Справа № 815/2898/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2898/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: представник Товариства з
обмеженою відповідальністю «СОК
ТРЕЙД» Озаринська В.В., Семеренко Н.В. -
за довіреністю від 15.05.2014року б/н, Плєвє
О.О. (керівник, паспорт серії НОМЕР_1,
виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС
України в Одеській області 07.08.1996року).

Від відповідача: представник Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області до суду
не з'явився, незважаючи на те, що про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОК ТРЕЙД» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 28.11.2013р. №000592210
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
264824,00грн., та №000582210 щодо зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у
загальному розмірі 257795,00грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СОК ТРЕЙД»
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просить суд скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 28.11.2013р. №000592210 щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 264824,00грн., з яких
176549,00грн. - основний платіж, 88275,00грн. -
штрафні (фінансові) санкції, та №000582210
щодо зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у загальному розмірі
257795,00грн., посилаючись на відсутність
підстав для донарахування ТОВ «СОК
ТРЕЙД» податковим органом податку на
додану вартість у загальному розмірі
176549,00грн., та зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у загальному розмірі
257795,00грн., оскільки при формуванні
податкового кредиту за період серпень
2013р., Товариством у повному обсязі
дотримано вимоги чинного податкового
законодавства України та відповідно
правомірно включено до складу
податкового кредиту за означений
період суму ПДВ у розмірі 176549,00грн.,
сплачену контрагенту - ТОВ «ЛАМБО», в
межах фінансово-господарських
правовідносин, що підтверджується
необхідними первинними документами,
складеними з урахуванням вимог
податкового законодавства України.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, з
позовними вимогами не погоджується та
вважає їх необґрунтованими з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 22.05.2014р.
вхід.№13175/14), наголошуючи, зокрема, на
правомірності винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень від
28.11.2013р. №000592210 щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
264824,00грн., та №000582210 щодо зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у
загальному розмірі 257795,00грн., оскільки
Товариством з обмеженою
відповідальністю «СОК ТРЕЙД» завищено
від»ємне значення різниці між сумою
податкового зобов»язання та сумою
податкового кредиту поточного
(звітного) періоду в декларації з
податку на додану вартість за серпень
2013р. на суму 257795грн., та занижено
податок на додану вартість за серпень
2013р. на суму 176549грн., внаслідок чого
порушено вимоги ст.192, п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст.198 Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши наявні у
матеріалах справи письмові докази в
сукупності та системно
проаналізувавши приписи чинного
податкового законодавства, суд
встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, у період з 01.11.2013р. по
07.11.2013р. на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України,
відповідно до Наказу про проведення
документальної перевірки від 14.10.2013р.
№934, та направлень на перевірку від
14.10.2013року, виданих ДПІ у Приморському
районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області, головним державним
ревізором-інспектором відділу
перевірок платників податків
управління податкового аудиту ДПІ у
Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
Бурдейному О.М. (№000878/764), Янчевому Д.Д.
(000879/765), проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОК ТРЕЙД» з питань
правомірності формування від»ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов»язання та сумою податкового
коредиту у податковій декларації з ПДВ
за серпень 2013р.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області складено Акт №2747/22-1/32642016 від
14.11.2013р. «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки
правомірності нарахування ТОВ «СОК
ТРЕЙД» від»ємного значення різниці між
сумою податкового зобов»язання та
сумою податкового коредиту податку на
додану вартість за серпень 2013р.», у
висновках якого наголошено, що
Товариством завищено від»ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов»язання та сумою податкового
кредиту поточного (звітного) періоду в
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013р. на суму
257795грн., та занижено податок на додану
вартість за серпень 2013р. на суму
176549грн., внаслідок чого порушено вимоги
ст.192, п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198
Податкового кодексу України.

На підставі складеного Акта перевірки
№2747/22-1/32642016 від 14.11.2013р. ДПІ у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області 28.11.2013р. винесено податкові
повідомлення-рішення №000592210 щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 264824,00грн., з яких
176549,00грн. - основний платіж, 88275,00грн. -
штрафні (фінансові) санкції, та №000582210
щодо зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у загальному розмірі 257795,00грн.

