Справа № 666/5281/13-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 666/5281/13-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Войцеховська Я.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні на постанову
Дніпровського районного суду міста
Херсона від 12 вересня 2013 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні про зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в місті Херсоні
призначити та обчислити йому, пенсію
державного службовця на підставі
Закону України «Про державну службу» з
визначенням стажу державного
службовця в порядку, затвердженому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок
обчислення стажу державної служби».

Постановою Дніпровського районного
суду міста Херсона від 12 вересня 2013
року адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено повністю. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні призначити та обчислити
ОСОБА_2 пенсію державного службовця на
підставі Закону України «Про державну
службу» з визначенням стажу державного
службовця в порядку, затвердженому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок
обчислення стажу державної служби».

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні ставиться питання про
скасування судового рішення, в зв'язку
з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією паспорту
НОМЕР_1, таким чином з 03 грудня 2013 року
отримав право на призначення пенсії.
Копією трудової книжки позивача
підтверджується, що він з 13 травня 1971
року по 15 травня 1973 року проходив
службу в Радянської Армії - (2 роки 7
днів), з 12 вересня 1974 року по 02 березня
1993 року працював в органах внутрішніх
справ ( 18 років 5 місяців 20 днів).

Згідно Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабміну УРСР
№ 114 від 29 липня 1991 року, майор міліції і
раніше присвоєні звання відносяться до
спеціальних звань.

ОСОБА_2 з 07 квітня 1993 року по 27
березня 1996 року - працював в
Херсонській митниці ( 2 роки 11 місяців 20
днів) - звільнився за власним бажанням з
посади головного інспектора,
персональне звання «Інспектор митної
служби 1 рангу».

З позовних вимог позивача вбачається,
що 20 грудня 2012 року, відповідно до
положення ст. 37 Закону України «Про
державну службу» та Постановою
Кабінету Міністрів України від 3 травня
1994 року №283, якою затверджено «Порядок
обчислення стажу державної служби» він
звернувся до Начальника Управління
Пенсійного Фонду України в місті
Херсоні з вимогою призначити йому
пенсію державного службовця.

Листом № 50/К-1 від 18 лютого 2013 року
позивачу було відмовлено в призначенні
пенсії державного службовця, оскільки
на даний час він не працює на посаді
державного службовця в зв'язку з чим
відсутнє право на призначення пенсії,
оскільки посади зазначені в трудовій
книжці позивача не передбачені ст. 25
Закону України «Про державну службу».

Так, відповідно до змісту ст.1 Закону
України «Про державну службу» від 16
грудня 1993 року, «державна служба» в
Україні визначена як професійна
діяльність осіб, які займають посади в
державних органах та їх апараті щодо
практичного виконання завдань і
функцій держави та одержують заробітну
плату за рахунок державних коштів. Ці
особи є державними службовцями і мають
відповідні службові повноваження.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачем добросовісно виконувалися
обов'язки посадової особи,
підвищувалися звання. Випадків
притягнення до будь-якої
відповідальності згідно п.15 ст.49 Закону
України «Про державну службу» - не було.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України
«Про державну службу», позивач 08 червня
1995 року прийняв присягу державного
службовця, про що свідчить запис в його
трудовій книжці.

Згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 3 травня 1994 р. № 283 «Про
порядок обчислення стажу державне
служби» до стажу державної служби
зараховується робота (служба) на
посадах державних службовців;
державних органах, передбачених у ст. 25
Закону України «Про державну службу»,
на посадах керівних працівників і
спеціалістів в апараті органів
прокуратури, судів, нотаріату,
дипломатичної служби, митного контролю
внутрішніх справ, служби безпеки,
розвідувальних органів, інших органів
управління військових формувань,
Держспецзв'язку, Адміністрації
Держспецтрансслужби, державної
податкової та контрольно-ревізійної
служби, Держфінінспекції, її
територіальних органів. До стажу
державної служби включається також час
військової служби у Збройних Силах та
інших військових формуваннях; на
посадах рядового та начальницького
складу осіб, яким присвоєно
встановлені законодавством спеціальні
звання міліції, в органах внутрішніх
справ, що входили або входять до
структури Міністерства внутрішніх
справ.

Відповідно ст.25 Закону України «Про
державну службу» віднесення існуючих
посад державних службовців, не
перелічених у цій статті, а також
віднесення до відповідної категорії
нових посад державних службовців
проводиться Кабінетом Міністрів
України за погодженням з відповідним
державним органом.

Відповідно ч.2 ст. 49 Закону України «Про
державну службу» на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які мають не менш як 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
незалежно від місця роботи на час
досягнення зазначеного віку. Пенсія
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, призначається у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1, служив
в Збройних силах - 2 роки 7 днів,
пропрацював в органах внутрішніх справ
18 років 5 місяців 20 днів, в Державній
митній службі України - 2 роки 11 місяців
20 днів. Таким чином, з урахуванням
служби в збройних силах, стаж державної
служби позивача складає більше 23 років.

При задоволенні адміністративного
позову суд першої інстанції зазначив,
що позивач має право на отримання
пенсії, як державний службовець,
оскільки посади на яких він працював (в
Державній митній службі України,
органах внутрішніх справ, під час
проходження військовою служби в
збройних силах України) відносяться до
категорій посад державних службовців.
Час обіймання даних посад
зараховується в стаж державної служби
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 03 травня 1994 р. №
283 та становить 23 роки, тобто більше ніж
встановлено ст. 49 Закону України «Про
державну службу». В зв'язку з чим
позивач, не працюючи на час призначення
пенсії на посаді державного службовця,
має право на одержання пенсії
державного службовця у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Колегія суддів не погоджується з
вище вказаним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

При винесенні рішення суд першої
інстанції не завернув уваги на те, що в
матеріалах справи міститься належним
чином завірена довідка від Головного
Управління Пенсійного Фонду України в
Херсонській області № 3448 від 09 вересня
2013 року про те, що ОСОБА_2 перебуває з 01
квітня 1993 року на обліку в управлінні
та отримує пенсію за вислугу років
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб».

Згідно зі ст.44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» територіальний орган
Пенсійного фонду або уповноважений ним
орган в порядку, визначеному
правлінням Пенсійного фонду, розглядає
питання про призначення пенсії,
відстрочку часу її призначення,
перерахунок та відновлення виплати
раніше призначеної пенсії, а також
переведення з одного виду пенсії на
інший, при зверненні особи з
відповідною заявою (за встановленою
формою та з необхідними документами).

Як вбачається з матеріалів справи
в позовній заяві ОСОБА_2 звертається до
суду з проханням зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні призначити та обчислити
пенсію державного службовця на
підставі Закону України «Про державну
службу» з визначенням стажу державного
службовця в порядку, зазначеному
Постановою Кабінетом Міністрів
України від 03 травня 1994 року №283 «Про
порядок обчислення стажу державної
служби».

Проте, статтею 6 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що особам які мають
одночасно право на різні державні
пенсії, призначається одна пенсія за
їх вибором.

З урахуванням встановлених
обставин по справі та вище зазначених
норм, колегія суддів повністю
погоджується з доводами апеляційної
скарги та вважає, що суд першої
інстанції при винесенні рішення дійшов
помилкового висновку про наявність у
позивача права на звернення з вище
зазначеним позовом до суду, так як
позивачем в заяві не ставилось питання
про зміну раніше призначеної пенсії за
вислугою років згідно Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» на пенсію
державного службовця згідно Закону
України «Про державну службу», як це
передбачено законодавством, тому у
відповідача не було підстав для
призначення йому пенсії державного
службовця.

Враховуючи вище викладене,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи та
винесенні рішення про задоволення
адміністративного позову порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи. За
таких обставин судове рішення
відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям по справі нової постанови
про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст.197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202,
ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні задовольнити.

Постанову Дніпровського районного
суду міста Херсона від 12 вересня 2013
року скасувати.

Винести по справі нову постанову, якою
відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні про зобов'язання вчинити
певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: