Справа № 2а-168/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
м. Київ К/800/2292/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Логвиненка А.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року

у справі № 107626/12/9104

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ВКФ «Форум»

до Болехівської міської ради
Івано-Франківської області, ОСОБА_2

про визнання
незаконними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ВКФ «Форум» звернулись до
Болехівського міського суду
Івано-Франківської області з
адміністративним позовом до
Болехівської міської ради
Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про
визнання незаконними та скасування
рішень від 17.08.2011 №36-09/11 «Про надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_2» та від 27.12.2011 №04-13/11
«Про внесення змін в рішення
Болехівської міської ради від 17.08.2011
про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки».

Постановою Болехівського міського
суду Івано-Франківської області від
16.05.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано в частині відмови визнати
незаконним та скасувати рішення
Болехівської міської ради
Івано-Франківської області від 27.12.2011
№04-13/11. Адміністративний позов у цій
частині задоволено. Визнано незаконним
та скасовано рішення Болехівської
міської ради Івано-Франківської
області від 27.12.2011 №04-13/11.

Крім того, постанову Болехівського
міського суду Івано-Франківської
області від 16.05.2012 в частині вирішення
позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано, а
провадження у справі в частині цих
позовних вимог закрито.

У решті постанову Болехівського
міського суду Івано-Франківської
області від 16.05.2012 залишено без змін.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції в частині
задоволеного позову, ОСОБА_2 оскаржив
його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказане рішення суду
апеляційної інстанції з мотивів
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що фактично лікарня
користувалась земельною ділянкою у
розмірі більшому, ніж зазначено в
державному акті на право постійного
користування земельною ділянкою. Крім
того, у своїх доводах ОСОБА_2 зазначає,
що суд апеляційної інстанції
неправомірно закрив провадження у
справі в частині позовних вимог,
оскільки таким чином його виведено зі
складу учасників процесу і позбавлено
можливості захищати свої права.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ВКФ
«Форум» просили залишити рішення суду
апеляційної інстанції без змін, а
скаргу - відхилити.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, первинним власником
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
площею 0,076 га була Болехівська
центральна міська лікарня, що
підтверджено копією державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою, виданого 06.07.2010 на
підставі рішення Болехівської міської
ради від 18.09.2009. Цільове призначення
вказаної земельної ділянки площею 0,076
га - обслуговування приміщень лікарні
(терапевтичного відділення).

27.07.2010 ОСОБА_2 на приватизаційному
аукціоні придбав громадський будинок
(приміщення терапевтичного відділення
лікарні) загальною площею 496,1 кв.м.
04.08.2012 ним укладено договір
купівлі-продажу вказаного нежитлового
об'єкта, що розташований на земельній
ділянці у АДРЕСА_1 площею 0,076 га.

17.08.2011 Болехівська міська рада
прийняла рішення №36-09/11 згідно з яким
ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у АДРЕСА_1 на тих же
умовах і в тому ж розмірі, як у
попереднього власника - Болехівської
міської лікарні - площею 0,0760 га для
обслуговування та реконструкції
викупленого громадського будинку під
комерційно-житлове використання,
надання медичних послуг, крамниці,
офісних приміщень, житлових квартир.

Відповідно до акта від 07.10.2011 в
результаті геодезичних обмірів
території встановлено, що між
земельною ділянкою ВКФ «Форум» та
ділянкою площею 0,076 га підприємця
ОСОБА_2 є земельна ділянка площею
близько 0,0025 га, на якій розташовані дві
споруди місцевої каналізації, які
використовуються ВКФ «Форум» та ПП
«Азалія», а також позивачами та
мешканцями міста.

27.12.2011 Болехівська міська рада прийняла
рішення №04-13/11, яким внесла зміни до
пункту 1 прийнятого раніше рішення від
17.08.2011 №36-09/11 щодо розміру земельної
ділянки і надала ОСОБА_2 дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1
для обслуговування викупленого
громадського будинку, зазначивши її
площу - 0,0812 га, тобто більше на 0,0052 га, а
не на 0,0025 га.

