Справа № 2-а-904/10/1970
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-904/10/1970

"29" квітня 2010 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі Твердохліб Н.В.

за участю:

представників позивача - Мухи Л.С.,
Сластіона В.Д.;

представника відповідача - Михайлова
М.А.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду місті Тернополі
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тотус»

до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції

про скасування першої податкової
вимоги від 27 січня 2010 року №1/51 4334,
другої податкової вимоги від 2 березня
2010 року №2/93 14170, рішення від 6 квітня 2010
року №224857/24-0146 «Про стягнення коштів та
продаж інших активів платника податків
в рахунок погашення його податкового
боргу», визнання неправомірними дій
при описі активів і складенні акта
опису активів на які поширюється право
податкової застави від 2 лютого 2010 року
№ 5241/7/24-0143, звільнення активів з-під
податкової застави та виключення з
державних реєстрів застав рухомого та
нерухомого майна та заборони
працівникам Тернопільської ОДПІ до
рішення Вищого адміністративного суду
України по справі №22а-5730/08/9104 примусово
відчужувати активи ТОВ «Тотус», -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тотус»(далі по
тексту -ТОВ «Тотус»або позивач)
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції про
заборону працівникам Тернопільської
ОДПІ до рішення Вищого
адміністративного суду України по
справі №22а-5730/08/9104 примусово
відчужувати активи ТОВ «Тотус».

В ході судового розгляду справи
позивач збільшив позовні вимоги, а саме
просив суд також скасувати першу
податкову вимоги від 27 січня 2010 року
№1/51 4334, другу податкову вимогу від 2
березня 2010 року №2/93 14170, рішення від 6
квітня 2010 року №224857/24-0146 «Про стягнення
коштів та продаж інших активів
платника податків в рахунок погашення
його податкового боргу», визнати
неправомірними дії при описі активів і
складенні акту опису активів на які
поширюється право податкової застави
від 2 лютого 2010 року № 5241/7/24-0143 та
звільнити активи з-під податкової
застави та виключити з державних
реєстрів застав рухомого та нерухомого
майна.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
ТОВ «Тотус»оскаржувало до
господарського суд Тернопільської
області ряд податкових
повідомлень-рішень Тернопільської
ОДПІ. Постановою господарського суду
Тернопільської області позовні вимоги
були задоволені частково. Не
погоджуючись з таким рішенням позивач
оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду, ухвалою якого
від 30 листопада 2009 року постанова
Господарського суду Тернопільської
області залишена без змін, а апеляційна
скарга без задоволення. Дана ухвала
позивачем оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

Позивач зазначає, що 27 січня 2010 року
Тернопільською ОДПІ на адресу
підприємства надсилається перша
податкова вимога про сплату
податкового боргу за узгодженим
податковим зобов'язанням в сумі 154 573, 91
грн., а 2 лютого 2010 року працівниками
Тернопільської ОДПІ у відсутності та
без згоди посадових осіб ТОВ
«Тотус»проводиться опис активів
підприємства.

Позивач вважає, що дії податкової
служби суперечать вимогам
законодавства, оскільки, податкові
повідомлення-рішення про сплату
податкових зобов'язань до остаточного
вирішення справи судом є не
узгодженими в судовому порядку,
оскільки рішення суду першої та
апеляційної інстанцій, в яких
оскаржувались податкові
повідомлення-рішення, оскаржуються до
Вищого адміністративного суду. Тому, на
думку позивача, згідно норм Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»такі зобов'язання не можуть
вважатись ні узгодженим податковим
зобов'язанням, ні податковим боргом.

Крім того, позивач наголошує на тому, що
працівниками податкової служби,
описані активи товариства, які уже
перебувають в заставі Укрексімбанку
згідно декількох кредитних угод і
зареєстровані в установленому законом
порядку, що суперечать вимогам п.п.7.3.1
п.7.3 ст.7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з мотивів, що викладені в
адміністративному позові. Додатково
пояснили, що працівниками
Тернопільської ОДПІ описано всі активи
товариства на які поширюється право
податкової застави, без урахування
суми податкового боргу, що на їх думку є
грубим порушенням вимог п.8.2 ст.8 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». Крім того, просили звернути
увагу суду на те, що такі дії
податкового органу призведуть до
зупинки діяльності товариства,
оскільки опис всіх активів
підприємства унеможливить продовження
його кредитування банківськими
установами.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, проти позову
заперечив. Мотиви виклав в поданому
суду письмовому запереченні.

Згідно заперечення позовні вимоги не
підлягають до задоволення у зв'язку з
тим, що виникнення податкового боргу є
юридичним фактом, який пов'язаний із
несплатою узгодженої суми податкового
зобов'язання протягом установленого
строку. Для випадків апеляційного
порядку узгодження сум податкового
зобов'язання строк сплати визначається
підпунктом 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону
України від 21.12.2000, № 2181-III "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" (надалі Закону №2181)
і становить десять днів.

Представник відповідача пояснив, що
зазначений строк переривається у разі
звернення платника податків до суду із
позовом про визнання недійсним рішення
контролюючого органу згідно з
підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" (далі Закону). При цьому
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до розгляду судом справи
по суті.

Представник відповідача також
наголосив на тому, що відповідно ч.3
ст.254, ч.2 ст. 255, ст. 220 КАС України у разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.
Постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Крім того, представник податкового
органу, наголосив, що суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі. Суд касаційної
інстанції не може розглядати позовні
вимоги осіб, які беруть участь у справі,
що не були заявлені у суді першої
інстанції.

На думку відповідача, оскільки розгляд
справи по суті здійснюється тільки
судами першої та апеляційної
інстанції, то сума податкового
зобов'язання вважається узгодженою
після набрання судовим рішенням
законної сили.

Крім того, відповідач наголосив, що у
підготовці справи до касаційного
розгляду вирішується питання про
зупинення виконання судових рішень,
які оскаржують ся, а тому вважає, що
вимоги викладені в позовній заяві,
повинні розглядатись в суді касаційної
інстанції.

З приводу опису активів ТОВ «Тотус»на
які поширюється право податкової
застави, представник відповідача
пояснив, що в даному випадку не
вбачається порушень податкового
законодавства та немає підстав для
звільнення активів підприємства з-під
податкової застави, оскільки
податковим органом не проводилась
реалізація описаного майна поза
пріоритетом обтяжень.

З врахуванням викладеного,
представник відповідача вважає, що дії
Тернопільської ОДПІ повністю
узгоджуються з вимогами Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а тому
просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Крім пояснень представників сторін,
судом також досліджені письмові
докази, наявні у матеріалах справи, які
надані позивачем та відповідачем та
витребувані з ініціативи суду.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2007 року ТОВ
«ТОТУС»звернулося в Господарський суд
Тернопільської області з
адміністративним позовом до
Тернопільської ОДПІ, в якому просило
визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення №/0/76848,
№/0/76850 від 16.11.2006 року, №/1/86583,
№/1/86584 від 20.12.2006 року.

Постановою господарського суду
Тернопільської області від 25 грудня 2007
року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано нечинними прийняті
Тернопільською ОДПІ податкові
повідомлення-рішення №/0/76848 від
16.11.2006 року та № /1/86584 від 20.12.2006
року в частині донарахування 55 243,60 грн.
податку на прибуток та застосування 24
108,61 гри. санкцій та
повідомлення-рішення №/0/76850 від
16.11.2006 року та № /1/86584 від 20.12.2006
року, яким донараховано 37 764,00 грн.
податку на додану вартість та
застосувано 18 882,00 грн. штрафних санкцій
з моменту їх прийняття. В задоволенні
позовних вимог в частині визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень №/0/76848 від
16.11.2006 року та №/1/86584 від 20.12.2006
року в частині донарахування 100 707,15
гривень податку на прибуток та
застосування 53 866,76 гривень санкцій
відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням
господарського суду Тернопільської
області, позивач оскаржив постанову в
частині незадоволених позовних вимог
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2009р. ТОВ
"ТОТУС " відмовлено в задоволенні
апеляційної скарги, а постанову
господарського суду Тернопільської
області від 25.12.2007 року залишено без
змін.

Вподальшому ТОВ "ТОТУС " оскаржило
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30.11 2009р. до
Вищого адміністративного суду України
(касаційна скарга від 28.12.2009р.)

