Справа № 2а-3189/11
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 рокусправа № 2а-3189/11
(6а/205/28/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В.
Поплавського В.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року у
справі за заявою ОСОБА_1 про зміну
способу та порядку виконання постанови
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 червня 2011 року
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
про перерахунок пенсії та виплаті
додаткових пенсій,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровьска від 20 червня
2011 року у справі № 2а-3189/2011
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано дії Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська, стосовно
відмови по нарахуванню та виплаті
основної та додаткової пенсії ОСОБА_1,
як особі, яка стала інвалідом 2 групи,
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірі, передбаченому ст. 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
неправомірними. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська здійснити
перерахунок державної основної та
додаткової щомісячних пенсій ОСОБА_1,
як особі, що стала інвалідом 2 групи,
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірі, передбаченому ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням фактично виплаченої
суми, з 01 вересня 2010 року.

У зв'язку неможливістю виконання
рішення суду першої інстанції, 03
вересня 2013 року Державний виконавець
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області звернувся
до суду з поданням про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 вересня
2013 року вказана заява задоволена.
Стягнуто з Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська на користь ОСОБА_1
нараховану пенсію у розмірі 56497 грн. 26
коп.

Не погодившись з рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська оскаржила
його, шляхом надіслання апеляційної
скарги.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2013 року апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська - задоволено. Ухвалу
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 вересня 2013 року
- скасовано та прийнято нову, якою
відмовити в задоволенні подання
державного виконавця про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

13 січня 2014 року ОСОБА_1, подав
заяву про зміну способу і подядку
виконання постанови Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 червня 2011 року.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 17 лютого
2014 року у задоволенні заяви про зміну
чи встановлення способу і порядку
виконання судового рішення було
відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин
справи, просить скасувати ухвалу та
прийняти нову ухвалу, якою
задовольнити заяву в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається,
що постановою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровьска від 20 червня
2011 року у справі № 2а-3189/2011
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано дії Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська, стосовно
відмови по нарахуванню та виплаті
основної та додаткової пенсії ОСОБА_1,
як особі, яка стала інвалідом 2 групи,
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірі, передбаченому ст. 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
неправомірними. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська здійснити
перерахунок державної основної та
додаткової щомісячних пенсій ОСОБА_1,
як особі, що стала інвалідом 2 групи,
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірі, передбаченому ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням фактично виплаченої
суми, з 01 вересня 2010 року.

За приписами пункту другого
частини четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини
постанови Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 червня 2011
року та наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин позивач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті
263 КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається,
що виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись пунктом 1 частини 1
статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський