Справа № 826/20664/13-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі: Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-люкс» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про
скасування рішення, стягнення надміру
сплачених платежів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт-люкс»
звернулося в Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, в якому просило:

- визнати незаконними та протиправними
дії Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
при винесенні рішення про корегування
митної вартості товарів № 100250000/2013/600770/2
від 25.09.2013 року;

- скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці міністерства
доходів і зборів України про
коригування митної вартості товару
№100250222/2013/600770/2 від 25.09.2013 року

- стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-люкс»
надмірно сплачених коштів у розмірі: 21
312, 66 гривень, з яких ввізного мита - 6
465,08 грн. та ПДВ - 14 847,58 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 лютого 2014 року позов задоволено
частково, а саме: визнано протиправним
та скасувано рішення Київської
регіональної митниці про коригування
митної вартості товару від від 25.09.2013р.
№ 100250000/2013/600770/2. Рішення суду
вмотивовано тим, що митним органом не
були спростовані правильність
визначення позивачем митної вартості
товару за ціною договору та б'єктивна
можливість застосування першого
методу визначення митної вартості
товару.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

На думку апелянта, постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову -
залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
17 березня 2011 року між «NINGBO JIANGBEI ELEX
ІМР.&ЕХР.СО.,LTD» (Китай, Продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс»
(Покупець) було укладено контракт № SEL
11, відповідно до умов якого, Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар за кількістю, асортиментом і
вартістю узгодженими сторонами в
інвойсі щодо кожної поставки.

25.09.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» до
митного оформлення надано митну
декларацію форми МД-2 № 100250000/2013/071723 з
визначеною митною вартістю на підставі
ст. ст. 57-58 Митного кодексу України з
використанням основного методу - за
ціною договору (вартість операції).

На підтвердження заявленої митної
вартості товару позивачем під час
митного оформлення було надано
Київській регіональній митниці
передбачені Митним кодексом України
документи, зокрема: контракт SEL11 від 17
березня 2011 року (а.с. 30-33), інвойс від
14.08.2013 року (а.с. 53), довідка про
транспортні витрати від 19.09.2013 року з
посиланням, що вантаж додатково не
страхувався (а.с. 69), додаткова угода № 2
від 12.10.2011 року (а.с. 36-37), додаткова угода
№ 11 від 19.07.2013 року (а.с. 52), договір про
транспортно-експедиційні послуги
08/01/2013 від 08.01.2013 pоку (а.с. 57-64), CMR 1575 від
25.09.2013 pоку (а.с. 56), коносамент ZENNLAQB333360
від 19.08.2013 року (а.с. 55), Пакувальний лист
EX13UA6202-1 від 14.08.2013 pоку (а.с. 54), висновок
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією В-4962/2 від 23.09.2013 року (71-73);
податкові накладні на такі ж товари
оформленні раніше (а.с. 101-111),
калькуляції від виробника (а.с. 81-93),
прайс-лист від виробника (а.с. 86),
сторінки каталога виробника (а.с. 94-98).

Після перевірки та обробки ВМД та
зазначених вище документів посадова
особа МП «Західний» внесла зазначені
документи до електронної бази та
пізніше надіслала факсом повідомлення
про необхідність надати додаткові
документи (декларація країни
відправлення), оскільки надані для
митного оформлення документи містять
неповні дані, а саме відсутні відомості
про перевізника HD Logistic Management Ltd у
транспортних документах (коносаменті
та CMR).

Позивач не надав експортну декларацію
країни відправлення, у зв'язку з чим
Київською регіональною митницею було
прийняте Рішення про коригування
митної вартості товарів 25.09.2013р. №
100250000/2013/600770/2 із застосуванням методу №
2Г (резервний метод).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визначені задекларованої
ним митної вартості товару за основним
методом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49, 50 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Згідно ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті. При цьому, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Статтею 51 Митного кодексу України
передбачено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ним самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Із змісту ч. 3 ст. 53 та ст. 54, 58 Митного
кодексу України слідує, що митний орган
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, під час здійснення
контролю за правильністю визначення
задекларованої позивачем митної
вартості товару, відповідачем було
проаналізовано інформацію, що
містилась у товарно-супровідних
документах, та через те, що надані для
митного оформлення документи містять
неповні дані, а саме в коносаменті
відсутні найменування перевізника HD
Logistic Management Ltd посадовою особою МП
«Західний» 25.09.2013 року було надіслано
позивачу факсом повідомлення про
необхідність надати додаткові
документи (декларацію країни
відправлення) (том ІІ а.с. 50).

На дане повідомлення митного органу,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» було
надано лист від перевізника HD Logistic
Management Ltd (том ІІ а.с. 52).

Факт відправлення позивачем
вищезазначеного листа HD Logistic Management Ltd
та факт його отримання відповідачем
підтверджується електронними
повідомленнями (том ІІ а.с. 53).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені ч. 2
ст. 53 МК. Подані документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, які чітко
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач,
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення і не
довів правомірності винесення ним
спірного рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що відповідач не підтвердив належними
доказами та аргументованими доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про визнання протиправним та
скасування рішення Київської
регіональної митниці про коригування
митної вартості товару від від 25.09.2013р.
№ 100250000/2013/600770/2.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 2
червня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.