Справа № 815/2306/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2306/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.

при секретарі - Гаврилюк І.С.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання дій
такими, що проведені з порушенням вимог
чинного законодавства та визнання
незаконним і скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_2 (надалі -
позивач або ОСОБА_2 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області (надалі -
Інспекція ДАБК в Одеській області, або
Інспекція, або відповідач), в якому
позивач просить суд:

- визнати дії відповідача по
проведенню перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил від 21.02.2014 року, 24.03.2014 року та
оформлення їх результатів такими, що
проведені з порушенням вимог чинного
законодавства;

- визнати незаконним і скасувати припис
про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
24.03.2014 року, складений Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області відносно
ОСОБА_2.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що їй, як члену
садового товариства «Маяк-2» належить
на праві власності земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1. При цьому, як вказує
позивач, 04.03.2014 року вона отримала
поштою від відповідача акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил від 21.02.2014 року, яким
встановлено, що на земельній ділянці
збудована кам'яна будівля, орієнтовною
площею 40 кв.м. з навісом, орієнтовною
площею 36 кв.м. без будь-яких документів,
що надавали би право на виконання
будівельних робіт та лист відповідача,
яким їй запропоновано з'явитись до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області 27.02.2014 року для
надання правоустановчих та дозвільних
документів щодо нерухомого майна по
вул. Вітрова/Берегова.

Вказуючи на те, що з урахуванням дати
отримання листа, позивач не мала
можливості своєчасно з'явитись до
відповідача, остання зазначає, що її
представник особисто надав
відповідачу документи, які
підтверджують її особу та права на
земельну ділянку.

Також, позивач зазначає, що 06.04.2014 року
отримала поштою: лист Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області, в якому
запропоновано позивачу 03.04.2014 року о 12
год. 00 хв. з'явитись до Інспекції ДАБК в
Одеській області для розгляду справи
по суті; акт перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
24.03.2014 року; протокол про
адміністративне правопорушення від
24.03.2014 року та припис про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
24.03.2014 року.

Позивач вважає, що проведення
перевірки та складання припису
проведено з численними порушеннями
вимог чинного законодавства, з огляду
на наступне.

Так, посилаючись на неправомірність
проведення відповідачем перевірки та
оформлення її результатів, позивач у
своєму позові зазначає, що, по-перше,
про проведення перевірки 21.02.2014 року та
24.03.2014 року відповідач позивача не
повідомляв, та не надав останній
можливості взяти участь у проведенні
перевірки, у зв'язку із чим перевірка
проведена без участі позивача та без
своєчасного повідомлення про дату
проведення перевірки; по-друге, акти
перевірки не мають відбитку особистого
штампу посадової особи інспекції, яка
має повноваження на проведення
перевірки; по-третє, в актах перевірки
від 21.02.2014 року та від 24.03.2014 року
зазначено, що підставою для перевірки є
наказ Інспекції від 30.12.2013 року №176
«ОД», однак у переліку підстав для
проведення позапланової перевірки
відсутня така підстава як наказ
Інспекції; вчетверте, в актах перевірки
від 21.02.2014 року та від 24.03.2014 року
зазначено, що перевірки проводились із
залученням представника прокуратури
Київського району Туніка В.М., однак не
зазначена посада цієї особи та
відсутній її підпис в актах; вп'яте, в
актах перевірки від 21.02.2014 року та від
24.03.2014 року в порушення вимог чинного
законодавства не зазначено оператора
поштового зв'язку, відсутні дата та
номер поштового відправлення; вшосте,
підстави перевірки, зазначені у
супровідному листі до акту перевірки
від 21.02.2014 року та у самому акті не
співпадають, оскільки в листі такою
підставою зазначено вимогу
прокуратури Київського району від
18.02.2014 року, а в акті - лист прокуратури
Київського району від 12.02.2014 року;
всьоме, відповідач згідно вимоги
прокуратури повинен був здійснити
перевірку об'єкту за адресою: вул.
Берегова/Вітрова, однак здійснив
перевірку об'єкту позивача за адресою:
АДРЕСА_1; ввосьме, в актах перевірки не
зазначено який саме нормативний акт
чинного законодавства вимагає від
позивача отримання дозволу на монтаж
тимчасових конструкцій на належній
позивачу на праві власності земельній
ділянці.

Зазначаючи у своєму позові про
наявність порушень при складанні
припису про усунення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, позивач
посилається на те, що, по-перше, у
приписі від 24.03.2014 року вказано лише
місто, в якому він був складений - м.
Одеса, проте не зазначено де саме
складався припис - за місцем
знаходження земельної ділянки, за
місцем проживання позивача чи за
службовою адресою відповідача;
по-друге, у приписі вказано, що
перевірка проводилась за адресою: вул.
Берегова/Вітрова, в той час, як земельна
ділянка належна позивачу знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, на підтвердження
чого відповідачу були надані
відповідні документи; втретє, в приписі
зазначено, що позивачем збудована
будівля на земельній ділянці
загального користування, однак,
віднесення належної позивачу
земельної ділянки на праві власності
до земель загального користування не
підтверджено з боку відповідача
посиланням на відповідні документи;
вчетверте, у приписі від 24.03.2014 року
вказано, що перевірка проводилась
згідно з Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, який визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності, однак,
садовий будинок позивача, зібраний з
полегшених конструкцій взагалі не
відноситься до об'єктів IV і V категорії
складності; вп'яте, у приписі зазначено,
що будівля зачинена та експлуатується,
однак посилання щодо експлуатації
будівлі є припущенням з боку
відповідача, що не відповідає
дійсності, оскільки належний позивачу
об'єкт не експлуатується; вшосте,
складений 24.03.2014 року припис не містить
відбутку особистого штампу посадової
особи, що його склала та відомостей
щодо підприємства зв'язку, дати і
номера поштового відправлення; всьоме,
у приписі зазначені завідомо
недостовірні відомості про те, що
позивач відмовилась від одержання
припису, оскільки остання не була
присутня при складанні припису, і
відповідно не мала можливості
відмовитись від його одержання;
ввосьме, оскаржуваний припис містить
посилання на те, що будівля позивача
збудована без будь-яких документів, що
надавали би право на виконання
будівельних робіт, однак позивач
вказує, що на належній їй на праві
власності земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1 змонтований садовий
будинок з полегшених конструкцій без
виготовлення фундаменту, що
підтверджується також висновком
будівельно-технічної експертизи №7079
від 01.08.2012 року, в якому зазначено, що
обстежувана будівля за адресою:
АДРЕСА_1 відноситься до тимчасових
споруд; вдев'яте, у оскаржуваному
приписі зазначено, що позивачем
порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», яка передбачає, що
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих (якщо таке
прийняття передбачено
законодавством) в експлуатацію,
забороняється, однак, як вказує
позивач, належна їй будівля за адресою:
АДРЕСА_1 відноситься до тимчасових
будівель, прийняття в експлуатацію
яких не передбачено чинним
законодавством.

Отже, позивач вважає, що Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області при
здійсненні перевірки та оформленні її
результатів діяла з чисельними
порушеннями, у зв'язку із чим
оскаржуваний припис не ґрунтується на
вимогах чинного законодавства та
підлягає скасуванню, а дії відповідача
по проведенню перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
є такими, що проведені з порушенням
вимог чинного законодавства.

Представник позивача у судовому
засіданні 21.05.2014 року позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд позов задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в
адміністративному позові, та на надані
до суду докази. Водночас, представник
позивача зазначив, що позовна вимога в
частині визнання дій відповідача з
оформлення результатів перевірки
такими, що проведені з порушенням вимог
чинного законодавства полягає у
визнанні неправомірними дій
відповідача щодо складання актів
перевірки від 21.02.2014 року та 24.03.2014
року.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання відповідач
був повідомлений належним чином та
своєчасно, що підтверджується
матеріалами справи. При цьому, з боку
відповідача до суду не було надано
жодних повідомлень щодо причин
неприбуття до суду, а також, заперечень
на позовну заяву відповідач не надавав.
У судовому засіданні, яке відбулося
19.05.2014 року представник відповідача
надаючи пояснення по справі зазначила,
що відповідач заперечує проти позову,
оскільки дії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області по проведенню
перевірки належного позивачу об'єкта
та складання актів перевірки від 21.02.2014
року та 24.03.2014 року є правомірними,
здійсненні у відповідності до вимог
чинного законодавства, а оскаржуваний
припис прийнято за порушення позивачем
вимог у сфері містобудівної
діяльності, у зв'язку із чим цей припис
скасуванню не підлягає.

Таким чином, зважаючи на положення ст.128
КАС України, суд розглядав справу за
відсутності відповідача на підставі
наявних в матеріалах справи доказів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, дослідивши обставини,
якими обґрунтовуються вимоги, та
перевіривши їх доказами, суд встановив
наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що позивач
відповідно до протоколу засідання
правління садового товариства «Маяк-2»
№68 від 28.08.2008 року, є членом садового
товариства «Маяк-2» (а.с.16) та на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку Серії ЯИ
№124471 від 05.06.2009 року, є власником
земельної ділянки площею 0,0578
гектарів, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, із зазначенням цільового
призначення ділянки - «для ведення
індивідуального садівництва» (а.с.17,77).

З матеріалів справи вбачається, що
головним державним інспектором
інспекційного відділу №1
Інспекційного управління з контролю за
будівництвом об'єктів м. Одеса
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області Романюком І.І. із
залученням представника прокуратури
Київського району Туніка В.М.,
відповідно до статті 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» та згідно з Порядком
здійснення архітектурно-будівельного
контролю, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №
553, на підставі наказу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області від 30.12.2013
року №176 «ОД» (а.с.67) та листа
Прокуратури Київського району м. Одеси
від 12.02.2014 року (а.с.66) проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
ОСОБА_2, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_2. (назва та місцезнаходження
об'єкта будівництва: АДРЕСА_1 на схилі
моря).

За результатами перевірки Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області складено
акт перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
21.02.2014 року (а.с.20,63), зі змісту якого
вбачається, що за результатами
перевірки з виїздом на місце
встановлено, що за вказаною адресою
будівельні роботи не виконуються; на
земельній ділянці на схилі моря
збудована кам'яна будівля, орієнтовною
площею 40 кв.м. з навісом, орієнтовною
площею 36 кв.м., кам'яним мангалом та
капітальною господарчою спорудою
орієнтовною площею 6 кв.м. без будь яких
документів, що надавали би право на
виконання будівельних робіт. Також, в
акті зазначено, що в підніжжі схилу
виконана капітальна підпірна стіна
орієнтовною висотою 3 м.; до даних
будівель підведено комунікації (газ,
електроенергія), та вказано, що будівля
зачинена, не експлуатується, а власники
відсутні.

Вказаний акт підписано особою, що
здійснила перевірку - І.І. Романюком та
у графі «примірник акта надіслано
поштою» зазначено - «відправлено
поштою».

Відповідно до листа Інспекції ДАБК в
Одеській області від 25.02.2014 року
№01/11-1952, вищезазначений акт було
направлено на адресу ОСОБА_2 та,
зокрема, в цьому листі зазначено, що
Інспекцією ДАБК в Одеській області в
межах повноважень розглянута вимога
прокуратури Київського району від
18.02.2014 року №07/1/1-722вих.14 щодо перевірки
об'єкта нерухомості по вул.
Вітрова/Берегова на схилі до моря, у
зв'язку із чим ОСОБА_2 необхідно прибути
до Інспекції ДАБК в Одеській області
27.02.2014 року о 15.00 год. та надати
правоустановчі та дозвільні документи,
технічний паспорт інвентаризації
нерухомого майна за вищезазначеною
адресою (а.с.19).

При цьому, як вбачається з вказаного
акту перевірки, в ньому не зазначено
пункт, частину, статтю, тощо,
нормативно-правового акту, вимоги
якого порушено позивачем та як
встановлено судом з пояснень
представника відповідача, за
результатами здійснення
вищезазначеної перевірки Інспекцією
ДАБК в Одеській області не складались
ні протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, ні припис
про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, 24.03.2014 року головним державним
інспектором інспекційного відділу №1
інспекційного управління з контролю за
будівництвом об'єктів м. Одеса
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області Романюком І.І. із
залученням представника прокуратури
Київського району Туніка В.М., у
присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_6,
відповідно до статті 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» та згідно з Порядком
здійснення архітектурно-будівельного
контролю, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №
553, на підставі наказу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області від 30.12.2013
року №176 «ОД» (а.с.67) та листа
Прокуратури Київського району м. Одеси
від 12.02.2014 року (а.с.66) проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил на
об'єкті будівництва: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області складено
акт перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
24.03.2014 року (а.с.21,62), при цьому, у графі:
«прізвище та ініціали фізичної особи
та місце проживання» особи, відносно
об'єкту якої проведено перевірку,
жодних відомостей не зазначено.

Як вбачається зі змісту вказаного акту
перевірки, за результатами перевірки з
виїздом на місце встановлено, що за
вказаною адресою на земельній ділянці
загального користування на схилі моря
без будь-яких документів, що надавали б
право на виконання будівельних робіт
ОСОБА_2 збудована кам'яна будівля
орієнтовною площею 40 кв.м. з навісом,
орієнтовною площею 36 кв.м., кам'яним
мангалом та капітальною господарчою
спорудою орієнтовною площею 6 кв.м.; в
підніжжі схилу виконана капітальна
підпірна стіна орієнтовною висотою 3 м.,
та до даних будівель підведено
комунікації (газ, електроенергія).
Також зазначено, що згідно
ДСТУ-НБВ.1.2-16:13 «Визначення класу
наслідків та категорії складності
об'єктів будівництва» даний об'єкт слід
віднести до ІІ-ї категорії складності.
У зв'язку із викладеним в акті
зазначено, що ОСОБА_2 порушено ст.34 ч.1,
ст.36 ч.1 та Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності». Разом з цим, вказано, що
будівля зачинена, експлуатується без
введення в експлуатацію, що є
порушенням ст.39 ч.8 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»

Вказаний акт підписано особою, що
здійснювала перевірку - І.І. Романюком,
та у графі: «присутні» зазначені
ОСОБА_2, ОСОБА_6, які від підпису
відмовились, а у графі: «примірник акта
отримав» зазначено: «від отримання
відмовились».

Судом встановлено, що разом із актом
перевірки від 24.03.2014 року Інспекцією
ДАБК в Одеській області складено
протокол про адміністративне
правопорушення від 24.03.2014 року, згідно
якого призначено розгляд справи про
адміністративне правопорушення у
сфері містобудівної діяльності на
03.04.2014 року (а.с.23-24). У вказаному
протоколі також зазначено, що від
пояснень з приводу встановлених
порушень, підпису вказаного протоколу
та одержання його примірника, ОСОБА_2
відмовилась.

Також, 24.03.2014 року відповідачем
складено припис про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил з
вимогою до ОСОБА_2 усунути виявлені
перевіркою порушення в місячний термін
та привести об'єкт та документацію у
відповідність до вимог чинного
містобудівного законодавства (а.с.25,64).
У вказаному приписі зазначено, що від
одержання його примірника ОСОБА_2
відмовилась, у зв'язку із чим останній
надіслано поштою.

Відповідно до листа Інспекції ДАБК в
Одеській області від 25.03.2014 року №01/11-3048
примірники акту перевірки від 24.03.2014
року, двох протоколів про
адміністративне правопорушення від
24.03.2014 року та припису про усунення
порушення вимог містобудівного
законодавства від 24.03.2014 року
направлено на адресу ОСОБА_2 (а.с.22) із
зазначенням того, що їй необхідно
прибути до Інспекції 03.04.2014 року о 12 год.
для розгляду справи по суті.

Не погоджуючись із діями відповідача
щодо проведення перевірок на об'єкті,
належному позивачу, за наслідками яких
складені акти перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
21.02.2014 року та 24.03.2014 року та винесеним
відповідачем приписом про усунення
порушення вимог містобудівного
законодавства від 24.03.2014 року, позивач
звернулася до суду із вказаним
адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" (надалі - Закон №3038, Закон),
Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 р. N 553
(надалі - Порядок №553, Порядок) та іншими
законодавчими актами, в редакціях, що
діяли на момент проведення перевірок
та винесення відповідачем
оскаржуваного припису.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про архітектурну діяльність» для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури, додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Згідно ч.1,2,3 статті 41 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Орган
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядає відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011 р. N 553 затверджено
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
який визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Згідно п.1 Порядку №553, Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Держархбудінспекцією та
її територіальними органами (далі -
інспекції).

Пунктом 3 Порядку №553 встановлено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється посадовими
особами інспекцій відповідно до їх
посадових інструкцій та
функціональних повноважень.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Відповідно до п.7 Порядку N 553
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції. Підставами для
проведення позапланової перевірки,
зокрема, є: вимога правоохоронних
органів про проведення перевірки. Під
час проведення позапланової
перевірки посадова особа інспекції
зобов'язана пред'явити службове
посвідчення та направлення для
проведення позапланової перевірки.

Як встановлено судом, підставами для
проведення 21.02.2014 року та 24.03.2014 року
перевірки позивача в акті визначено
наказ Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 30.12.2013 року №176
«ОД» (а.с.67) та лист Прокуратури
Київського району м. Одеси від 12.02.2014
року (а.с.66).

З боку відповідача надано до суду копію
наказу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 30.12.2013 року №176
«ОД» «Про здійснення позапланових
перевірок додержання вимог
містобудівного законодавства під час
проведення будівельних робіт на
території Одеської області у 1 кварталі
2014 року», згідно якого визначено
керівникам Інспекційних структурних
підрозділів та головним державним
інспекторам Інспекційного управління
в м. Одеса, Інспекційного управління в
Одеській області, Сектору контролю за
будівництвом автомобільних доріг,
якістю будівельних матеріалів та
державного ринкового нагляду у період
з 08.01.2014 року по 01.04.2014 року організувати
роботу по проведенню позапланових
перевірок об'єктів будівництва на
території міста Одеса та Одеської
області.

В свою чергу, з боку відповідача також
надано до суду копію вимоги
Прокуратури Київського району м. Одеси
від 12.02.2014 року № (16-43)2312 вих. до
начальника Інспекції ДАБК в Одеській
області (а.с.66), направленої на адресу
Інспекції ДАБК в Одеській області
листом Прокуратури Одеської області
від 18.02.2014 року № 07/1/1-722 вих.14 (а.с.65). Так,
у вимозі Прокуратури Київського району
м. Одеси, зазначається, що прокуратурою
Київського району м. Одеси проводиться
перевірка додержання вимог чинного
містобудівного законодавства України,
у зв'язку із чим керуючись ст.ст.8,20
Закону України «Про прокуратуру»,
прокуратура Київського району м. Одеси
просить виділити спеціаліста для
проведення сумісної виїзної перевірки
за фактами самовільного будівництва в
районі вул. Вітрова та вул. Берегова в м.
Одесі, якому необхідно прибути до
приміщення прокуратури Київського
району м. Одеси 19.02.2014 року.

Як вже зазначено судом, позивачу
належить на праві власності земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_1, на якій
розташована належна позивачу будівля.
При цьому, відповідач здійснював
перевірку вказаного об'єкту (будівлі
позивача) на підставі саме вимоги
прокуратури Київського району м. Одеси,
згідно якої зазначалось про виділення
спеціаліста для проведення сумісної
виїзної перевірки за фактами
самовільного будівництва в районі
АДРЕСА_1

Тобто, є незрозумілим яким чином
відповідачем проводилась перевірка
об'єкта позивача саме за адресою:
АДРЕСА_1, із зазначенням у актах
перевірки у графі «назва та
місцезнаходження об'єкта будівництва»:
АДРЕСА_1.

Разом з цим, слід зазначити, що під час
розгляду справи на вимогу суду з боку
відповідача не було надано копій
направлень на позапланову перевірку,
що поводилась посадовою особою
відповідача 21.02.2014 року та 24.03.2014 року,
які, в свою чергу, є однією із підстав
для здійснення перевірки та повинні
бути пред'явлені особі, об'єкт
будівництва якої перевіряється.

В свою чергу, відповідно до абзацу 1
пункту 14 Порядку, суб'єкт
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
зобов'язаний допускати посадових осіб
інспекції до проведення перевірки за
умови дотримання порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється у присутності
суб'єктів містобудування або їх
представників, які будують або
збудували об'єкт будівництва.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що
посадові особи інспекцій під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право:

- безперешкодного доступу на місце
будівництва об'єкта, або
місцезнаходження суб'єкта
господарювання, який провадить
господарську діяльність, пов'язану з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;

- складати протоколи про вчинення
правопорушень та акти перевірок, і
накладати штрафи у межах повноважень,
передбачених законом;

- видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Згідно п. 12 Порядку № 553 посадові особи
інспекції під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю зобов'язані:

- у повному обсязі, об'єктивно та
неупереджено здійснювати державний
архітектурно-будівельний контроль у
межах повноважень, передбачених
законодавством;

- дотримуватися ділової етики у
взаємовідносинах із суб'єктами
господарювання та фізичними особами;

- ознайомлювати суб'єкта
містобудування чи уповноважену ним
особу з результатами державного
архітектурно-будівельного контролю у
строки, передбачені законодавством;

- за письмовим зверненням суб'єкта
містобудування надавати
консультативну допомогу у здійсненні
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Згідно п.13 Порядку № 553 суб'єкт
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, має
право:

- вимагати від посадових осіб інспекції
дотримання вимог законодавства;

- перевіряти наявність у посадових осіб
інспекції службових посвідчень;

- бути присутнім під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю;

- за результатами перевірки отримувати
та ознайомлюватись з актом перевірки,
складеним інспекцією;

- подавати в письмовій формі свої
пояснення, зауваження або заперечення
до акта перевірки, складеного
інспекцією за результатами перевірки.

Відповідно до пункту 16 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю, за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (пункт 17
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю).

Згідно пункту 18 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, акт перевірки складається у
двох примірниках. Один примірник
надається суб'єкту містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції.

Акт перевірки підписується посадовою
особою інспекції, яка провела
перевірку та суб'єктом містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Припис складається у двох примірниках.
Один примірник припису залишається в
інспекції, а інший надається суб'єкту
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою
інспекції, яка провела перевірку.

Згідно пункту 21 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, якщо суб'єкт містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, не
погоджується з актом перевірки, він
підписує його із зауваженнями, які є
невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
підписати акт перевірки та припису,
посадова особа інспекції робить у акті
відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, від
отримання акта та припису, вони
надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.

Отже, з аналізу зазначених норм
законодавства вбачається, що державний
архітектурно-будівельний контроль
повинен здійснюватись в присутності
суб'єкта містобудування, який повинен
бути ознайомлений з його результатами,
зокрема, з актом перевірки, приписом,
протоколом, та має право на надання
пояснень, документів, які спростовують
порушення, заперечень, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, в
акті перевірки від 24.03.2014 року
зазначено, що позапланова перевірка
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
на об'єкті будівництва: АДРЕСА_1,
проведена у присутності ОСОБА_2 та
ОСОБА_6.

На документах, складених посадовою
особою Інспекції (акт перевірки,
припис, протокол від 24.03.2014 року)
зазначено, що позивач «відмовилася від
підпису та отримання» цих документів.

Проте, суд вважає, що вказані акт
перевірки та припис містять
недостовірну інформацію, а саме щодо
того, що перевірка проводилась в
присутності позивача та що позивач
відмовилася від підписання документів,
з огляду на наступне.

Як зазначено у позові та підтверджено
представником позивача під час
розгляду справи, позивач (її
уповноважений представник) не була
присутня при проведенні перевірки
24.03.2014 року та, відповідно не
відмовлялась від підпису складених
відповідачем документів та їх
отримання.

На підтвердження вказаних обставин
свідчить, на думку суду наступне.
По-перше, акт перевірки від 21.02.2014 року,
який складено без присутності фізичної
особи, що перевіряється та акт від
24.03.2014 року, який, складено, як зазначено
у ньому за наслідками проведеної у
присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_6
позапланової перевірки, містять
ідентичні дані відносно назви та
місцезнаходження об'єкта будівництва:
АДРЕСА_1. При цьому, у судовому
засіданні представник відповідача
зазначив, що на час здійснення
перевірки від 24.03.2014 року, відповідачу
було надано, зокрема, державний акт на
право власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1. По-друге, зазначаючи в
протоколі про адміністративне
правопорушення від 24.03.2014 року дані
паспорту позивача, як то серію, номер та
орган, яким він виданий, посадова особа
відповідача, при цьому, у графах: «дата
народження», «місце народження»
зазначає, що інформація відсутня.
Однак, вказана інформація щодо дати
народження та місця народження особи
міститься у її паспорті, та у разі
здійснення перевірки за участі такої
особи, вона також повідомила би такі
дані.

В ході судового розгляду відповідач не
надав суду доказів належного
повідомлення ОСОБА_2 про проведення
позапланової перевірки, зокрема, копій
направлень на перевірку та даних, що
направлення на перевірку, яка
проведена 24.03.2014 року, було пред'явлено
позивачу.

Отже, з урахуванням викладеного суд
вважає, що факти присутності позивача
під час перевірки 24.03.2014 року та відмови
позивача під підпису та отримання
документів, складених посадовою особою
відповідача за наслідками цієї
перевірки, не відповідають дійсності,
оскільки з досліджених судом
документів не вбачається, а
відповідачем належним чином не
доведено, що 24.03.2014 року проведено
перевірку за участі позивача та за її
належного повідомлення про здійснення
перевірки із пред'явленням направлення
на перевірку.

Таким чином, судом приймаються до уваги
посилання позивача на те, що вона про
проведення перевірки не повідомлялась,
під час її проведення присутня не була
та від підпису документів (акту,
припису, протоколу) не відмовлялась,
оскільки не була проінформована про їх
складання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що є
незрозумілим зазначення у акті
перевірки від 24.03.2014 року того, що
перевірку проведено у присутності
ОСОБА_6, оскільки відповідачем у акті не
зазначено ким є ця особа по відношенню
до позивача та до об'єкта будівництва, а
також представником відповідача під
час розгляду справи не було надано
пояснень з цього питання.

Крім того, як вбачається з наданих до
суду представником відповідача копії
акту перевірки від 24.02.2014 року,
перевірка проводилась із залученням
представника прокуратури Київського
району м. Одеси Туніка В.М., при цьому, у
відповідній графі актів перевірки не
зазначена посада залученого
представника прокуратури.

Також, суд зазначає, що, відповідач,
посилаючись в акті перевірки від 24.03.2014
року як на підставу її проведення, на
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
N 553, який визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності,
здійснював перевірку об'єкту позивача,
який, за визначенням відповідача, слід
віднести до ІІ-ої категорії складності.

Відповідно до статті 32 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» (у редакції, чинній на час
проведення перевірки) усі об'єкти
будівництва за складністю
архітектурно-будівельного рішення
та/або інженерного обладнання
поділяються на I, II, III, IV і V категорії
складності. Категорія складності
об'єкта будівництва визначається
відповідно до будівельних норм та
державних стандартів на підставі класу
наслідків (відповідальності) такого
об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.

Отже, відповідачем проведено перевірку
об'єкта, що, на його думку, належить до
ІІ категорії складності, в той час, як
вищевказаний Порядок згідно якого
проводилась перевірка,
розповсюджуються на об'єкти
будівництва, які належать до IV і V
категорії складності.

За таких обставин, суд вважає, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області не додержані вимоги
законодавства під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю на об'єкті позивача за
адресою: АДРЕСА_1, як зазначено в актах
перевірки).

Відповідно до частини першої статті 2
КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Згідно з визначенням, наведеним у
статті 3 КАС України, позивач - це особа,
на захист прав, свобод та інтересів
якої подано адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Отже, з наведених процесуальних норм
Закону вбачається, що судовому захисту
підлягає лише порушене право. Так, до
адміністративного суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється. В
контексті наведених приписів КАС
України підставою для звернення особи
за до суду з позовом є її суб'єктивне
уявлення, особисте переконання в
порушенні прав чи свобод, однак
обов'язковою умовою здійснення такого
захисту судом є об'єктивна наявність
відповідного порушення права або
законного інтересу на момент звернення
до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною
ознакою порушення права особи є зміна
стану суб'єктивних прав та обов'язків,
тобто припинення можливості чи
неможливість реалізації її законного
права та/або виникнення додаткового
обов'язку. А тому дії (бездіяльність)
суб'єкта владних повноважень є такими
що порушують права і свободи особи в
тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з
перевищенням визначених законом
повноважень (у разі бездіяльності -
відповідні дії повинні, або не
вчинюються суб'єктом владних
повноважень на реалізацію покладеної
на нього компетенції), та, по-друге, є
юридично значимими, тобто мають
безпосередній вплив та стан
суб'єктивних прав та обов'язків особи.

Суд зазначає, що акт перевірки є
виключно носієм доказової інформації
про виявлені порушення вимог
законодавства, і відповідно державний
орган, встановивши під час перевірки
порушення, зобов'язаний скласти за
результатами перевірки акт.
Таким чином, акт
перевірки не є рішеннями суб'єкта
владних повноважень у розумінні п.1 ч.2
ст.17 Кодексу адміністративного
судочинства України, а є виключно
службовим документом, який лише фіксує
обставини, встановлені під час
проведення перевірки, факти виявлених
порушень законодавства та не є
остаточним документом, зобов'язуючим
до вчинення будь-яких дій. Тобто, сам по
собі акт перевірки не породжує для
позивача правових наслідків, не є
підставою для виникнення у нього
будь-яких прав та обов'язків, отже
ніяким чином не порушує охоронюваних
законом прав та інтересів позивача.
Права та обов'язки для особи, перевірку
якої проведено, породжує саме рішення,
прийняті на підставі виявлених
порушень, які зафіксовані у складеному
за результатами перевірки акті,
зокрема, приписи, постанови про
накладення штрафу, які можуть бути
оскаржені в судовому порядку.

Отже, складання акту перевірки є
способом реалізації наданої суб'єкту
владних повноважень компетенції, що
являє собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. При цьому, слід зазначити,
що оцінка акту перевірки, в тому числі і
оцінка дій посадових осіб державного
органу щодо його складання, викладення
у ньому висновків перевірки, а також
щодо самих висновків перевірки,
надається уповноваженими законом
органами влади при вирішенні спору
щодо оскарження рішення, прийнятого на
підставі виявлених порушень, які
зафіксовані у складеному за
результатами перевірки акті.

Таким чином, сам собою факт складання
акту перевірки не може безпосередньо
заподіяти майнову чи іншу шкоду особі,
не призводить до настання
невідворотних негативних наслідків.

При цьому, як вже встановлено судом з
пояснень представника відповідача, за
результатами здійснення Інспекцією
ДАБК в Одеській області перевірки від
21.02.2014 року не складались ні протокол
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, ні припис
про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, ні
відповідна постанова про накладення
штрафу

Враховуючи викладене, оскільки
позивачем оскаржуються дії
відповідача по проведенню перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил від 21.02.2014 року та 24.03.2014 року та
оформлення їх результатів, суд дійшов
висновку, що дії відповідача по
проведенню 21.02.2014 року перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
дії відповідача щодо оформлення
результатів перевірок позивача актами
від 21.02.2014 року та 24.03.2014 року, самі по
собі не створюють правових наслідків
для позивача та не порушують прав
останнього, а отже не підлягають
визнанню протиправними в судовому
порядку.

В свою чергу, оскільки за наслідками
проведеної відповідачем 24.03.2014 року
перевірки було винесено оскаржуваний
припис, зважаючи на те, що судом
встановлено, що Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області не додержані вимоги
законодавства під час здійснення 24.03.2014
року державного
архітектурно-будівельного контролю на
об'єкті позивача за адресою: АДРЕСА_1, як
зазначено в акті перевірки), суд
доходить висновку, що дії Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області щодо
проведення позапланової перевірки
ОСОБА_2, за наслідками якої складеного
акт перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
24.03.2014 року по об'єкту будівництва за
адресою: АДРЕСА_1 є протиправними.

При цьому, надаючи оцінку
правомірності встановлених під час
перевірки порушень та винесення
припису про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
24.03.2014 року, суд виходить з наступного.

У вказаному приписі зазначено, що за
результатами перевірки об'єкта
будівництва по вул. Вітрова/Берегова у
Київському районі м. Одеси, з виїздом на
місце, встановлено, що на земельній
ділянці загального користування на
схилі до моря громадянкою ОСОБА_2
збудована кам'яна будівля, орієнтовною
площею 40 кв.м. з навісом, орієнтовною
площею 36 кв.м., кам'яним мангалом та
капітальною господарчою спорудою
орієнтовною площею 6 кв.м.; в підніжжі
схилу виконана капітальна підпірна
стіна орієнтовною висотою 3 м.; до даних
будівель підведено комунікації (газ,
електроенергія); будівля зачинена,
експлуатується. Також, в приписі
вказано, що згідно ДСТУ-НБВ.1.2-16:13
«Визначення класу наслідків та
категорії складності об'єктів
будівництва» даний об'єкт слід
віднести до ІІ-ї категорії складності.
Таким чином, ОСОБА_2 порушено - ст.34 ч.1,
ст.36 ч.1 та ст.39 ч.8 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Закон України "Про регулювання
містобудівної діяльності" встановлює
правові та організаційні основи
містобудівної діяльності і
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», замовник має право
виконувати будівельні роботи після:

- направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт центральному органу
виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань
державного архітектурно будівельного
контролю (далі - орган державного
архітектурно-будівельного контролю) -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування;

- реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I-III
категорій складності;

- видачі замовнику органом державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних
робіт - щодо об'єктів будівництва, що
належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», право на виконання
підготовчих робіт (якщо вони не були
виконані раніше згідно з
повідомленням або зареєстрованою
декларацією про початок виконання
підготовчих робіт) і будівельних робіт
на об'єктах, що належать до I-III
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих
(якщо таке прийняття передбачено
законодавством) в експлуатацію,
забороняється.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до протоколу засідання
правління садового товариства «Маяк-2»
№68 від 28.08.2008 року, є членом садового
товариства «Маяк-2» (а.с.16) та на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку Серії ЯИ
№124471 від 05.06.2009 року, є власником
земельної ділянки площею 0,0578 гектарів,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, із
зазначенням цільового призначення
ділянки - «для ведення індивідуального
садівництва» (а.с.17,77).

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, 27.07.2012 року ОСОБА_2 звернулась до
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз із заявою,
в якій просила провести
будівельно-технічну експертизу
об'єкту, який зібраний без виготовлення
фундаменту з полегшених конструкцій,
за адресою: АДРЕСА_1, та на вирішення
будівельно-технічного дослідження нею
були поставленні наступні питання: «Чи
можливо віднести даний об'єкт до
нерухомого майна?»; «Чи вважається
даний об'єкт тимчасовою (некапітальною)
спорудою?».

В свою чергу, у висновку
будівельно-технічного дослідження
судового експерта Одеського
науково-дослідницького інституту
судових експертиз №7079 від 01.08.2012 року,
зазначено, що обстежувана споруда за
адресою: АДРЕСА_1, не відноситься до
об'єктів нерухомого майна та не
відноситься до капітальних споруд, а
відноситься до тимчасових споруд
(а.с.26-31).

Так, висновки експертного дослідження
обґрунтовані тим, що капітальне
будівництво - це будівництво будь-яких
об'єктів (незалежно від їх об'єму та
призначення), для зведення яких
потрібно проведення земляних та
монтажно-будівельних робіт по
влаштуванню занапащених фундаментів,
зведенню несучих та захисних
конструкцій, підведенню інженерних
комунікацій. Капітальність, як
зазначено у висновку, це насамперед
тривалість використання. Таким чином, і
тимчасові, і капітальні споруди мають
визначений строк експлуатації (у
тимчасових споруд - цей строк менший, у
капітальних споруд - більший), та
тимчасові споруди, як правило, не мають
міцного зв'язку з землею, а капітальні
споруди мають такий зв'язок.

Водночас, слід зазначити, що згідно з
п.1.6 Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на
нерухоме майно, зареєстрованого в
Мін'юсті 28.01.2003 за N 66/7387, який діяв до
01.01.2013 року, не підлягають реєстрації
тимчасові споруди, а також споруди, не
пов'язані фундаментом із землею. До
тимчасових належать споруди,
призначені для забезпечення
технологічних потреб у період
будівництва та відображені як
тимчасові у проектно-кошторисній
документації.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
тимчасова споруда торговельного,
побутового, соціально-культурного чи
іншого призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.

В нормативно-правових актах поняття
малих архітектурних форм визначено в
залежності від мети та завдань, на які
спрямовані ці нормативно-правові акти.
Проте, у всіх них вказується один
головний елемент малих архітектурних
форм - це їх тимчасовість, що не є
ознакою нерухомого майна.

В малих архітектурних формах відсутній
фундамент. Відповідно до Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна (додаток №11) фундамент - це
підземний чи підводний конструктивний
елемент будівлі, що сприймає все
навантаження від вище розташованих
вертикальних елементів несучого
остова, бічного тиску ґрунту і
нерівномірних їх деформацій та передає
їх на ґрунтові основи. Відстані від
поверхні планування до нижньої площини
фундаменту (підошви) - це глибина
закладки фундаменту.

Як вбачається з висновку експерта, при
дослідженні споруди на місці,
встановлено, що ОСОБА_2 виконані роботи
по укріпленню схилу шляхом його
бетонування, влаштування оглядової
площадки, на якій виконано пристрій
будови з алюмінієвого каркаса,
обшитого листами гіпсокартону, що
підтверджується фотоматеріалами, які є
додатками до висновку експерта та
наявні в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті
41 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» посадові
особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
здійснювати фіксування процесу
проведення перевірки з використанням
аудіо - та відеотехніки.

Проте, як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
відеофіксація під час здійснення
перевірки не проводилась. В свою чергу,
доказів того, що на спірному об'єкті був
влаштований фундамент, як і доказів
того, що вказана споруда є кам'яною
будівлею, з боку відповідача до суду
надано не було. Крім того, не було
надано з боку відповідача жодних
доказів на підтвердження того, що до
вищезазначеної будівлі підведено
комунікації (газ, електроенергія).
Також, з боку відповідача не надано
доказів того, що спірна будівля
експлуатується позивачем. В свою чергу,
позивач зазначив, що посилання
відповідача щодо експлуатації будівлі
є припущенням з боку відповідача, що не
відповідає дійсності, оскільки
належний позивачу об'єкт не
експлуатується. Більш того, в акті
перевірки від 21.02.2014 року
відповідач сам зазначив, що будівля не
експлуатується, а в акті перевірки від
24.03.2014 року зазначено, що така будівля
експлуатується; розбіжностей у
вказаних даних відповідачем не
наведено.

Стосовно укріплення позивачем схилу,
слід зазначити, що згідно протоколу №68
засідання правління садового
товариства «Маяк-2» від 28.08.2008 року,
зазначалось, що у зв'язку із тим, що зі
сторони вул. Вітрової, над ділянкою
ОСОБА_2 постійно зсипається ґрунт та
будівельне сміття, ОСОБА_2 зобов'язано
виконати укріплення схилу та поставити
загороджувальну сітку.