Не погодившись з означеними
податковими повідомленнями-рішеннями
від 28.11.2013р. №000592210, та №000582210, ТОВ «СОК
ТРЕЙД» звернулось до Головного
управління Міндоходів в Одеській
області з первинною скаргою (вхід.№2905/10
від 06.12.2013р.) про їх скасування, за
результатами розгляду якої Головним
управлінням Міндоходів в Одеській
області прийнято рішення №288/10/15-32-10-02-07
від 04.02.2014р., яким залишено без змін
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 28.11.2013р. №000592210, та №000582210, а
первинну скаргу директора ТОВ «СОК
ТРЕЙД» Плєве О.О. - без задоволення.

Не погоджуючись із вищезазначеним
рішенням, ТОВ «СОК ТРЕЙД» звернулось з
повторною скаргою (вхід.№4339/6 від
33.03.2014р.) до Міністерства доходів і
зборів України, за результатами
розгляду якої Міністерством 18.04.2014р.
прийнято рішення №7143/6/99-99-10-01-15 Про
результати розгляду повторної скарги,
яким залишено без змін податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 28.11.2013р. №000592210, та №000582210,
та рішення, прийняте за результатом
розглядом первинної скарги, а скаргу -
без задоволення.

Не погодившись із означеними
податковими повідомленнями-рішеннями
від 28.11.2013р. №000592210, та №000582210, позивач -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «СОК ТРЕЙД»
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про їх скасування.

Так, на думку суду, оскаржувані
позивачем податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
28.11.2013р. №000592210 щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
264824,00грн., та №000582210 щодо зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у
загальному розмірі 257795,00грн., винесені
податковим органом правомірно,
ґрунтовно та з урахуванням положень
чинного податкового законодавства,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом та
вбачається з наявних у матеріалах
справи документів, ТОВ «СОК ТРЕЙД» до
податкового органу надано Розрахунок
коригування сум податку на додану
вартість від 16.09.2013р. №, котрий є
Додатком до податкової декларації з
податку на додану вартість за серпень
2013р., яким зменшено податкові
зобов»язання з ПДВ по
контрагенту-покупцю ТОВ «НІКО» на суму
317грн. По податковій накладній від
14.08.2013р. №13 із зазначенням підстави для
коригування податкових зобов»язань з
податку на додану вартість «зміна
призначення».

Водночас, порядок коригування
податкових зобов»язань та податкового
кредиту визначено ст.192 Податкового
кодексу України, відповідно до якої
якщо після постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Таким чином, вищенаведеною
законодавчою нормою не передбачено
такої підстави для здійснення
коригування відповідних сум
податкових зобов'язань та податкового
кредиту постачальника та отримувача,
як «зміна призначення», що відповідно
свідчить про порушення позивачем вимог
ст.192 Податкового кодексу України.

Також, як з'ясовано судом та зазначено в
Акті перевірки №2747/22-1/32642016 від 14.11.2013р.,
між ТОВ «СОК ТРЕЙД» (Покупець) та ТОВ
«ЛАМБО» (Продавець) укладено Договір
купівлі-продажу №13/Т/2013 від 23.07.2013р.,
згідно з п.п.1.1-1.3 якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця імпортований на Україну товар,
а Покупець - прийняти й оплатити його.
Товаром за даним Договором є
лабораторне обладнання. Кількість та
асортимент товару визначається у
Переліку товару, який оформлений
сторонами у вигляді Додатку до даного
Договору. Відповідно до п.п.5.1, 5.2
Договору купівлі-продажу №13/Т/2013 від
23.07.2013р., право власності на товар
зберігається за Продавцем до моменту
передачі товару Покупцю й оформлення
необхідних документів. Право власності
на товар переходить до Покупця з
моменту приймання товару й оформлення
необхідних документів, зазначених у
п.4.2 даного Договору, відповідно до
якого товар вважається прийнятим за
кількістю, зазначеній у видатковій
накладній. Згідно з п.6.1 означеного
Договору оплата товару Покупцем
здійснюється у національній валюті
України шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок Продавця у
наступному порядку: Покупець протягом
20 днів від дати підписання даного
Договору проводить попередню оплату за
товар у розмірі 200000грн.; протягом 150
днів від дати набуття права власності
на товар Покупець проводить оплату
залишкової вартості товару.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010року
№2755-VI, податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 вказаного Кодексу
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.201.4 ст.201 означеного
Кодексу податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Згідно з приписами п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Отже, з вищенаведених законодавчих
приписів вбачається, що податковий
кредит для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Зокрема, статтею 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 означеного
Закону України бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Необхідність
підтвердження господарських операцій
первинними документами визначена
також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704 (зі змінами та доповненнями),
відповідно до якого первинні документи
- це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинним документом є документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Зокрема, статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
законодавчою нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Також, згідно з п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995р. №88, первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.п.2.15, 2.16 вищевказаного
Положення забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам, а відтак, для
надання юридичної сили і доказовості,
первинні документи повинні бути
складені відповідно до вимог чинного
законодавства та не порушувати
публічний порядок, встановлений
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

