Справа № 815/2251/14
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2251/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої
Е.В.,

секретаря Швеця В.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Дочірнього підприємства
Компанії "Палма Груп С.А." (Швейцарія)
"Торговий дім "ПАЛЬМІРА" до Південної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області про
визнання протиправними дії щодо
коригування митної вартості товарів,
скасування Картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України та
Рішення про коригування митної
вартості товарів, зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н
О В И В:

До суду з позовом звернулось Дочірнє
підприємство Компанії "Палма Груп С.А."
(Швейцарія) "Торговий дім "ПАЛЬМІРА"
(далі ДП «ТД "ПАЛЬМІРА") до Південної
митниці Міндоходів, уточнивши свої
позовні вимоги, просило скасувати
Картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№500060006/2014/00008 (далі Картка відмови),
визнати протиправними дії відповідача
щодо корегування митної вартості
товарів та скасувати Рішення про
коригування митної вартості товарів
№ 500060006/2014/000004/1 від 10.02.2014 року;
зобов'язати повернути з Державного
бюджету надмірно сплачені грошові
кошти у розмірі 255684,21 гривен.

Позивач зазначив, що в ході
здійснення зовнішньо - економічної
діяльності ним 03.02.2014 року подано до
Південної митниці вантажно-митну
декларацію №500060006/2014/000240 та інші
документи для митного оформлення
товарів, відповідно до ст.53 Митного
кодексу України (надалі - МКУ). Митна
вартість товару була визначена за
основним методом - за ціною договору.
Проте відповідач прийняв рішення про
корегування митної вартості товару без
дотримання вимог ст.58 МКУ. Крім того,
вимоги Південної митниці щодо надання
інформації біржових організацій про
вартість товару або сировини; висновок
про якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлений спеціалізованою
експертною організацією є
необґрунтованими, оскільки не
стосуються митної вартості товару.
Незважаючи на відсутність підстав
витребування додаткових документів ДП
«ТД "ПАЛЬМІРА" надало відповідачу
довідку Одеської регіональної
торгово-промислової палати від 05.02.2014
року та лист виробника (виписку з
бухгалтерської документації), які не
були прийняти до уваги при прийнятті
рішення про корегування митної
вартості товару.

Митна вартість товару
відповідачем була визначена за другим
методом - за ціною договору щодо
ідентичних товарів. Проте у якості
«рівня митної вартості ідентичного
товару» застосована ціна товару за
попередніми операціями ДП «ТД
"ПАЛЬМІРА". Але раніше позивач
отримував товар не від виробника, а від
посередника, якій вкладав свою націнку
та транспортні витрати. В свою чергу,
03.02.2014 року підприємство позивача
здійснило митне оформлення товару,
якій отримано безпосередньо у
виробника, а тому порівняння та
ототожнювання ціни на товар між цими
операціями є необґрунтованим та й
неможливим, оскільки ці операції є
операціями на різних комерційних
рівнях
(«виробник-посередник-покупець(позивач
)» проти «виробник - покупець (позивач)».

Ухвалою суду від 28.05.2014 року у
якості другого відповідача притягнуте
ГУ ДКСУ в Одеській області.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.
Представник позивача також зазначив,
що керівник митниці, з яким вони
зустрічались вважав, що підприємство
продає товар за значно більшою
вартістю, а тому необхідно
застосовувати другий метод. Після
випуску товару у вільний ними були
надані виписки з бухгалтерської
документації, проте ними отримана
відповідь, що подані документи не є
бухгалтерською документацією. Також
позивач зазначив, що ними були надані
документи про подальшій продаж товару,
які спростовують твердження та думку
Південної митниці щодо продажу товару
на території України за значно більшою
вартістю товару.

Представник відповідача Південної
митниці позовні вимоги не визнав,
наполягав, що оспорюване рішення щодо
визнання митної вартості товару є
законним та обґрунтованим, винесено у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а також зазначив, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. В
документах поданих декларантом були
виявлені розбіжності: в експертної
декларації від 18.11.2013 року не було
посилання на реквізити
зовнішньоекономічного договору
(контракту) від 17.09.2013 року; в п.6
договору зазначено, що продавець
зобов'язаний надати покупцеві повний
пакет розрахунків, сертифікатів
якості, сертифікату аналізу.
Декларанту було запропоновано надати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, проте ним не
було надано виписки з бухгалтерської
документації. Представник відповідача
у судовому засіданні не спростовував
доводів позивач щодо відсутності
законодавчо встановленої форми
виписки з бухгалтерської документації
та не надав обґрунтованих пояснень
щодо неприйняття наданої позивачем
довідки продавця про складові та
собівартість продукції як виписки з
бухгалтерської документації.

