Справа № 1570/4024/12
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/800/16852/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Державного підприємства
«Іллічівський морський торговельний
порт»

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09.10.2012 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2013 року

у справі № 1570/4024/2012

за позовом Державного підприємства
«Іллічівський морський торговельний
порт» (далі - позивач, ДП «Іллічівський
МТП»)

до Спеціалізованої державної
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Одесі
Державної податкової служби (далі -
відповідач, СДПІ по роботі з ВПП у м.
Одесі ДПС)

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ДП «Іллічівський МТП» звернулось у
червні 2012 року до суду з позовом до СДПІ
по роботі з ВПП у м. Одесі ДПС про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 23.05.2012
року, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання в сумі 2131,50 гривня та
застосовано штрафну санкцію в сумі 175,25
гривень.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09.10.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04.03.2013 року, в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нову постанову про
задоволення позову. Вважає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
були прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідач в своїх запереченнях на
касаційну скаргу зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
прийняті з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а рішення без
змін.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку про відсутність
підстав для часткового задоволення
касаційної скарги з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 11.04.2012 року по 03.05.2012
року відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
по питанню достовірності даних
податкової декларації з податку на
додану вартість за січень-лютий 2011
року, сформованих за рахунок
взаємовідносин з ТОВ «Торговий дім
«Грекова» та з питання достовірності
даних податкової декларації з податку
на додану вартість за вересень 2011 року,
сформованих за рахунок взаємовідносин
з ТОВ ТД «ОСА».

Висновками акту перевірки встановлено
порушення позивачем: ч. ч. 1, 5 ст. 203, ст.
215, ст. 228 Цивільного кодексу України від
16.01.2003 року зі змінами та доповненнями в
частинні недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених ДП «Іллічівський МТП» з ТОВ
«Торговий дім «Грекова», як наслідок не
спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже - є
нікчемними по ланцюгу до «вигодо
набувача»; п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1
ст. 188, пп. «г» п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України, в результаті чого ДП
«Іллічівський МТП» занижено податок на
додану вартість, а саме на 2131,50 гривня, у
тому числі за лютий 2011 року - 1783,00
гривні, за вересень 2011 року - 348,50
гривень.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 23.05.2012
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на загальну суму 2306,75
гривень, з яких 2131,50 гривня основний
платіж та 175,25 гривень штрафна
(фінансова) санкція.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на вищезазначений акт
перевірки було подано заперечення за №
402/79.6 від 16.05.2012 року. Листом від 17.05.2012
року № 2566/25-0 висновки акту перевірки
були залишені без змін, а заперечення
без задоволення. 31.05.2012 року за № 429/196
позивачем було подано скаргу на спірне
податкове повідомлення-рішення,
рішенням Державної податкової служби в
Одеській області від 20.06.2012 року №
15474/10/10-2007 вказана скарга залишена без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідачем вірно
встановлено відсутність підтвердження
фактичного отримання послуг, а сама по
собі наявність податкових накладних не
є достатньою підставою вважати, що
господарська операція реально
відбулася та тягне настання реальних
правових наслідків у вигляді права на
формування валових витрат та
податкового кредиту.

Колегія суддів з таким висновком судів
першої та апеляційної інстанцій не
погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи вчинені вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства визначено, що судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В мотивувальній частині постанови
зазначаються встановлені судом
обставини із посиланням на докази, а
також мотиви неврахування окремих
доказів; мотиви, з яких суд виходив при
прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався (ст. 163
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства України
в мотивувальній частині постанови суду
апеляційної інстанції зазначаються
встановлені судом апеляційної
інстанції обставини із посиланням на
докази, а також мотиви неврахування
окремих доказів; мотиви, з яких суд
апеляційної інстанції виходив при
прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

Оскаржені судові рішення зазначеним
вимогам не відповідають, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, зазначив, що позивачем
не надано доказів на підтвердження
доставки йому придбаного товару. Крім
того, судом першої інстанції погодився
з висновками відповідача про не
підтвердженість позивачем податкового
кредиту належними первинними
документами, оскільки, як встановлено,
у контрагента позивача - ТОВ «ТД
«Грекова» угоди з його контрагентом за
період січень-лютий 2011 року є
нікчемними згідно з ч. 1 ст. 203, п. 1 ст. 216,
ст. 228 Цивільного кодексу України та
контрагент ТОВ «ТД «ОСА» відсутнє за
адресою реєстрації. У зв'язку з чим суди
вважають, що господарські операції
позивача з контрагентами суперечать
актам цивільного законодавства, що
встановлено факти, які свідчать про те,
що проведення таких операцій не
відповідає дійсним намірам сторін і, що
вони спрямовані на ухилення від сплати
податків за фінансово-господарськими
результатами.

Проте такі доводи судів суперечать
положеннями ч. 2 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яким передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Посилання судів на те, що, податкової
інспекцією вірно встановлено
відсутність підтвердження фактичного
отримання послуг, підлягає відхиленню,
оскільки обставини реальності
виконання договорів повинні
встановлюватись судами під час
розгляду спору на підставі дослідження
належних та допустимих доказів, а не
сторонами у справі, зокрема
відповідачем.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що на підставі ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові рішення у справі підлягають
скасуванню, як такі, що прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід врахувати викладене,
встановити обставини реальності
виконання господарських операцій на
підставі допустимих доказів,
застосувати при оцінці доводів сторін
норми матеріального права, які повинні
бути застосовані, і вирішити спір
згідно із законодавством.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Іллічівський морський
торговельний порт» - задовольнити
частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09.10.2012 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2013 року
у справі № 1570/4024/2012 - скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І. О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М. І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І. В. Приходько З
оригіналом згідно З оригіналом згідно
З оригіналом згідно

Помічник судді