Таким чином, із системного аналізу
вищенаведених законодавчих приписів
вбачається, що будь-які документи (у
тому числі договори, накладні, рахунки,
акти приймання-передачі товарів (робіт,
послуг), тощо) мають силу первинних
документів лише у разі фактичного
здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності усіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Відтак, витрати для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, а також податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. При цьому, за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі, якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів чи сплати грошових коштів.
До того ж, наявність цивільно-правового
договору також не є безумовним
свідченням правомірності та
реальності вчинення платником податку
господарської операції навіть у тому
разі, якщо такий договір не визнано
недійсним у судовому порядку.

Зокрема, судом встановлено, що надані
позивачем - ТОВ «СОК ТРЕЙД» та наявні у
матеріалах справи первинні документи,
надані позивачем на підтвердження
реальності та фактичності виконання
господарських операцій з контрагентом
- ТОВ «ЛАМБО», а саме: Перелік товару
(Додаток №1 до Договору купівлі-продажу
№13/Т/2013 від 23.07.2013р.),
товарно-транспортна накладна,
видаткова накладна, податкові
накладні, не відповідають вимогам ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16 липня 1999року №996-XIV (зі
змінами та доповненнями), а також
Положенню про документальне
забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05 червня
1995р. за №168/704 (зі змінами та
доповненнями), оскільки не містять
розгорнутої інформації щодо
поставленого позивачеві за договором
товару, а також зі змісту означених
документів, не можливо встановити в
якому, зокрема, обсязі,
придбано(поставлено) товар, та яким
чином визначалися та вираховувалися
його вартісні показники.

До того ж, судом встановлено, що надані
позивачем та наявні у матеріалах
справи Перелік товару (Додаток №1 до
Договору купівлі-продажу №13/Т/2013 від
23.07.2013р.), видаткова накладна, податкові
накладні, Акти встановлення
обладнання, у порушення приписів
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», не містять
вказівок на посади повноважних осіб як
з боку ТОВ «СОК ТРЕЙД», так і з боку його
контрагента - ТОВ «ЛАМБО», яким їх
підписано, що відповідно унеможливлює
ідентифікувати осіб, котрі підписали
вказані документи, а також наявність у
них відповідних повноважень на
вчинення таких дій.

Відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 14 жовтня 1997р. №363,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 20 лютого 1998р. за №128/2568 (зі
змінами та доповненнями)
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи; перевізник - особа,
яка надає послуги з перевезення
вантажу автомобільним транспортом
загального користування;
вантажовідправник - будь-яка фізична
або юридична особа, яка подає
перевізнику вантаж для перевезення;
вантажоодержувач - будь-яка фізична або
юридична особа, яка здійснює приймання
вантажів, оформлення
товарно-транспортних документів та
розвантаження транспортних засобів у
встановленому порядку; замовник -
вантажовідправник або
вантажоодержувач, який уклав з
перевізником договір про перевезення
вантажів.

Згідно з п.11.1 означених Правил
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля.

Пунктом 11.5 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні
передбачено, що товарно-транспортну
накладну на перевезення вантажів
автомобільним транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом).

Відповідно до п.11.7 Правил перший
екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Спільним Наказом Міністерства
транспорту України та Міністерства
статистики України від 29 грудня 1995року
№488/346 (зі змінами та доповненнями)
затверджено типові форми первинного
обліку роботи вантажного автомобіля та
введено їх у дію з 1 січня 1996року,
зокрема, подорожній лист вантажного
автомобіля, ф. №2; подорожній лист
вантажного автомобіля у міжнародному
сполученні, ф. №1 (міжнародна);
товарно-транспортна накладна, ф. №1-ТН;
талон замовника, ф. №1-ТЗ.

У пункті 2 означеного Наказу зазначено,
що вважати обов'язковим застосування
вказаних форм первинного обліку всіма
суб'єктами господарської діяльності,
незалежно від форм власності.

Між тим, судом встановлено, що надана
позивачем та наявна у матеріалах
справи товарно-транспортна накладна
виписана із значними порушеннями
порядку заповнення
товарно-транспортних накладних,
оскільки у рядку «Пункт завантаження» -
не вказано повної адреси звідки
відвантажувався вантаж; у рядку «Пункт
розвантаження» - не вказано повної
адреси, за якою відбувалося
розвантаження; у рядку «Автомобіль» не
зазначено номера подорожнього листа до
якого виписується ТТН; у розділі
«Відомості про вантаж» не зазначено
порядковий номер та код вантажу, номер
вантажу за прейскурантом, назва
товарів, що перевозиться, одиниця
виміру товарів, кількість вантажу, що
перевозиться, ціна одиниці товарів,
загальна вартість кожного виду товару
по кожному рядку, вид тари, в якій
перевозиться товар, у разі, якщо товар
не упаковано ставиться «н/у», не
вказано спосіб визначення маси
вантажу; у рядку «Усього відпущено на
суму» не зазначено загальну вартість
вантажу; у рядку «Відпуск дозволив» - не
зазначено посаду особи, відповідальної
за відвантаження та правильність
заповнення бланка ТТН; у рядку
«Прийняв» - не зазначено посаду,
прізвище, ім»я та по-батькові, штамп і
підпис відповідальної особи.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд дійшов висновку
щодо відсутності підстав подані
позивачем документи, на підтвердження
правомірності формування податкового
кредиту, вважати первинними
бухгалтерськими документами, у
розумінні положень Закону України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні", тобто
документами, котрі підтверджували б
фактичне придбання позивачем товарів
від контрагента - ТОВ «ЛАМБО», фактичне
здійснення господарської операції, та
як наслідок надавали б позивачу право
на віднесення відповідних сум ПДВ до
складу податкового кредиту.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд
дійшов висновку щодо правомірності та
ґрунтовності донарахування Державною
податковою інспекцією у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
Товариству з обмеженою
відповідальністю «СОК ТРЕЙД» податку
на додану вартість у загальному
розмірі 176549грн. за період серпень 2013р.,
та зменшення від»ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов»язання та сумою податкового
кредиту поточного (звітного) періоду в
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013р. у розмірі
257795грн.

Вищевикладене спростовує твердження
позивача, наведені у позовній заяві та
викладені усно повноважними
представниками у судових засіданнях в
ході судового розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене та
оцінюючи надані сторонами по справі
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОК ТРЕЙД» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 28.11.2013р. №000592210
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
264824,00грн., та №000582210 щодо зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у
загальному розмірі 257795,00грн., не
обґрунтовані, документально не
підтверджені, не ґрунтуються на
положеннях чинного податкового
законодавства, отже задоволенню не
підлягають.

У зв'язку з тим, що у задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю,
витрати по сплаті судового збору у
сумі 487грн. 20коп. покладаються на
позивача, відповідно до положень ст.94
КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.4
ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОК ТРЕЙД» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 28.11.2013р. №000592210,
№000582210, відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 10 червня 2014 року.

Суддя
Харченко Ю.В.