Представник відповідача
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області до судового засідання
не з'явився, причини не явки суду не
повідомив, був повідомлений судом про
час та день слухання справи належним
чином та своєчасно. Суд визнав його
неявку до суду неповажною та вважав за
можливе розглянути справу за його
відсутності.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та проаналізувавши
надані ними докази у їх сукупності,
судом встановлено, в ході здійснення
зовнішньо - економічної діяльності
17.09.2013 року позивачем (покупець)
укладений з Компанією «Mewaholeo Industries
Sdn.Bhd» (Малайзія) - продавець, контракт
№SIN/UKR-13 на поставку продуктів,
зазначеного у додатку. Ціна за товар,
проданий по цьому контракту,
встановлюється у доларах США на умовах
СІF-Одеса, Україна. Згідно додатку
поставляється кокосова олія (RBD Coconut Oil)
109,5 МТ за ціною 1200USD/MT (а.с.24-27)

Відповідно до зазначеного контракту в
Україну прибула партія вантажу.
Позивач здійснив декларування
зазначеного товару, який ввезений в
Україну за ВМД №500060006/2014/000240 від 03.02.2014
року. Митна вартість товару відповідно
до ст.266 Митного кодексу України
визначена за першим методом: за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Південна митниця відмовила позивачу в
митному оформленні та пропуску товарів
по ВМД №500060006/2014/000240 від 03.02.2014 року, про
що 10.02.2014 року складена Картка відмови в
митному оформленні випуску товарів
№500060006/2014/00008 (а.с.8-9).

Крім того, Південна митниця прийняла
10.02.2014 року Рішення про коригування
митної вартості товарів № 500060006/2014/000004/1
від 10.02.2014 року, згідно якого визначила
вартість вантажу - рафінована вибілена
і дезодорована натуральна кокосова
олія RBD Coconut Oil, 109500кг за ціною 2,25 дол. США
за кг на суму 246375,00 доларів США. Митна
вартість визначена другорядним
методом - за ціною договору щодо
ідентичних товарів (а.с.11-12).

Згідно ч.4 ст. 54 МКУ митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний випускати у вільний обіг
товари, що декларуються, зокрема, у разі
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному митним органом
відповідно до частини сьомої статті 55
цього Кодексу.

Згідно ст.306 МКУ способом забезпечення
сплати митних платежів є, зокрема,
фінансові гарантії. Відповідно до ч.1
ст.308 МКУ розмір фінансової гарантії
визначається митним органом виходячи з
суми митних платежів, що підлягає
сплаті при випуску товарів для
вільного обігу на митній території
України або при вивезенні товарів за
межі цієї території у митному режимі
експорту. Статтею 309 встановлено, що
забезпечення сплати митних платежів
фінансовою гарантією здійснюється у
формах: - надання фінансової гарантії,
виданої гарантом (гарантія, що
надається у вигляді документа); -
внесення коштів на відповідний рахунок
або в касу митного органу (грошова
застава).

Згідно ст.310 МКУ фінансові гарантії
надаються митним органам, зокрема, під
час декларування товарів до митних
режимів, що передбачають сплату митних
платежів або передбачають перебування
товарів під митним контролем до
моменту закінчення дії відповідного
митного режиму. Фінансові гарантії
надаються: - у вигляді документа; - у
вигляді внесення декларантом,
уповноваженою ним особою, перевізником
або гарантом грошової застави на
відповідний рахунок митного органу.

Для випуску товарів у вільний обіг ДП
«ТД "ПАЛЬМІРА" подало нову митну
декларацію №500060006/2014/000319 з урахуванням
рішення про коригування митної
вартості (а.с.14-15) та на підставі ч.7 ст.55
МКУ сплатило митні платежі згідно
митної вартості, надавши фінансову
гарантію на різницю між сумою митних
платежів визначеною декларантом та
сумою платежів обчисленою митним
органом. 11.02.2014 року товар був випущений
у вільний обіг.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що
безпосереднє здійснення державної
митної справи покладається на митну
службу України, яка є складовою
частиною системи органів виконавчої
влади України і складається з митних
органів, митних організацій, а також
спеціалізованих навчальних закладів
та науково-дослідної установи митної
служби України. До митних органів
відносяться, зокрема, митниці.

До митної справи відповідно до ст.7 МК
України відносяться, крім іншого,
встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний
контроль - це сукупність заходів, що
здійснюються митними органами в межах
своїх повноважень з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи,
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку; митне оформлення - виконання
митних формальностей, необхідних для
випуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу
України митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, якою є відповідно до
ст.49 МК України, їх вартість, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України
визначений перелік документів, які
декларант подає митному органу щодо
підтвердження митної вартості товарів
і обраний метод її визначення. Такими
документами,які підтверджують митну
вартість товарів, є:1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості;2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню;8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи,
перелік яких визначений в даній нормі
закону.

Таким чином, митний орган має право
вимагати від декларанта додаткових
документів при наявності визначених
законом підстав, чітко зазначених в ч.3
ст.53 МКУ.

Згідно рішення про корегування митної
вартості товарів від 10.02.2014 року
підставою для вимоги відповідачем у
позивача додаткових документів щодо
підтвердження митної вартості товарів
за першим методом її визначення
вказано наявність розбіжностей в
поданих документах, а саме в експортній
декларації J33-2-11006117/13 від 18.11.2013 року не
має посилання на реквізити
зовнішньоекономічного договору
№SIN/UKR-13 від 17.09.2013 року, також в п.6
договору зазначено, що продавець
зобов'язаний надати покупцеві повний
пакет розрахунків, сертифікатів
якості, сертифікату аналізу.

Судом досліджені контракт, інвойс,
банківські платіжні документи, в яких
зазначено, що позивачем як покупцем на
умовах CІF Одеса поставлено 109,5т
кокосового масла на 131400 дол.США.

Митним органом в рішенні про
корегування митної вартості товарів
від 10.02.2014 року в графі 33 не зазначено
яку саме розбіжність в ціні товару було
встановлено митним органом. Проте
тільки наявність такої розбіжності та
чітке зазначення такої розбіжності
декларанту є підставою для вимоги
митним органом у декларанта надання
додаткових документів.

В судовому засіданні представником
відповідача не доведено наявності
вказаної обставини - наявності
розбіжності в ціні товару, на яку
митний орган посилається в рішенні про
корегування митної вартості товару.
Відсутність в експортній декларації
J33-2-11006117/13 від 18.11.2013 року посилання на
реквізити зовнішньоекономічного
договору №SIN/UKR-13 від 17.09.2013 року, також
наявність в п.6 договору положень про
зобов'язання продавця надати покупцеві
повний пакет розрахунків, сертифікатів
якості, сертифікату аналізу, не
свідчіть про наявність розбіжностей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Крім того, згідно зі ст.54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Таким чином, МК України встановлено, що
при відсутності застережень щодо
застосування основного методу,
визначених у частині першій статті 58
цього Кодексу та наявності документів,
перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК
України застосовується саме основний
метод визначення митної вартості
товарів.

Суд вважає обґрунтованими доводи
позивача, що відповідачем не
встановлено наявності жодного
застереження, визначеного у ч.2 ст.58 МК
України, що виключають можливість
застосування основного методу
визначення митної вартості товарів.
Наявності таких застережень
представник відповідача не навів і в
судовому засіданні.

Також суд погоджується з твердженням
позивача, що витребування під час
визначення митної вартості товару
сертифікатів якості, сертифікату
аналізу з посиланням на п.6 контракту не
є виправданим, оскільки жодним чином не
впливає на розрахунок митної вартості
товару.

Згідно ст.57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) та другорядними методами: а)
за ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що
кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що
у разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, проте такі функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди з задекларованою
митною вартістю, до яких відносить,
зокрема, проведення консультацій та
обов'язок послідовного вибору методів
визначення митної вартості товарів.

З позивачем були проведені
консультації, проте ні доводи позивача
під час проведення консультацій, ні
надання додаткових документів не були
прийняті до уваги митним органом.

Позивачем надані довідка Одеської
регіональної торгово-промислової
палати від 05.02.2014 року щодо ціні товару
(а.с.13) прас-лист (а.с.31) лист виробника
щодо витрат та собівартості продукції
(а.с.32), які підтверджують ціну товару
визначену сторонами контракту.

Крім того, суд вважає обґрунтованими
доводи позивача, що митним органом не
правомірно застосований другорядний
метод визначення митної вартості
товару - за ціною договору щодо
ідентичних товарів, та у якості рівня
митної вартості ідентичного товару
Південною митницею зазначена МД
500060006/2013/000084 від 11.12.2013 року. За
зазначеною митною декларацією
здійснювалось митне оформлення товару
також ДП «ТД "ПАЛЬМІРА" і дійсно за
ціною більшою, але з причини того, що
товар придбався за іншим контрактом
(від 01.02.2012 року) через посередника -
АСТЕР ТРЕЙДИНГ Ко, Великобританія, із
умовами постачання СІР Одеса.

