Справа № 266/2888/13-а
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Курбанов Н.М.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року справа № 266/2888/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Приміщення суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Лях О.П., Нікуліна О.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Приморського районного
суду м. Маріуполя від 28 січня 2014 р. у
справі № 266/2888/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Приморського району Маріупольської
міської ради про визнання дій
протиправними та стягнення
одноразової допомоги за шкоду,
причинену здоров'ю, внаслідок
Чорнобильської катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.07.2013 року звернувся з позовом
до Управління праці та соціального
захисту населення Приморського району
Маріупольської міської ради про
визнання дій протиправними та
стягнення одноразової допомоги за
шкоду причинену здоров'ю, внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
1-ої категорії, а також інвалідом з
04.09.1995 року 3 групи. 20.09.2012 року йому
встановлена третя група інвалідності
безстроково, яка пов'язана з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Перебуває на
обліку у відповідача з 30.10.2000 р., як
інвалід 3 групи. Оскільки, він є
учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильської АЕС у 1986 р.
та інвалідом 3 групи, у зв'язку з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, то має право на виплату
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі
встановленому ст. 48 Закону України
Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи». Підчас
встановлення йому вперше 3 групи
інвалідності він працював на шахті
«Новодзержинська» і ніякої
одноразової компенсації, як учасник
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на цьому
підприємстві, не отримав. Інформація
про нарахування та виплату йому
компенсацій в архівах підприємства
відсутня.

Також він звернувся до відповідача
щодо виплати йому одноразової допомоги
за шкоду, спричинену здоров'ю,
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
листом від 18.03.2013 року відповідач
повідомив його, що відсутні
законодавчі підстави для виплати
одноразової компенсації за шкоду,
причинену здоров'ю, внаслідок
Чорнобильської катастрофи передбачені
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Про те, що йому не сплачена одноразова
компенсація, як учаснику ліквідації
наслідків на ЧАЕС, який став інвалідом
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
він дізнався з листа від 15.05.2013 р. ТВД
«Шахта імені Святої Матрони
Московської» (колишня шахта
«Новодзержинська»

Просить визнати протиправними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Приморського району
Маріупольської міської ради в частині
не нарахування та невиплати
одноразової допомоги за шкоду
причинену здоров'ю, внаслідок
Чорнобильської катастрофи та стягнути
з відповідача на його користь
невиплачену одноразову допомогу за
шкоду, причинену здоров'ю, внаслідок
Чорнобильської катастрофи у розмірі 30
мінімальних заробітних плат виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати
на момент виплати.

Постановою Приморського районного
суду м. Маріуполя від 28 січня 2014 р. у
справі № 266/2888/13-а у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права. В обґрунтування апеляційної
скарги вказує, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
інвалідом 3 групи, а тому відповідно до
ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 30
мінімальних заробітних плат
встановленому Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Вважає, що
постанова суду підлягає скасуванню, а
позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_2 04.09.1995 року встановлена 3 група
інвалідності внаслідок
Чорнобильської катастрофи, з 01.11.2000
року він знаходиться на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Приморського району
Маріупольської міської ради, як
постраждалий внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії 3 групи
інвалідності.

20.09.2012 року позивачу встановлена
безстроково 3 групи інвалідності
наслідок Чорнобильської катастрофи.

Абзацом четвертим ч. 1 ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується інвалідам
ІІI групи в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат.

Відповідно ч. 6 ст. 48 цього Закону
виплати, зазначені в цій статті,
проводяться протягом одного місяця з
дня встановлення інвалідності чи
смерті потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що з
зазначеним позовом ОСОБА_2 звернувся
09.07.2013 року проте, вперше позивачу 3
групу інвалідності встановлено 04.09.1995
року, на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Приморського району Маріупольської
міської ради він знаходиться з 30.10.2000
року.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами, внесеними розділом XII
„Прикінцеві положення" Закону України
від 07 липня 2010 року № 2453-УІ «Про
судоустрій і статус суддів», який
набрав чинності 30 липня 2010 року)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Із наведеного вбачається, що позивач
про невиплату одноразової
компенсації, як учасник ліквідації
наслідків аварії ЧАЕС, який став
інвалідом знав з 1995 р., коли йому
вперше встановили групу інвалідності
і ним не було отримано одноразової
компенсації, при цьому, ним не
зазначено причини пропуску строку
звернення до адміністративного суду з
позовом та не надано клопотання про
його поновлення.

Відповідно до пункту 14 постанови
Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.08 р., у разі
відсутності підстав для визнання
поважною причини пропуску строку
звернення до суду та встановлення
факту порушення права суд відмовляє в
його захисті саме з підстав пропуску
строку.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Колегія суддів зазначає, що
звернувшись 09.07.2013 року з позовними
вимогами про стягнення одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, позивачем пропущено
процесуальний строк звернення до суду,
оскільки така допомога виплачується
протягом місяця з дня встановлення
відповідної групи інвалідності (група
інвалідності встановлена позивачу
04.09.1995 року), в матеріалах справи
відсутнє клопотання про поновлення
процесуального строку на звернення до
суду з зазначеними позовними вимогами,
а також, будь-які докази, які
підтверджують, що строк пропущено з
поважної причини.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що позивачем пропущено строк,
встановлений для звернення до
адміністративного суду з позовними
вимогами про захист порушеного права,
встановлений зазначеною нормою
процесуального Закону.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для скасування
постанови та залишення позову без
розгляду.

Керуючись статтями 24, 99-100, 160, 167, 184, 195,
196, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Скасувати постанову Приморського
районного суду м. Маріуполя від 28 січня
2014 р. у справі № 266/2888/13-а.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Приморського району Маріупольської
міської ради про визнання дій
протиправними та стягнення
одноразової допомоги за шкоду,
причинену здоров'ю, внаслідок
Чорнобильської катастрофи - залишити
без розгляду.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

О.П. Лях

О.А. Нікулін