Крім того, судом апеляційної інстанції
установлено, що Болехівська міська
рада неодноразово відмовляла
позивачам у виділенні спірної
земельної ділянки (0,0052 га) з тих
підстав, що за адресою: АДРЕСА_1,
відсутні вільні землі запасу
Болехівської міської ради. У той же час,
відповідач виділив 0,0052 га для ОСОБА_2 із
запасу земель міської ради.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 як новий власник нерухомого
майна (приміщення терапевтичного
відділення лікарні) загальною площею
496,1 кв.м. має право на приватизацію
земельної ділянки, на якій ця будівля
знаходиться. У той же час, спірна
земельна ділянка не підлягає
відчуженню на земельних торгах,
оскільки на ній перебуває об'єкт
нерухомості - приватна власність
ОСОБА_2

Частково скасовуючи рішення суду
першої інстанції та задовольняючи
частково позов, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що придбавши
громадський будинок (приміщення
терапевтичного відділення лікарні)
загальною площею 496,1 кв.м. у АДРЕСА_1,
ОСОБА_2 набув права користування
земельною ділянкою площею 0,076 га, у
зв'язку з чим рішення від 17.08.2011 №36-09/11 є
правомірним та скасуванню не підлягає.

У той же час, стосовно спірної
земельної ділянки площею 0,0052 га, що є
різницею між зміненою площею 0,0812 га та
первинною 0,076 га, окремий конкурс не
проводився. Таким чином, рішення
відповідача від 27.12.2011 №04-13/11 «Про
внесення змін в рішення Болехівської
міської ради від 17.08.2011 №36-09/11 про
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки» прийняте з
порушенням вимог статті 134 Земельного
кодексу України, а тому підлягає
скасуванню.

Закриваючи провадження у справі в
частині позовних вимог до ОСОБА_2, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що заявлені у цій справі позовні вимоги
до ОСОБА_2 як фізичної особи, а не
суб'єкта владних повноважень, не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованими
висновками суду апеляційної інстанції
з огляду на таке.

Частинами першою та другою статті 120
Земельного кодексу України
передбачено, що у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Відповідно до положень частини першої
статті 134 Земельного кодексу України
земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
(оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому
числі з розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Частиною другою вказаної статті 134
Земельного кодексу України
установлено, що не підлягають продажу
на конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі розташування на земельних
ділянках об'єктів нерухомого майна
(будівель, споруд), що перебувають у
власності фізичних або юридичних осіб.

Ураховуючи, що приміщення
терапевтичного відділення лікарні
загальною площею 496,1 кв.м. у АДРЕСА_1, яке
належить ОСОБА_2, розташоване на
земельній ділянці площею 0,076 га, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок суду апеляційної
інстанції щодо неправомірності
розпорядження Болехівською міською
радою земельною ділянкою понад 0,076 га
шляхом надання прав на неї ОСОБА_2 в
порушення порядку, установленому
частиною першою статті 134 Земельного
кодексу України. Крім того, суд
касаційної інстанції бере до уваги той,
факт, що, як установлено судами
попередніх інстанцій та підтверджено
належними доказами, в результаті
геодезичних обмірів території
встановлено надлишок земельної
ділянки площею близько 0,0025 га, а
оспорюваним рішенням відповідача від
27.12.2011 №04-13/11 ОСОБА_2 необґрунтовано
виділено земельну ділянку площею 0,0052
га.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Оскільки рішення відповідача від 27.12.2011
№04-13/11 прийнято з порушенням вимог
земельного законодавства, воно порушує
права та законні інтереси позивачів як
жителів міста Болехова та користувачів
спірною земельною ділянкою площею 0,0052
га, суд касаційної інстанції
погоджується з судом апеляційної
інстанції щодо наявності підстав для
скасування цього рішення Болехівської
міської ради.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення.

Стосовно часткового закриття
провадження у справі суд касаційної
інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Отже, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції щодо закриття
провадження у справі в частині позову
до фізичної особи ОСОБА_2 на підставі
пункту 1 частини першої статті 157 КАС
України.

Частиною третьою статті 157 КАС України
визначено, що про закриття провадження
у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала
суду про закриття провадження у справі
може бути оскаржена. Повторне
звернення з тією самою позовною заявою
не допускається.

Таким чином, суд касаційної інстанції
звертає увагу на порушення судом
апеляційної інстанції положень норм
процесуального законодавства, яке
полягає у відсутності постановлення
окремої ухвали про закриття
провадження у справі в частині позову
до ОСОБА_2

Проте відповідно до частини другої
статті 224 КАС України не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення судом норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскільки по суті спору рішення суду
апеляційної інстанції є правильним, то
окремі порушення норм процесуального
права не є підставою для скасування
цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 53
КАС України треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, можуть вступити у справу на
стороні позивача або відповідача у
будь-який час до закінчення судового
розгляду, якщо рішення у справі може
вплинути на їхні права, свободи,
інтереси або обов'язки.

Таким чином, суд касаційної інстанції
не бере до уваги посилання ОСОБА_2 щодо
неправомірності часткового закриття
провадження у справі, оскільки в межах
цього спору він мав можливість
захищати власні права та законні
інтереси як третя особа.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.