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12.01.2010р. (№1024/10(К-1145/10))
відкрито касаційне провадження за
скаргою ТОВ "ТОТУС" на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2009р. по
справі № 22а-5730/08/9104.

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України
"Про погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" №2181 із змінами та
доповненнями (далі по тексту -Закон 2181),
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуваням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи
податкові зобов'язання ТОВ «Тотус»були
неузгодженими оскільки податкові
повідомлення-рішення оскаржувались в
судовому порядку.

Підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону
2181 встановлено, що при зверненні
платника податків до суду з позовом
щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Відповідно ч.3 ст.254 КАС України у разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Частиною 1 статті 255 КАС України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі. Суд касаційної
інстанції не може розглядати позовні
вимоги осіб, які беруть участь у справі,
що не були заявлені у суді першої
інстанції.

Суд вважає, що оскільки розгляд справи
по суті здійснюється тільки судами
першої та апеляційної інстанції, то
сума податкового зобов'язання
вважається узгодженою після набрання
судовим рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи
після винесенні ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2009 року, яка набрала
законної сили з моменту її
проголошення, податкові зобов'язання
ТОВ «Тотус»стали узгодженими.

У зв'язки з цим суд не приймає до уваги
твердження представників позивача з
приводу того, що податкові
повідомлення-рішення про сплату
податкових зобов'язань до остаточного
вирішення справи судом є не
узгодженими в судовому порядку,
оскільки рішення суду першої та
апеляційної інстанцій, в яких
оскаржувались податкові
повідомлення-рішення, оскаржуються до
Вищого адміністративного суду. В
даному випадку позивач допускає
довільне трактування п.п. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5
Закону 2181 і стверджує, що податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до остаточного вирішення справи судом,
в той же час коли вищенаведена норма
закону пов'язує узгодженість
податкових зобов'язань із розглядом
судом справи по суті та прийняттям
відповідного рішення.

Одночасно суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п.5 ч.1 ст.215
КАС України питання про зупинення
виконання судових рішень, що
оскаржуються в касаційному порядку,
вирішує суддя-доповідач при підготовці
справи до касаційного розгляду.

А тому суд вважає, що вимоги викладені в
позовній заяві з приводу заборони
працівникам Тернопільської ОДПІ до
рішення Вищого адміністративного суду
України по справі №22а-5730/08/9104 примусово
відчужувати активи ТОВ «Тотус»,
повинні розглядатись в судом
касаційної інстанції.

Суд також не погоджується з позицією
позивача з приводу незаконності
Тернопільською ОДПІ опису активів ТОВ
«Тотус»на які поширюється право
податкової застави, виходячи з
наступного:

Підпунктом 5.4.1. пункту 5.4. статті 5
Закону № 2181 передбачено, що узгоджена
сума податкового зобов'язання, не
сплачена платником податків у строки,
визначені цією статтею, визнається
сумою податкового боргу платника
податків.

Згідно пункту 8.1. статті 8 Закону № 2181 з
метою захисту інтересів бюджетних
споживачів активи платника податків,
що має податковий борг, передаються у
податкову заставу.

З урахуванням положень цієї статті
право податкової застави поширюється
на будь-які види активів платника
податків, які перебували в його
власності (повному господарському
віданні) у день виникнення такого
права, а також на будь-які інші активи,
на які платник податків набуде прав
власності у майбутньому, до моменту
погашення його податкових зобов'язань
або податкового боргу.(підпункт 8.2.2.
пункт 8.2. стаття 8 Закону №2181).

Згідно ст. 14 Закону України „Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" якщо інше не
встановлено цим Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.

Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Пунктом 8.4. статті 8 Закону 2181 визначено
пріоритет податкової застави по
відношенню до пріоритетів інших
обтяжень (включаючи інші застави).

Листом про проведення опису активів
від 27.01.2010 р. № 4335/7/24-0135 Тернопільська
ОДПІ повідомила позивача про те, що
02.02.2010 р. буде проводитись опис активів,
на які поширюється право податкової
застави.

Згідно Наказу Державної Податкової
Адміністрації України від 6 липня 2006
року N385 „Про затвердження податкового
роз'яснення" (яке розповсюджує свою дію
і на платників податків) активи, які є
предметом податкової застави,
описуються в Акті у день вручення
першої податкової вимоги або в інші
дні, коли можливо здійснити такий опис.
Опис заставних активів здійснюється
таким чином, щоб у подальшому такі
активи можна було ідентифікувати. До
Акта опису включаються активи, у тому
числі рухоме і нерухоме майно та цінні
папери, які в подальшому можуть бути
реалізовані в рахунок погашення
податкового боргу на публічних торгах
(шляхом проведення цільових аукціонів
чи біржових торгів) або через
організації роздрібної торгівлі.

Платник податків самостійно визначає
перелік активів, на які
розповсюджується право податкової
застави і які в подальшому можуть бути
реалізовані в рахунок погашення його
податкового боргу в порядку,
встановленому законодавством України.

02.02.2010 р. проводився опис активів ТОВ
„ТОТУС", на які поширюється право
податкової застави, при якому посадові
особи були відсутні, згідно акту із
залученням понятих від 02.02.2010 р., хоча
заздалегідь були повідомлені листом
про проведення опису активів від 27.01.2010
р. № 4335/7/24-0135.

Згідно вищенаведеного Наказу ДПА
України від 6 липня 2006 року N 385 якщо
платник податків самостійно не
визначає перелік таких активів або
визначені платником податків активи не
можуть бути використані як джерело
погашення податкового боргу (не є
ліквідними та реальними для продажу),
податковий керуючий зобов'язаний
самостійно визначити склад активів, на
які може бути розповсюджене право
податкової застави.

Суд не приймає до уваги твердження
представників відповідача з приводу
того, що працівниками податкової
служби, в порушення вимог п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7
Закону 2181, описані активи товариства,
які уже перебувають в заставі
Укрексімбанку згідно декількох
кредитних угод і зареєстровані в
установленому законом порядку,
оскільки дана норма встановлює перелік
активів, що не можуть бути використані
як джерела погашення податкового
боргу, а податковим органом в даному
випадку здійснювався тільки їх опис, а
не реалізація.

Таким чином суд приходить до висновку,
що зі сторони Тернопільської ОДПІ в
даному випадку не вбачається порушень
податкового законодавства та немає
підстав для звільнення активів
підприємства з-під податкової застави,
оскільки податковим органом не
проводилась реалізація описаного
майна поза пріоритетом обтяжень.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що дії Тернопільської ОДПІ що
виразились у надісланні позивачу
першої податкової вимоги від 27 січня 2010
року №1/51 4334, другої податкової вимоги
від 2 березня 2010 року №2/93 14170 прийнятті
рішення від 6 квітня 2010 року №224857/24-0146
«Про стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків в рахунок
погашення його податкового боргу», в
описі активів і складенні акта опису
активів на які поширюється право
податкової застави від 2 лютого 2010 року
№ 5241/7/24-0143 є правомірними, а тому суд
приходить до переконання, що підстав
для задоволення позовних вимог ТОВ
«Тотус»немає, а тому в позові слід
відмовити.

Судові витрати по справі згідно ст.94
КАС України не стягуються.

Керуючись Законом України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», ст.ст. 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тотус»до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
першої податкової вимоги від 27 січня 2010
року №1/51 4334, другої податкової вимоги
від 2 березня 2010 року №2/93 14170, рішення
від 6 квітня 2010 року №224857/24-0146 «Про
стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків в рахунок
погашення його податкового боргу»,
визнання неправомірними дій при описі
активів і складенні акта опису активів
на які поширюється право податкової
застави від 2 лютого 2010 року № 5241/7/24-0143,
звільнення активів з-під податкової
застави та виключення з державних
реєстрів застав рухомого та нерухомого
майна та заборони працівникам
Тернопільської ОДПІ до рішення Вищого
адміністративного суду України по
справі №22а-5730/08/9104 примусово
відчужувати активи ТОВ «Тотус»,
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву
не було подано. Якщо заяву про
апеляційне оскарження було подано, але
апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з
дня її проголошення, а в разі складення
постанови в повному обсязі -з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом 20-ти днів
після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 5 травня 2010 року.

Головуючий суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.