Справа № 823/1114/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/2144/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Винокурова К.С.

Кочана В.М.

Пасічник С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Каневі та Канівському районі
Черкаської області про визнання
протиправною та скасування вимоги,-

в с т а н о в и л а:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
- ФОП) звернувся до суду з позовом про
визнання протиправною та скасування
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в місті Каневі та Канівському
районі Черкаської області (далі -
Управління) від 15.02.2013р. № Ф-220 (вих.. №
1674/03 від 26.02.2013р.) щодо нарахування
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
сумі 1169 грн. 40 коп.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року позовні вимоги задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нову постанову про
відмову в задоволенні позовних вимог.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій ОСОБА_4, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального права, просить
оскаржуване рішення скасувати та
залишити в силі постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 14
травня 2013 року.

Відповідач не надав до суду письмове
заперечення на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач зареєстрований як
фізична особа-підприємець 19 лютого 1999
року, перебуває на спрощеній системі
оподаткування та є платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні. Пенсію за віком йому
призначено з урахуванням статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зі зниженням віку.

Вимогою від 15 лютого 2013 року № Ф-220
Управлінням зобов'язано позивача
сплатити додаткову суму єдиного внеску
в сумі 1169, 40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції своє рішення
мотивував тим, що позивач є пенсіонером
за віком на пільгових умовах , а тому
відповідно до положень ст.. 4 Закону
України від 08 липня 2010 року №2464-IV «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464-IV) звільнений від сплати за себе
єдиного внеску.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нову постанову
про відмову в задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
обґрунтовував своє рішення тим, що
позивач отримує пенсію відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а тому не відноситься до
категорії осіб, звільнених від сплати
за себе єдиного внеску, що визначені ч. 4
статті 4 Закон №2464-IV.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, Законом України
від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» з наступними
змінами (далі - Закон №
1788-ХІІ) та Законом України від 09липня 2003
року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-ІV) з наступними змінами.

Право чоловіків на пенсію за віком, що
було передбачене частиною першою
статті 12 Закону № 1788-ХІІ та частиною
першою статті 26 Закону № 1058-ІV у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин, пов'язується,
зокрема, з досягненням 60 років.

Пунктом першим частини першої статті 9
Закону № 1058-ІV передбачено такий вид
пенсій, як пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону
№ 1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа
має право на отримання пенсії,
щомісячного грошового утримання,
зокрема й відповідно до Закону № 796-ХІІ,
призначається одна пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання за її
вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15
Закону № 1788-ХІІ умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом №
796-ХІІ або їм надається право на
одержання пенсії на підставах,
передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, що
була чинною на час виникнення спірних
відносин) передбачено такі види пенсій:
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років;
соціальні пенсії.

Частиною першою статті 55 Закону № 796-XII
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленогостаттею 26 Закону № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, у тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
зазначеного Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI,
які набрали чинності 06 серпня 2011 року),
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV та статтею 12
Закону № 1788-ХІІ для громадян України
встановлений загальний пенсійний вік,
з настанням якого вони можуть
претендувати на виплату пенсії за
віком (зокрема для чоловіків він
становив 60 років). Відповідно до статті
55 Закону № 796-XII особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону №
1058-ІV.

У зв'язку з викладеним, особи, яким
призначені пенсії зі зменшенням
пенсійного віку відповідно до статті 55
Закону № 796-XII, є пенсіонерами за віком,
і це відповідає Прикінцевим положенням
Закону № 1058-ІV. Таким чином, ФОП, які
отримують зазначену пенсію і які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі частини четвертої статті 4
Закону № 2464-VI, проте не позбавлені
права сплачувати цей внесок на
добровільній основі.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_4 призначена пенсія за
віком на пільгових умовах на підставі
ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Колегія суддів звертає увагу на
позицію Верховного Суду України
викладено у його постанові від 15 квітня
2014 року у справі №21-70а14, якою визначено,
що фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати єдиного внеску
за себе, за умови, якщо такі особи є
пенсіонерами за віком (незалежно від
того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням віку) та отримують
відповідно до закону пенсію.

Враховуючи те, що позивач має статус
пенсіонера за віком, яка дає йому право
сплачувати єдиний внесок у
добровільному порядку, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог щодо скасування вимоги про
сплату боргу від 15.02.2013 р. №Ф-220.

За таких обставин, вимоги, викладені у
касаційній скарзі є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги дають можливість
дійти висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права,
яке призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно ст. 226 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року скасувати.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає крім, як в строки, з підстав та
в порядку, передбаченому главою 3
розділу IV КАС України.

Судді:
К.С. Винокуров

В.М. Кочан

С.С. Пасічник