Щодо посилання у приписі на те, що
ОСОБА_2 на земельній ділянці загального
користування збудована кам'яна
будівля, суд зазначає наступне.

Згідно пункту «а» ч.3 ст.83 та ч. 1 ст. 20
Земельного Кодексу України, землі
загального користування населених
пунктів, це майдани, вулиці про проїзди,
шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо. Віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Проте, як вбачається з державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯИ №124471, який виданий ОСОБА_2 на
земельну ділянку, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, на якій розташований
об'єкт будівництва, що перевірявся, -
цільове призначення вказаної
земельної ділянки вказано «для ведення
індивідуального садівництва».

При цьому, під час розгляду справи з
боку відповідача не було надано суду
доказів того, що земельну ділянку, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
віднесено до земель загального
користування.

Більш того, представником відповідача
у судовому засіданні не
заперечувалось, що позивачем до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області було надано копію
вказаного державного акту, як й те, що
відповідачу було надано копію висновку
експерта, в якому вказується, що об'єкт
будівництва, що перевірявся
Інспекцією, знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Таким чином, висновки щодо огляду
об'єкту за адресою: АДРЕСА_1, про який
йдеться в складених Інспекцією
документах, зокрема, щодо того, що
ОСОБА_2 на земельній ділянці загального
користування збудована кам'яна
будівля, не відповідають дійсності.

Отже, як вбачається з викладеного,
споруда за адресою: АДРЕСА_1, зведена з
полегшених конструкцій, без
фундаменту, а тому є тимчасовою
спорудою відповідно до визначення
цього терміну у Законі і не є об'єктом
будівництва за визначенням ДБН А.2.2-3:2012
«Склад і зміст проектної документації
на будівництво», та відповідно, не
відноситься до об'єктів нерухомого
майна, і отже, не потребує введення в
експлуатацію згідно Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
безпідставно та необґрунтовано
зроблено висновок про порушення
позивачем ч.1 ст.34, ч.1 ст. 36 та ч.8 ст. 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", та як
наслідок, безпідставно винесено припис
від 24.03.2014 року, з вимогою щодо усунення
виявлених порушень та приведення
об'єкту і документації у відповідність
до вимог чинного законодавства,
оскільки об'єкт, змонтований з
полегшених конструкцій, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_2, не є капітальною
спорудою, а є тимчасовою спорудою
(будівлею).

Отже, оскаржуваний припис прийнято
відповідачем без врахування всіх
обставин, що мають значення для
прийняття такого рішення, на підставі
помилкових та необґрунтованих
висновків, викладених в акті перевірки
від 24.03.2014 року, а сама перевірка
проведена з порушеннями вимог
законодавства за відсутності позивача.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав до суду належних,
вичерпних та допустимих доказів в
обґрунтування правомірності
прийнятого ним припису про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
24.03.2014 року, та в ході розгляду справи
таких доказів судом не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку про
відсутність з боку позивача порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
а тому оскаржуваний припис є
необґрунтованим, тобто винесений без
урахування всіх обставин, що мали
значення для прийняття рішення, а отже
цей припис підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення або окремих його положень.

Суд вважає за необхідне на підставі
положень ч.2 ст.162 КАС України винести
постанову, яка б гарантувала
дотримання та захист прав, свобод,
інтересів особи, яка звернулась за
судовим захистом.

Враховуючи вищенаведені положення
законодавства, суд вважає, що належним
способом захисту прав позивача, який
необхідно застосувати у даній справі є
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного припису та визнання
протиправними дій відповідача щодо
проведення перевірки позивача 24.03.2014
року.

Такий спосіб захисту на думку суду
повністю відповідає тому способу, про
який просить позивач в своїх позовних
вимогах. Викладення судом в
резолютивній частині постанови змісту
способу захисту по-іншому, ніж його
виклав позивач у позовних вимогах, не
свідчить про те, що суд у даній справі
вийшов за межі позовних вимог і обрав
інший спосіб захисту, ніж просив
позивач. Такі відмінності обумовлені
тлумаченням суду належного способу
захисту, який узгоджується з нормами
діючого законодавства та фактичними
обставинами справи.

На підставі вищевикладеного, з
урахуванням встановлених у судовому
засіданні обставин, оцінюючи надані
сторонами у справі докази у сукупності,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню шляхом визнання
протиправними дій Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області щодо
проведення позапланової перевірки
відносно об'єкту будівництва ОСОБА_2, за
наслідками якої складеного акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
24.03.2014 року по об'єкту будівництва за
адресою: АДРЕСА_1 та визнання
протиправним і скасування припису
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
24.03.2014 року, виданого ОСОБА_2, а в іншій
частині позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно
до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2,7,8,9,70,71,72,79,86,94,103,128, 158 -
163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання дій
такими, що проведені з порушенням вимог
чинного законодавства та визнання
незаконним і скасування припису -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області щодо
проведення позапланової перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
ОСОБА_2, за наслідками якої складеного
акт перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
24.03.2014 року по об'єкту будівництва за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати протиправним та скасувати
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
24.03.2014 року, виданий ОСОБА_2.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 26.05.2014 року.

Суддя
О.М. Соколенко

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання дій
такими, що проведені з порушенням вимог
чинного законодавства та визнання
незаконним і скасування припису -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області щодо
проведення позапланової перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
ОСОБА_2, за наслідками якої складеного
акт перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
24.03.2014 року по об'єкту будівництва за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати протиправним та скасувати
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
24.03.2014 року, виданий ОСОБА_2.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

26 травня 2014 року