Справа № 826/1526/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2014 року 09 год. 17 хв.
№ 826/1526/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справуза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Бадагоні-Україна»до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києвіпро
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 28
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Бадагоні-Україна» (далі - позивач, ТОВ
«Бадагоні-Україна») з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 28
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що він
категорично не погоджується з висновки
Акта ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 14.10.2013р. №
256/1-22-07/34934416, складеного за результатами
проведення документальної планової
виїзної перевірки ТОВ
«Бадагоні-Україна» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011р. по
31.12.2012р., документально та нормативно не
підтверджуються. Зокрема, на думку
позивача, відсутні жодні підстави для
висновку про завищення підприємством
витрат за 2012 рік на суму 914 471, 00 грн. Крім
того, позивач наголошує на тому, що на
момент проведення перевірки були
надані всі податкові накладні та інші
первинні документи, наявність яких
спростовує висновки відповідача про
порушення ТОВ «Бадагоні-Україна» норм
п. 198.3 і п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України.
Відповідач проти позову заперечував,
надавши суду письмові від 08.04.2014р. б/н. В
обґрунтування своїх заперечень
відповідач посилається на те, що
працівниками ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві була
проведена документальна планова
виїзна перевірка ТОВ
«Бадагоні-Україна» (ідентифікаційний
код 34934416) з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011р. по
31.12.2012р., за результатами якої складений
Акт від 14.10.2013р. № 256/1-22-07/34934416. Згідно
висновків цього Акта перевірки ТОВ
«Бадагоні-Україна» допустило
порушення норм пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2,
пп. 138.10.3 п. 138.10, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.4
ст. 138 та п. 198.3 в п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження підприємством
податку на прибуток за 4-ий квартал 2011
року на суму 301 546, 00 грн. і за 2012 рік на
суму 539 828, 00 грн., та заниження податку
на додану вартість за звітні періоди
жовтень і грудень 2011 року, січень,
березень-квітень, червень-серпень,
жовтень і грудень 2012 року на загальну
суму 841 290, 00 грн. До вчинення
підприємством порушення наведених
норм податкового законодавство
призвело наступне: 1) за наслідками
списання в бухгалтерському обліку
повернених товарів ТОВ
«Бадагоні-Україна» одночасно не
зменшило витрати, які були
задекларовані у податковій звітності з
податку на прибуток підприємства за 2012
рік на загальну суму 724 779, 00 грн.; 2)
завищено витрати за 14-ий квартал. 2011
року на суму 1 311 069, 00 грн. і за 2012 рік на
суму 1 845 831, 00 грн., та податковий кредит
на загальну суму 509 706, 00 грн. за звітні
періоди жовтень-грудень 2011 року,
січень-грудень 2012 року у зв'язку з
отриманням маркетингових послуг, що не
підтверджено належними первинними
документами; 3) при опрацюванні
відомостей з інформаційної бази даних
встановлено розбіжності по
податковому кредиту по
взаємовідносинах з рядом
підприємств-постачальників (ТОВ «Рабен
Україна», ТОВ «Фоззі-Фуд», ПП
«Білла-Україна», ТОВ «Метро Кеш енд
Керрі Україна», ТОВ «Торгівельний
будинок «Амстор», ТОВ «Ашан Україна
Гіпермаркет», ТОВ «Новус Україна», ТОВ
«МАРАМАКС», ТОВ «Фудмаркет», ТОВ
«Адвентіс», ПП «Юта» та ін.) в бік його
завищення, всього на загальну суму 237 974,
00 грн. За наслідками проведеної
перевірки, та з урахуванням
розглянутих на комісії зі спірних
питань заперечень платника податків на
висновки Акта перевірки, ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Мнідоходів у
м. Києві винесені оскаржувані
податкові повідомлення-рішення від
повністю відповідає вимогам
податкового законодавства.
В призначених судових засіданнях у
справі представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив їх
Представник відповідача в судових
засіданнях заперечував проти позовних
вимог та просив відмовити в їх
05 травня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження на підстав ч. 6
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
В ході судового розгляду було
встановлено, що протягом періоду з
19.08.2013р. по 30.09.2013р. згідно норм пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу
України та на підставі Наказів ДПІ від
05.08.2013р. № 462 і від 16.09.2013р. № 869, та
направлень на перевірку від 19.08.2013р.,
працівниками ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві була
проведена документальна планова
виїзна перевірка ТОВ
«Бадагоні-Україна» (ідентифікаційний
код 34934416) з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011р. по
31.12.2012р., за результатами якої складений
Акт від 14.10.2013р. № 256/1-22-07/34934416 (далі - Акт
Перелік первинних і розрахункових
документів, податкової звітності
позивача, а також інших документів, що
були використані працівником
відповідача під час проведення
вказаної документальної перевірки
міститься на стор. 5-6 цього Акта
В ході проведення вказаної
документальної перевірки позивача
перевіряючими встановлено, що за
період з 01.10.2011р. по 31.12.2012р. ТОВ
«Бадагоні-Україна» задекларовано
валові витрати на загальну суму 62 698 232,
00 грн. При цьому перевіркою повноти
визначення валових витрат за вказаний
період виявлено їх завищення всього на
суму 3 881 679, 00 грн., в тому числі за 4-ий
квартал 2011 року в сумі 1 311 069, 00 грн., за
2012 рік в сумі 2 570, 610, 00 грн., до чого, на
думку перевіряючих, призвело наступне:
1) під час дослідження перевіряючими
договорів, видаткових накладних,
авансових звітів, виписок банку та
журналів ордерів по бухгалтерським
рахункам 631 «Розрахунки з вітчизняними
постачальниками», 311 «Поточні рахунки в
національній валюті», 90 «Собівартість
реалізації», встановлено завищення
«Бадагоні-Україна» показника витрат
на собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг) у рядку 05.1 Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2012 рік у сумі 914 471, 00
грн. А саме протягом 2012 року певні
контрагенти-покупці повернули ТОВ
«Бадагоні-Україна» раніше реалізовані
останнім товари, у зв'язку з чим
підприємство зменшило доходи у
вищенаведеному періоді на загальну
суму 1 524 119, 00 грн. За результатами
порівняння даних бухгалтерського і
податкового обліків працівниками ДПІ
встановлено, що Товариство натомість
не зменшено витрати за 2012 рік, які були
задекларовані ним при списанні
повернених товарів на загальну суму 724
В бухгалтерському обліку зазначена
операція відображена проводками
рахунків бухгалтерського обліку Дт 28
На думку працівників відповідача ТОВ
«Бадагоні-Україна» в порушення норм пп.
138.1.1 п.138.1, п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України зависило валові
витрати за 2012 рік на суму 724 779, 00 грн.
внаслідок не проведення самостійного
коригування у Податковій декларації з
податку на прибуток підприємства за 2012
рік показника рядку 05.1 такої
Декларацій «Собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг)» на аналогічну суму у
зв'язку з отриманням (поверненням)
товарів від покупців, які були
реалізовані у попередніх періодах.
При цьому в ході дослідження описової
частини Акта перевірки судом
встановлено допущення працівниками
відповідача в тексті цього Акта
перевірки (на стор. 12), описки в сумі
заниження витрат за 2012 рік, а саме:
замість 724 779, 00 грн. зазначено 914 471, 00
грн., що натомість не вплинуло на
визначення загальної суми заниження
валових витрат підприємством за 2012 рік
у розмірі 2 570 610, 00 грн.
2) під час дослідження перевіряючими
банківських виписок,
товарно-транспортних накладних, актів
виконаних робіт, довіреностей,
відомостей по балансовим рахункам № 311
«Поточні рахунки в національній
валюті», № 313 «Інші рахунки в банку в
національній валюті», № 93 «Витрати на
збут», встановлено завищення
задекларованих ТОВ «Бадагоні-Україна»
показника адміністративних витрат у
рядку 06.3 «Витрати на збут» Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2012 рік всього на
загальну суму 3 156 900, 00 грн., в т.ч. за 4-ий
квартал 2011 року в сумі 1 311 069, 00 грн. та за
2012 рік - 1 845 831, 00 грн.
На думку перевіряючих ТОВ
«Бадагоні-Україна» в порушення норм
пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 і пп. 138.10.3 п.
138.10 ст. 138 Податкового кодексу України
віднесло до складу валових витрат
витрати, пов'язані з отриманням
маркетингових послуг на загальну суму 3
156 900, 00 грн. (а саме: за 4-ий квартал 2011
року в сумі 1 311 069, 00 грн. та за 2012 рік в
сумі 1 845 831, 00 грн.), які не були
підтверджені відповідними первинними
документами, та підприємством не
доведено використання таких
маркетингових послуг у власній
господарській діяльності.
Крім того, в ході здійснення перевірки
позивача працівниками ДПІ зафіксовано,
що за період з 01.10.2011р. по 31.12.2012р. ТОВ
«Бадагоні Україна» задекларувало
податкового кредиту з податку на
додану вартість на загальну суму 11 206 257,
00 грн. При цьому перевіркою повноти
визначення податкового кредиту за
вказаний період виявлено його
завищення всього на суму 867 108, 00 грн., в
т.ч. за жовтень 2011 року в сумі 241 641, 00
грн., за листопад 2011 року - 58 670, 00 грн., за
грудень 2011 року - 161 739, 00 грн., за січень
2012 року - 60 858, 00 грн., за лютий 2012 року - 29
702, 00 грн., за березень 2012 року - 58 325, 00
грн., за квітень 2012 року - 70 148, 00 грн., за
травень 2012 року - 59 889, 00 грн., за червень
2012 року - 19 115, 00 грн., за липень 2012 року -
18 024, 00 грн., за серпень 2012 року - 688, 00 грн.,
за вересень 2012 року - 598, 00 грн., за
жовтень 2012 року - 23 489, 00 грн., за листопад
2012 року - 26 123, 00 грн. та за грудень 2012
року в сумі 38 099, 00 грн., до чого, на думку
