Справа № 658/3139-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 658/3139-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції:
Терещенко О.Є.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
- Яковлєва О.В.,

суддів
- Бойко А.В., Танасогло
Т.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Відділу
держземагенства у
Великоолександрівському районі
Херсонської області на постанову
Каховського міськрайонного суду
Херсонської області від 29 липня 2013
року, у справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділу держземагенства у
Великоолександрівському району
Херсонської області, за участі третіх
осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 29 липня 2013
року, позов ОСОБА_1 до Відділу
держземагенства у
Великоолександрівському районі
Херсонської області, за участі третіх
осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про внесення
земельної ділянки, що зареєстрована за
кадастровим номером :07:030:0003 до
автоматизованої системи Державного
земельного кадастру - задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням відповідачем подано
апеляційну скаргу з якої вбачається
про порушення судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, а тому просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволені
позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції не досліджено процедуру
реєстрації державних актів на земельну
ділянку, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин та відмовлено в
задоволені клопотання про залучення
третьої особи ТОВ «Альянс», яка має
безпосереднє відношення до спірних
правовідносин, внаслідок чого зроблено
необґрунтований висновок щодо
задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 отримала Державний акт про
право власності на земельну ділянку
від 10 грудня 2003 року, площею 19,92 га., яка
розташована на території Брускинської
сільської ради
Великоолександрівського району, для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
якій надано кадастровий номер
:07:030:0003 та визначено її межі на
відповідному плані, згідно
розпорядження голови
Великоолександрівської
райдержадміністрації, та висновків
Великоолександрівського відділу
земельних ресурсів № 53 від 19 вересня
2003 року.

Після отримання державного акту
позивачем передано земельну ділянку в
оренду, на основі договору з ПСП
«Щедрий Лан» від 03 червня 2006 за №
4АА71600004. У відповідності до
вищевказаного договору ПСП «Щедрий
Лан» подано заяву до Держкомзему про
державну реєстрацію угоди про внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки. Держкомземом відмовлено у
задоволені вказаної заяви посилаючись
на те, що запис про належну ОСОБА_1
земельну ділянку не зареєстровано у
автоматизованій системі Державного
земельного кадастру, а за її
кадастровим номером зареєстровано
земельну ділянку громадянки ОСОБА_2,
про що орендар сповістив ОСОБА_1 листом
від 27 листопада 2012 року.

Позивач звернувся з заявою до
начальника головного управління
Держеземагенства у Херсонській
області від 09 квітня 2013 року про
визнання за ним права власності на
земельну ділянку, відповідно акту від 10
грудня 2003 року. За наслідком розгляду
заяви відповідачем відмовлено в
задоволені заяви, так як при
переоформленні сусідньої земельної
ділянки, що належить ОСОБА_3, відбулося
уточнення меж земельної ділянки
позивача та перенесено на її територію
частину охоронної зони кургану, а тому
позивачу рекомендовано зареєструвати
земельну ділянку з урахуванням змін у
встановленому законом порядку.

За наслідками встановлених обставин
судом першої інстанції зроблено
висновок, з яким погоджується судова
колегія, що технічна документація на
земельну ділянку, яка належить ОСОБА_4,
розроблена у передбаченому законом
порядку, а тому позивачем виконано всі
вимоги для внесення відомостей щодо
належної їй земельної ділянки та
зобов'язано відповідача перенести
відомості про земельну ділянку до
автоматизованої системи Державного
земельного кадастру.

Так, у відповідності до ст. 193
Земельного кодексу України, державний
земельний кадастр - єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах кордонів
України, їх цільове призначення,
обмеження у їх використанні, а також
дані про кількісну і якісну
характеристику земель, їх оцінку, про
розподіл земель між власниками і
користувачами.

Згідно ст. 204 Земельного кодексу
України, ведення Державного земельного
кадастру здійснюється відповідно до
закону.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про державний земельний
кадастр», внесення відомостей до
Державного земельного кадастру та
користування такими відомостями
здійснюється виключно на підставі та
відповідно до цього Закону.
Забороняється вимагати для внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру та користування такими
відомостями надання документів та
здійснення дій, прямо не передбачених
цим законом.

Відповідно до п.2 Розділу VII ЗУ «Про
державний земельний кадастр», земельні
ділянки, право власності (користування)
на які виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від присвоєння
їм кадастрового номера. У разі якщо
відомості про зазначені земельні
ділянки не внесені до Державного
реєстру земель, їх державна реєстрація
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) за заявою їх власників
(користувачів земельної ділянки
державної чи комунальної власності).
Внесення інших змін до відомостей про
ці земельні ділянки здійснюється після
державної реєстрації земельних
ділянок.

Відповідно до п. 4 Розділу VII ЗУ «Про
державний земельний кадастр», у разі
якщо земельні ділянки, обмеження
(обтяження) у їх використанні
зареєстровані до набрання чинності цим
Законом у Державному реєстрі земель,
відомості про такі земельні ділянки,
обмеження (обтяження) підлягають
перенесенню до Державного земельного
кадастру в автоматизованому порядку,
без подання заяв про це їх власниками,
користувачами та без стягнення плати
за таке перенесення. Відомості про інші
об'єкти Державного земельного
кадастру, що містяться в документації
із землеустрою та оцінки земель,
затвердженої та переданої до
Державного фонду документації із
землеустрою до 1 січня 2013 року,
підлягають перенесенню до Державного
земельного кадастру на безоплатній
основі центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері земельних відносин,та його
територіальними органами відповідно
їх до повноважень.

Відповідно до абзацу 3 п. 4 Розділу VII ЗУ
«Про державний земельний кадастр», у
разі якщо після перенесення інформації
про земельні ділянки з Державного
реєстру земель до Державного
земельного кадастру виявлені помилки у
визначенні площ та/або меж земельних
ділянок (розташування в межах
земельної ділянки частини іншої
земельної ділянки; невідповідність меж
земельної ділянки, вказаних у
Державному реєстрі земель, її дійсним
межам; невідповідність площі земельної
ділянки, вказаної у Державному реєстрі
земель, її дійсній площі у зв'язку із
зміною методів підрахунку (округлення);
присвоєння декільком земельним
ділянкам однакових кадастрових
номерів), такі помилки за згодою
власника земельної ділянки,
користувача земельної ділянки
державної чи комунальної власності
можуть бути виправлені на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) або за матеріалами
інвентаризації земель. Зміна меж
земельної ділянки при виправленні
вказаних помилок допускається за
письмовим погодженням з особами, яким
належить право власності (а щодо земель
державної та комунальної власності -
право користування) на суміжні
земельні ділянки. Відсутність згоди
власника земельної ділянки,
користувача земельної ділянки
державної чи комунальної власності на
виправлення вказаних помилок не є
підставою для відмови у перенесенні
відомостей про відповідну земельну
ділянку до Державного земельного
кадастру, надання відомостей про
земельну ділянку з Державного
земельного кадастру. Про виявлені
помилки центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері земельних відносин, письмово
безоплатно повідомляє власників
(користувачів) земельних ділянок.

Судовою колегією встановлено, що
предметом спору у справі є оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень
щодо відмови у внесенні відомостей про
земельну ділянку до автоматизованої
системи Державного земельного
кадастру.

В даному випадку, з об'єктивних
обставин вбачається, що позивачем
отримано державний акт про право
власності на земельну ділянку від 10
грудня 2003 року, та фактично використано
право власності на дану земельну
ділянку, шляхом передачі останньої у
користування третій особі, у
відповідності до договору, який
зареєстровано суб'єктом владних
повноважень, в період з 2006 року по 2012
рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
ОСОБА_1, належним чином зареєстровано
земельну ділянку у Державному реєстрі
земель, а тому відомості про дану
земельну ділянку підлягають
перенесенню до Державного земельного
кадастру в автоматизованому порядку,
без подання заяв про це та без
стягнення плати за таке перенесення.

Зміни, що виникли внаслідок
протиправних дій державного органу,
які не залежали від позивача та
призвели до виникнення помилок при
визначенні меж земельної ділянки та
повторення кадастрових номерів не є
підставою для відмови у перенесенні
відомостей про відповідну земельну
ділянку до автоматизованої системи
Державного земельного кадастру.

Також, судова колегія зазначає, що
відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його
положень із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України,
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З предмету позову вбачається, що
позивачем фактично оскаржено
протиправні дії відповідача щодо
внесених змін у межі належної їй
земельної ділянки та відсутності
відомостей про останню в
автоматизованій системі земельного
кадастру, а у прохальній частині позову
поставлено питання лише про внесення
змін до автоматизованої системи
земельного кадастру.

Тому, з огляду на вищевикладене колегія
суддів вважає за необхідне, з метою
повного захисту прав і інтересів
позивача, вийти за межі позовних вимог
та визнати протиправними такі дії
відповідача, оскільки саме останніми і
порушено права та інтереси.

Разом з тим, судова колегія звертає
увагу на наступне, що хоча судом першої
інстанції вірно вирішено спір по суті,
ним порушено правило предметної
підсудності.

Так, відповідно до ч.2 ст.18 КАС України,
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний
орган, орган влади Автономної
Республіки Крим, обласна рада,
Київська або Севастопольська міська
рада, їх посадова чи службова особа,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу
їхніх рішень, дій чи бездіяльності у
справах про адміністративні проступки
та справ, які підсудні місцевим
загальним судам як адміністративним
судам.

Судовою колегією встановлено, що позов
пред'явлено до органу державної влади
щодо оскарження його дій.

Колегія суддів вважає, що оскільки
позов пред'явлено до органу державної
влади то вказаний спір належить
розглядати окружному
адміністративному суду, а тому
Каховським міськрайонним судом
Херсонської області, як місцевим
загальним судом, порушено вимоги ч.2 ст.
18 КАС України щодо предметної
підсудності адміністративних справ, що
призвело до розгляду справи не
уповноваженим судом та є підставою для
безумовного скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні справи допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права, а тому це є
підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу
держземагенства у
Великоолександрівському районі
Херсонської області - задовольнити
частково.

Постанову Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 29 липня 2013
року - скасувати та прийняти у справі
нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до
Відділу держземагенства у
Великоолександрівському районі
Херсонської області, за участю третіх
осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Відділу
держземагенства у
Великоолександрівському районі
Херсонської області по відмові у
внесенні відомостей щодо земельної
ділянки ОСОБА_1 до автоматизованої
системи Державного земельного
кадастру.

Зобов'язати Відділ держземагенства у
Великоолександрівському районі
Херсонської області внести відомості
про належну ОСОБА_1 земельну ділянку,
площею 19,92 га., згідно державного акту
від 10 грудня 2003 року серії ХС №040408,
зареєстровану за кадастровим номером
:07:030:0003, та розташовану на
території Брускинської сільської ради
Великоолександрівського району
Херсонської області до
автоматизованої системи Державного
земельного кадастру без стягнення
плати за таке внесення, у відповідності
до заяви від 09 квітня 2013 року.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом 20 днів, після набрання нею
законною сили до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:

О.В.
Яковлєв

Судді:

А.В. Бойко

Т.М. Танасогло