Зазначені обставини щодо використання
для визначення митної вартості товару
за другим методом - МД 500060006/2013/000084 від
11.12.2013 року не спростовані
представником відповідача в судовому
засіданні. Південною митницею надані
копія МД 500060006/2013/000084 від 11.12.2013 року та
копії інших документів, які були
підставою для застосування другого
методу визначення митної вартості
товару, дослідивши які суд дійшов до
висновку про обґрунтованість доводів
позивача, виходячи з наступного.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних товарів
регламентований ст.59 МКУ, згідно якої у
разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього. При застосуванні
цього методу визначення митної
вартості за основу береться прийнята
органом доходів і зборів вартість
операції з ідентичними товарами з
дотриманням умов, зазначених у цій
статті. При цьому під ідентичними
розуміються товари, однакові за всіма
ознаками з оцінюваними товарами.

Частиною 4 цієї статті визначено,
що ціна договору щодо ідентичних
товарів береться за основу для
визначення митної вартості товарів,
якщо ці товари ввезено приблизно в тій
же кількості та на тих же комерційних
рівнях, що й оцінювані товари. Згідно ч.5
ст.59 МКУ у разі відсутності такого
продажу використовується вартість
операції з ідентичними товарами, що
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
рівнях. При цьому їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена.

Таким чином, законодавець
визначив, що не тільки товар повинен
бути ідентичним, але і комерційні рівні
його поставки. Саме ці комерційні рівні
не є ідентичними щодо поставок
кокосової олії позивачем у 2013 році по
контракту від 01.02.2012 року (через
посередника) та у 2014 році по контракту
від 17.09.2013 року (від виробника). При
цьому суд вважає обґрунтованими доводи
позивача, що відповідачем взагалі не
проводилось будь-якого корегування
вартості продукції незважаючи на різні
комерційні рівні її поставки, та
відповідно відсутні в рішенні про
корегування митної вартості товару
документальні підтвердження такого
корегування.

З урахуванням викладеного суд дійшов
до висновку про задоволення вимог
позивача про скасування рішень
суб'єкта владних повноважень - Картки
відмови №500060006/2014/00008 та Рішення про
коригування митної вартості товарів
№ 500060006/2014/000004/1 від 10.02.2014 року.

Проте не підлягають задоволенню вимоги
позивача про визнання протиправними
дій відповідача щодо корегування
митної вартості товарів, оскільки самі
по собі ці дії відповідача є лише
службовою діяльністю працівників
митних органів на виконання своїх
службових обов'язків, так як відповідно
до ч.3 ст.54 МКУ за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу, та юридичні наслідки у формі
обов'язків для позивача створюють саме
рішення суб'єкта владних повноважень.

Крім того, оскільки відповідно до ч.7 ст.
55 МКУ строк дії гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів, після чого фінансова
гарантія реалізується в порядку та у
строки, визначені МКУ, суд вважає, що
після спливу 90-денного строку
зазначені кошти не мають статусу
фінансової гарантії, а тому повернення
спірних коштів можливо лише у порядку
та при умовах визначених ст.301 МКУ, ст.43
ПК України, тобто як повернення
надмірно сплачених коштів, які
набувають такий статус після набрання
законної сили даного рішення суду.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, розглянувши справу у
межах заявлених позовних вимог, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню шляхом скасування Картки
відмови №500060006/2014/00008 та Рішення про
коригування митної вартості товарів
№ 500060006/2014/000004/1 від 10.02.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України
якщо адміністративний позов
задоволено часткво, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. З урахуванням
того, що відповідач є суб'єктом владних
повноважень, а позивач при подачі
позову сплатив судовий збір частково
відповідно до ч.3 ст.4 Закону України
«Про судовий збір», суд вважає судові
витрати розподіленими.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Дочірнього
підприємства Компанії "Палма Груп С.А."
(Швейцарія) "Торговий дім "ПАЛЬМІРА" до
Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області про визнання
протиправними дії щодо коригування
митної вартості, скасування Картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України та Рішення про
коригування митної вартості товарів,
зобов'язання вчинити певні дії-
задовольнити частково.

Скасувати картку відмови Південної
митниці в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №500060006/2014/00008 від 10.02.2014
року.

Скасувати рішення Південної митниці
№500060006/2014/000004/1 від 10.02.2014 року про
корегування митної вартості товарів.

В задоволенні позовник вимог -
відмовити.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС
України.

Суддя
Катаєва Е.В.

Скасувати картку відмови Південної
митниці в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №500060006/2014/00008 від 10.02.2014
року.

Скасувати рішення Південної митниці
№500060006/2014/000004/1 від 10.02.2014 року про
корегування митної вартості товарів.

В задоволенні позовник вимог -
відмовити.

10 червня 2014 року