служби; б) у відставку, якщо
звільнені особи досягли граничного
віку для перебування в запасі осіб, які
мають відповідні військові звання або
визнані військово - лікарськими
комісіями непридатними за станом
здоров'я до військової служби (із
зняттям з військового обліку).

Законом України від 22.02.06 № 3460-1У «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» затверджено
Статут, яким визначено сутність
службової дисципліни, обов'язки осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнення, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

У відповідності до ст. 1 вищевказаного
Статуту, службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно - правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Однак, невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни є у відповідності до ст. 2.
Статуту дисциплінарним проступком.

Згідно з ст. 5 Статуту за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Статуту передбачено, що
Службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку.

Однак, в порушення вищевказаних вимог,
позивач перебуваючи на службі, у складі
слідчо-оперативної групи
Перечинського РВ ГУМВС України в
Закарпатській області грубо порушив
вимоги Статуту та Правил дорожнього
руху.

Відповідно до статті 12 Статуту
начальнику УМВС надано право
застосовувати до працівників міліції
як вид дисциплінарного стягнення
звільнення з посади.

У відповідності до абзацу 10 ст. 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України при
визначенні дисциплінарного стягнення
мають враховуватися тяжкість
проступку, обставини, за яких його
скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею вини,
її ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації.

Так, матеріалами справи встановлено, що
у червні 2008 року постійно-діючою
мобільною групою УМВС з контролю за
дотриманням особовим складом органів
внутрішніх справ області транспортної
дисципліни за порушення Правил
дорожнього руху України відносно
ОСОБА_1 було складено адміністративний
протокол. За результатами його
розгляду наказом Перечинського РВ за №
67 від 10 липня 2008 року ОСОБА_1 оголошено
зауваження. Однак, в порушення вимог
дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, дане стягнення
наказом райвідділу за № 55 від 22 серпня
2008 року знято, що дало підстави
позивачу і надалі нехтувати вимог
Закону, що в свою чергу призвело до
більш грубих порушень транспортної та
службової дисципліни.

При цьому відсутність доведеної вини
позивача у вчиненні кримінально
каранних діянь чи адміністративного
правопорушення не спростовує
правомірності оскаржуваного наказу
№497 о/с від 26.11.2008 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтується її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що доводи позивача не
спростовують скоєння дисциплінарного
порушення, а встановлені дисциплінарні
проступки відповідають тяжкості
накладення дисциплінарного стягнення,
у зв'язку з чим адміністративний позов
не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 17, 71, 86, 160, 161, 163, 227,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області, Перечинського
районного відділу (з обслуговування
Перечинського та В.Березнянського
районів) управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області про визнання
незаконним та скасування наказу № 497
о/с від 26.11.2008 року, поновлення на посаді
та виплату середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу -
відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, встановлені ст. 186 КАС України.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови (копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції).

СуддяЯ.М. Калинич