перевіряючих, призвело наступне:
1) в порушення норм п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України від ТОВ
«Бадагоні-Україна» завищено
податковий кредит з податку на додану
вартість на загальну суму 509 706, 00 грн., в
т.ч. за жовтень 2011 року в сумі 60 758, 00 грн.,
за листопад 2011 року - 58 670, 00 грн., за
грудень 2011 року - 142 786, 00 грн., за січень
2012 року - 49 176, 00 грн., за лютий 2012 року - 29
702, 00 грн., за березень 2012 року - 48 325, 00
грн., за квітень 2012 року - 60 228, 00 грн., за
травень 2012 року - 59 889, 00 грн., за червень
2012 року - 19 115, 00 грн., за липень 2012 року - 18
024, 00 грн., за серпень 2012 року - 688, 00 грн.,
за вересень 2012 року - 598, 00 грн., за
жовтень 2012 року - 23 489, 00 грн., за листопад
2012 року - 26 123, 00 грн. та за грудень 2012
року в сумі 31 563, 00 грн., внаслідок
включення до складу податкового
кредиту за аналогічні періоди сум
податку на додану вартість з вартості
отриманих маркетингових послуг, що не
пов'язані з господарською діяльністю
підприємства та не підтверджуються
Письмові пояснення з питання
виявленого порушення посадовими
особами перевіряємого підприємства
працівникам податкової інспекції не
2) в порушення вимог п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198,
п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України ТОВ «Бадагоні-Україна»
завищено податковий кредит з податку
на додану вартість на загальну суму 237
974, 00 грн., в т.ч. за жовтень 2011 року на
суму 180 883, 00 грн., за грудень 2011 року - 18
953, 00 грн., за січень 2012 року - 11 682, 00 грн.,
за березень 2012 року - 10 000, 00 грн., за
квітень 2012 року - 9 920, 00 грн. та за
грудень 2012 року - суму 6 536, 00 грн. у
зв'язку з віднесенням до складу
податкового кредиту за вказані звітні
періоди сум податку на додану вартість
по податковим накладним
контрагентів-продавців, по яким
виявлені розбіжності по податковому
кредиту і податковими зобов'язаннями з
Зокрема, при опрацюванні інформаційної
бази даних ДПІ у Голосіївському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві встановлено
розбіжності по задекларованим сумам
податкового кредиту і податкових
зобов'язань по наступним
контрагентам-продавцям:
- за звітний період жовтень 2011 року: 1)
продавець ТОВ «Рабен Україна»
(ідентифікаційний код 32306522), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 6 049, 21 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 16
686, 35 грн., - розбіжність складає 10 637, 14
грн.; 2) продавець ТОВ «Фоззі-Фуд»
(ідентифікаційний код 32294926), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 4 623, 64 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 12
956, 98 грн., - розбіжність складає 8 333, 34
грн.; 3) продавець ПП «Білла-Україна»
(ідентифікаційний код 25288083), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 8 891, 65 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 17
821, 66 грн., - розбіжність складає 8 930, 01
грн.; 4) продавець ТОВ «Метро Кеш енд
Кері Україна» (ідентифікаційний код
32049199), сума задекларованого
податкового зобов'язання становить 30
105, 78 грн., сума задекларованого
перевіряємим підприємством
податкового кредиту - 83 735, 93 грн., -
розбіжність складає 53 630, 15 грн.; 5)
продавець ТОВ «Торгівельний будинок
«Амстор» (ідентифікаційний код 32516492),
сума задекларованого податкового
зобов'язання становить 16 374, 85 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 29
041, 52 грн., - розбіжність складає 12 666, 67
грн.; 6) продавець ТОВ «Ашан
Україна Гіпермаркет»
(ідентифікаційний код 35442481), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 0, 00 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 42
195, 98 грн., - розбіжність складає 42 195, 98
грн.; 7) продавець ТОВ «Новус Україна»
(ідентифікаційний код 36003603), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 0, 00 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 9
666, 67 грн., - розбіжність складає 9 666, 67
грн.; 8) продавець ТОВ «МАРАМАКС»
(ідентифікаційний код 36019770), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 0, 00 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 28
280, 00 грн., - розбіжність складає 28 280, 00
грн.; 9) продавець ТОВ «Фудмаркет»
(ідентифікаційний код 36387233), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 4 658, 43 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 11
201, 76 грн., - розбіжність складає 6 543, 33
- за звітний період грудень 2011 року: 1)
продавець ТОВ «Метро Кеш енд Кері
Україна» (ідентифікаційний код 32049199),
сума задекларованого податкового
зобов'язання становить 85 609, 97 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 97
609, 97 грн., - розбіжність складає 12 000, 00
грн.; 2) продавець ТОВ «Адвентіс»
(ідентифікаційний код 35275230), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 6 668, 32 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 13
621, 78 грн., - розбіжність складає 6 953, 46
- за звітний період січень 2012 року:
продавець ТОВ «Фудмаркет»
(ідентифікаційний код 36387233), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 1 565, 59 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 13
247, 26 грн., - розбіжність складає 11 681, 67
- за звітний період березень 2012 року:
продавець ТОВ «МАРАМАКС»
(ідентифікаційний код 36019770), сума
задекларованого податкового
зобов'язання становить 0, 00 грн., сума
задекларованого перевіряємим
підприємством податкового кредиту - 10
000, 00 грн., - розбіжність складає 10 000, 00
- за звітний період квітень 2012 року:
продавець ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3), сума задекларованого
податкового зобов'язання становить 133,
33 грн., сума задекларованого
перевіряємим підприємством
податкового кредиту - 10 053, 33 грн., -
розбіжність складає 9 920, 00 грн.;
- за звітний період грудень 2012 року:
продавець ПП «Юта» (ідентифікаційний
код 24996694), сума задекларованого
податкового зобов'язання становить 0, 00
грн., сума задекларованого
перевіряємим підприємством
податкового кредиту - 6 536, 00 грн., -
розбіжність складає 6 536, 00 грн.
Письмові пояснення з питання виявлених
порушень посадовими особами
перевіряємого підприємства
працівниками податкової інспекції не
В розділі 4 «Висновок» Акта перевірки
від 14.10.2013р. № 256/1-22-07/34934416 перевіряючий
встановив порушення ТОВ
«Бадагоні-Україна», зокрема, наступних
норм законодавства України: пп. 14.1.27 п.
14.1 ст. 14, п. 138.2, пп. 138.10.3 п. 138.10, пп. 138.1.1 п.
138.1, п. 138.4 ст. 138 та п. 198.3 в п. 198.6 ст. 198, п.
201.10 ст. 201 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження підприємством
податку на прибуток на загальну суму 841
374, 00 грн. (в т.ч. за 4-ий квартал 2011 року на
суму 301 546, 00 грн. і за 2012 рік на суму 539 828,
00 грн.), та заниження податку на додану
вартість за звітні періоди жовтень і
грудень 2011 року, січень,
березень-квітень, червень-серпень,
жовтень і грудень 2012 року на загальну
суму 841 290, 00 грн. (в т.ч. за жовтень 2011
року в сумі 241 641, 00 грн., за грудень 2011
року - 220 409, 00 грн., за січень 2012 року - 60
858, 00 грн., за березень 2012 року - 72 951, 00
грн., за квітень 2012 року - 70 148, 00 грн., за
червень 2012 року - 79 004, 00 грн., за липень
2012 року - 7 282, 00 грн., за серпень 2012 року -
688, 00 грн., за жовтень 2012 року - 24 087, 00 грн.
та за грудень 2012 року в сумі 64 222, 00 грн.).
Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
скористався своїм правом на подання
письмових заперечень на висновки цього
Акта перевірки (заперечення позивача
від 16.10.2013р. № 46/13)
За результатами розгляду заперечень
платника податків від 16.10.2013р. та
наданих ним додаткових первинних
документів висновки Акта перевірки
були скасовані в частині встановлення
порушень завищення валових витрат і
податкового кредиту з податку на
додану вартість, що були сформовані
підприємством в результаті отримання
маркетингових послуг, а в решті
висновків - залишені без змін, про що
підприємство повідомлено листом ДПІ
від 23.10.2013р. № 6373/10/22-07.
28 жовтня 2013 року ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві на
підставі Акта перевірки від 14.10.2013р. №
256/1-22-07/34934416 та з урахуванням
розглянутих заперечень підприємства
прийняла наступні спірні у даній
справі податкові повідомлення-рішення:
пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу
України та відповідно до п. 123.1 ст. 123
цього Кодексу, за порушення вимог п. 138.4
ст. 138 Податкового кодексу України,
визначило ТОВ «Бадагоні-Україна» суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 190 254, 00 грн., в т.ч. 152
203, 00 грн. - основний платіж, 38 051, 00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції;
пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу
України та відповідно до п. 123.1 ст. 123
цього Кодексу, за порушення вимог п. 198.3
і п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, визначило
ТОВ «Бадагоні-Україна» суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 284 905, 00 грн., в т.ч. 227
924, 00 грн. - основний платіж, 56 981, 00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.
Рішенням Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 30.12.2013р. №
14665/7/26-15-10-04, винесеного за результатом
розгляду первинної скарги ТОВ
«Бадагоні-Україна» на податкові
повідомлення-рішення від 28.10.2013р. №
і № , дана скарга позивача
була залишена без задоволення, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення - відповідно без
змін. При цьому в тексті цього Рішення
про результати розгляду первинної
скарги зазначено, що в період
проведення документальної перевірки
до ТОВ «Бадагоні-Україна» надавалися
запити ДПІ від 27.08.2013р. і від 02.09.2013р.
щодо надання документів для
підтвердження відображених показників
у поданій податковій звітності, однак,
до перевірки не були надані первинні
документи по коригуванню податку на
прибуток та розбіжностей з податку на
додану вартість.

При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.

Нормами п. 152.1 ст. 152 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), який набрав
чинності 01 січня 2011 року, визначено, що
податок нараховується платником
самостійно за ставкою, визначеною
пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, від
податкової бази, визначеної згідно зі
статтею 149 цього Кодексу, якою, в свою
чергу визнається грошове вираження
прибутку як об'єкта оподаткування,
визначеного згідно із статтею 134 цього
Кодексу, з урахуванням положень статей
135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Згідно п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом
оподаткування податком на прибуток
підприємства є: прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу;
дохід (прибуток) нерезидента, що
підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

В розумінні пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК
України «витрати» - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Одночасно згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
цього Кодексу «господарська
діяльність» - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємства,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
цього Кодексу).

Згідно абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Також, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Одночасно нормою п. 152.3 ст. 153 цього
Кодексу передбачено, що доходи і
витрати нараховуються з моменту їх
виникнення згідно з правилами,
встановленими цим розділом, незалежно
від дати надходження або сплати коштів,
якщо інше не встановлено цим розділом.

Зокрема, у п. 138.4 ст. 138 цього Кодексу
зазначено, що витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

З наведених законодавчих положень
випливає, що право на зменшення об'єкта
оподаткування податку на прибуток на
суму понесених витрат надається
добросовісним платникам для
компенсації витрат, понесених у
процесі здійснення реальної
економічної діяльності, за умови
наявності належного документального
підтвердження виконання господарської
операції (аналогічна позиція викладена
в ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 27.06.2013 р. № К/9991/45893/12).

При цьому пунктом 44.1 ст. 44 ПК України
встановлено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.

В силу присів п. 44.2 ст. 44 ПК України для
обрахунку об'єкта оподаткування
платник податку на прибуток має
використовувати дані бухгалтерського
обліку щодо доходів та витрат з
врахуванням положень цього Кодексу.

Правові засади правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні
запроваджені Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №
996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV).

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону
№ 996-ХІV (в редакції на момент спірних
правовідносин) бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо (ч. 3 ст. 9
Закону № 996-ХІV).

Господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені (ч. 5 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Як вбачається з наявних матеріалів
справи (а саме: Акта перевірки та
Рішення про результати розгляду
первинної скарги) в 2012 році ТОВ
«Бадагоні-Україна» самостійно
відкоригувало розмір валових витрат на
суму 189 692, 00 грн. у зв'язку з поверненням
контрагентами-продавцями раніше
реалізованих позивачем товарів на
загальну суму 914 471, 00 грн. Також
підприємством зменшило розмір валових
доходів за 2012 рік на суму 1 524 119, 00 грн.
Разом з тим, в ході порівняння даних
податкової звітності з податку на
прибуток за 2012 рік з даними
бухгалтерського обліку підприємства
працівниками відповідача встановлено,
що позивач не зменшив розмір валових
витрат у ряд. 05.2 «Собівартість
реалізованих товарів …» Податкової
декларації на суму первісно списаних
за результатами продажу, та згодом
повернутих в межах 2012 року товарів у
розмірі 724 779, 00 грн.

Відповідно до письмових пояснень
позивача від 16.04.2014р. № 28/14, наданих до
канцелярії суду без жодного
документального підтвердження,
внаслідок збоїв в роботі програми
бухгалтерського обліку (1С) при
проведенні операцій з повернення
товарів від покупців не були зменшені
витрати на суми собівартості, а
збільшені доходи, що по суті не змінює
кінцевий обрахунок податку на
прибуток.

Пунктом 140.2 ст. 140 ПК України (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що у разі
якщо після продажу товарів, виконання
робіт, надання послуг здійснюється
будь-яка зміна суми компенсації їх
вартості, в тому числі перерахунок у
випадках повернення проданих товарів
чи права власності на такі товари
(результати робіт, послуг) продавцю,
платник податку - продавець та платник
податку - покупець здійснюють
відповідний перерахунок доходів або
витрат (балансової вартості основних
засобів) у звітному періоді, в якому
сталася така зміна суми компенсації.

При цьому жодних документальних
доказів на підтвердження фактів
збільшення за даними бухгалтерського
обліку розміру доходів за 2012 рік та/або
зменшення розміру валових витрат на
суму вартості повернутих товарів, а
також здійснення підприємством
уточнення показників валових витрат і
валових доходів, задекларованих в
податковій декларації з податку на
прибуток підприємства за 2012 рік, в
порядку передбаченому ст. 50 ПК України,
позивач суду не пред'явив.

Також, суд не бере до уваги посилання
позивача на показники податкових
декларацій з податку на додану
вартість за 2012 рік, оскільки обчислення
і декларування податкового
зобов'язання з податку на прибуток
здійснюється за даними
бухгалтерського обліку, сформованого
на підставі відповідних належним чином
оформлених первинних документів, у
податковій декларації з податку на
прибуток підприємства.

З огляду на вищевикладене та з
урахуванням наявних матеріалів справи
судом вбачається правомірність
висновків відповідача про допущення
позивачем заниження валових витрат за
2012 рік на суму 724 779, 00 грн.

Щодо порушення позивачем вимог п. 198.3 і
п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість на 237 974, 00
грн. суд зазначає наступне.

В розумінні норми пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України «податковий кредит» - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно розділу V
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198
ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України)(п.
201.1 ст. 201 ПК України).

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби (п.
201.2 ст. 201 ПК України).

В силу п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК
України).

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 2 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
Наказом Державної податкової
адміністрації України 21.12.2010р. № 969,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 29 грудня 2010 року за №
1401/18696, (який набрав чинності 10 січня 2011
року та втратив чинність 16 грудня 2011
року)(далі - Порядок) податкову накладну
складає особа, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі
та якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що
сплачена (нарахована) сума податку на
додану вартість у податковій накладній
повинна відповідати сумі податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг продавця у реєстрі
виданих та отриманих податкових
накладних.

В силу п. 5 Порядку податкова накладна
вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою, ніж зазначена
у пункті 2 цього Порядку.

Податкова накладна є підставою на
віднесення до податкового кредиту
витрат по сплаті податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку (п. 6.2 Порядку).

Аналогічні положення містяться в
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженої Наказом
Міністерства фінансів України від
01.11.2011р. № 1379, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22
листопада 2011 року за № 1333/20071, (який
набрав чинності 16 грудня 2011 року та
втратив чинність 01 березня 2014 року ).

Крім того, положеннями п. 6.3 Порядку №
1379 передбачені обставини, що не дають
права покупцю на віднесення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту, а саме:
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних;
порушення порядку заповнення
податкової накладної; податкова
накладна виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм
в сукупності, ПК України визначено
окремі випадки, за яких неможливе
формування податкового кредиту,
зокрема це відсутність зв'язку з
господарською діяльністю, фіктивність
операцій (відсутність поставок),
відсутність податкової
правосуб'єктності, відсутність на
момент перевірки податкових накладних
або видача їх особою, яка не є платником
податку на додану вартість. Таким
чином, із зазначеного вище також
випливає те, що при дослідженні факту
здійснення господарської операції,
оцінці підлягають відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

При цьому у листі від 02.06.2011р. № 742/11/13-11
Вищий адміністративний суд України
одночасно зазначає, що за відсутності
факту придбання товарів чи послуг або в
разі якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Сама по собі наявність або відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Водночас
наявність формально складених, але
недостовірних первинних документів,
відповідність яких фактичним
обставинам спростована належними
доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції (про що також
було зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011р. № 1936/11/13-11).

Судом встановлено, що згідно тексту
Акта перевірки ТОВ «Бадагоні-Україна»
при опрацюванні відомостей з
інформаційної бази даних
(Автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту контрагентів) за
результатами проведеного
співставлення податкового кредиту ТОВ
«Бадагоні-України» і податкових
зобов'язань контрагентів-продавців за
перевіряємий період працівниками
відповідача встановлено декларування
позивачем за звітні періоди жовтень і
грудень 2011 року та січень, березень,
квітень і грудень 2012 року в податковій
звітності з податку на додану вартість
за відповідні звітні періоди сум
податкового кредиту по
взаємовідносинам з рядом
контрагентів-продавців (а саме: ТОВ
«Рабен Україна», ТОВ «Фоззі-Фуд», ПП
«Білла-Україна», ТОВ «Метро Кеш енд
Керрі Україна», ТОВ «Торгівельний
будинок «Амстор», ТОВ «Ашан Україна
Гіпермаркет», ТОВ «Новус Україна», ТОВ
«МАРАМАКС», ТОВ «Фудмаркет», ТОВ
«Адвентіс», ПП «Юта», ФОП ОСОБА_2І.) у
розмірах більших, ніж задекларовані
такими підприємствами податкові
зобов'язання за аналогічні звітні
періоди.

В ході судового розгляду даної справи
представник позивача відомості про
обсяги та періоди декларування сум
податкового кредиту по
взаємовідносинам з названими
підприємствами-контрагентами, що
наведені в Акті перевірки (стор. 31-32) не
заперечував.

Також, позивач до суду жодних
нормативно та документально
обґрунтованих пояснень по суті
виявлених порушень не надав, та
первинні і розрахункові документи
(зокрема, безпосередньо податкові
накладні) на підтвердження дійсних
обсягів тих чи інших господарських
операцій не пред'явив.

Згідно правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в його ухвалі від 14.01.2014 р. №
К/800/31054/13, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 70 цього
Кодексу належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

З огляду на вищевикладене, та
враховуючи вищенаведений аналіз
наявних в матеріалах справи
документів, що були надані сторонами,
судом вбачається, що позивачем ні під
час проведення документальної
перевірки, ні в ході розгляду даної
справи в суді, не були надані документи,
зокрема, первинні та розрахункові, які
б підтверджували факти здійснення
господарських операцій між ТОВ
«Бадагоні-Україні» (покупцем) та
контрагентами-продавцями в тих
обсягах, що задекларовані позивачем в
своїй податковій звітності позивача з
податку на додану вартість.

Таким чином, у зв'язку з ненаданням
позивачем належних нормативно і
документально обґрунтованих
заперечень по фактам виявлених
порушень норм п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198, п. 201.10
ст. 201 ПК України, а також жодних
документальних доказів на
спростування правомірності висновків
Акта перевірки від 14.10.2013р. №
256/1-22-07/34934416, судом також не вбачається
наявність правових підстав для
скасування податкового
повідомлення-рішення від 28.10.2014р. №
.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про безпідставність позовних вимог, у
зв'язку з чим адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 69 - 71, ст. 94,
ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бадагоні Україна»
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В.
Дегтярьова