Справа № 2а-2470/12/2070
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/46978/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М. Бившевої Л.І.
Шипуліної Т.М. розглянувши у порядку
письмового провадження

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробниче-торгівельне підприємство
«Партнер-2007»

на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
23.04.2012

та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12.06.2012

у справі № 2-а-2470/12/2070 (2а-2470/12/2070)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробниче-торгівельне підприємство
«Партнер-2007»

до Західної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби

про скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.04.2012,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2012, в
задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати судові рішення
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Відповідач не надав письмових
заперечень на касаційну скаргу
позивача, що не перешкоджає її
розгляду.

У зв'язку з неприбуттям у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, що були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України,
на підставі частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, вирішила розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що представниками
податкового органу проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань дотримання податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Промспец Консалтинг», ТОВ
«Промтехноопт» за період з 01.01.2011 по
30.09.2011, за результатами якої 08.02.2012
складено акт № 170/18-015/33817691 (надалі акт).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем приписів: п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, а саме: завищено валові
витрати на загальну суму 11 498 994,00 грн.,
що призвело до заниження об'єкту
оподаткування з податку на прибуток у
сумі 270 194,00 грн.; п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню до сплати в бюджет на
загальну суму 229 979,00 грн.

На підставі акта відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення: №
від 20.02.2012, яким збільшено
позивачу суму грошового зобов'язання з
податку на прибуток на загальну суму 270
195,00 грн., та № від 20.02.2012, яким
збільшено позивачу суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 278 760,00 грн., у
т.ч. 229 979,00 грн. - основного платежу та 48
782,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог суди попередніх інстанцій
обґрунтували свої висновки тим, що
матеріалами справи не доведено
реальність господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Промспец
Консалтинг», ТОВ «Промтехноопт»,
оскільки ТОВ «Партнер-2007» не надано
доказів на підтвердження можливості
здійснення спірних операцій
враховуючи час, місце знаходження
майна, обсяг матеріальних ресурсів,
докази щодо зберігання товару та його
перевезення.

Крім того, суди посилалися на те, що до
ДПІ у Ленінському районі м. Харкова від
ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова
надійшла податкова інформація щодо
направлення актів перевірок по ТОВ
«Промтехноопт», а саме: акт від 01.06.2011 №
1251/23-03-05/37092055 про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Промтехноопт» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.03.2011; акт від 01.07.2011 № 1489/23-03-05/37092055 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Промтехноопт» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період квітень 2011 року; акт від 07.11.2011 №
220/23-03-05/37092055 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Промтехноопт» щодо документального
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків та зборів ТОВ
«Агро-Синергетика», ТОВ
Експертно-консалтінгова група
«Анталекс», ТОВ «Спецінжбуд» їх
реальності та повноти відображення в
обліку за травень 2011 року; акт від 21.10.2011
№ 111/23-02-05/37092055 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Промтехноопт» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків та зборів ТОВ
«Агро-Синергетика» та ТОВ «Торговий
Дім-Атон» за період липень 2011 року, ТОВ
«Агро-Синергетика», ТОВ
«Експертно-Консалтингова Група
«Анталекс» за період липень-серпень 2011
року їх реальності та повноти
відображення в обліку; акт від 14.12.2011 №
324/23-02-05/37092055 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Промтехноопт» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків та зборів ТОВ
«Агро-Синергетика» за період вересень,
жовтень 2011 року їх реальності та
повноти відображення в обліку.

Також, суди першої та апеляційної
інстанцій мотивуючи свої рішення
послалися на лист ДПІ у Ленінському
районі м. Харкова від 13.12.2011 № 7066/7/23-03-12
щодо направлення матеріалів перевірки
ТОВ «Промспец Консалтинг», а саме акта
від 13.12.2011 № 251/23-03-05/37093551 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Промспец Консалтинг» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків та зборів - ТОВ
«ТЕХНОСПЕЦМАРКЕТИНГ», їх реальності та
повноти відображення в обліку за
період вересень, жовтень 2011 року.

Як зазначили суди, вищезгаданими
перевірками встановлено: відсутність
кваліфікованого персоналу; незначний
штат працюючих осіб при тому, що
статутна діяльність потребує участі
більшої кількості людей, у т.ч. з
спеціальною освітою; наявність в штаті
тільки керівних посад; відсутність
основних фондів, у тому числі:
транспортні засоби, приміщення для
зберігання товарів, платник не
знаходиться за місцезнаходженням
(фактичне місце ведення діяльності чи
розташування офісу, з якого
проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку при відсутності
укладених договорів оренди інших
приміщень.

Крім того, суди зазначили, що ТОВ ВТП
«Партнер-2007» документально не
доведено, яким чином здійснювались
вантажні, розвантажувальні роботи.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
висновки судів попередніх інстанцій
передчасними, з огляду на наступне.

З'ясовуючи обставини реальності
вчинення господарської операції судам
слід ретельно перевіряти доводи
податкових органів про фактичне
нездійснення господарських операцій,
викладені в актах перевірки, наявними
первинними документами, наданими
позивачем доказами та поясненнями
сторін.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
саме на податкові органи покладається
обов'язок надати достатні докази на
обґрунтування висновків про порушення
платником податків норм податкового
законодавства, на підставі яких такому
платникові визначено відповідні
грошові зобов'язання.

Водночас судам при розв'язанні
відповідних спорів варто враховувати
принцип офіційного з'ясування обставин
справи, передбачений частинами
четвертою та п'ятою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Відповідно до вказаної норми
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Задля вжиття належних заходів із метою
встановлення обставин реальності
здійснення спірної господарської
операції суди повинні витребувати у
податкового органу або платника
податків ті докази, які не надані
учасниками справи, але які, на думку
суду, можуть підтвердити або
спростувати доводи податкового органу
щодо наявності порушень з боку
платника податків. Відповідні дії
можуть бути вчинені судом на підставі
пункту 1 частини другої статті 110,
статті 114 Кодексу адміністративного
судочинства України.

У разі ненадходження витребуваних
додаткових доказів у строк,
установлений судом, спір може бути
розв'язано на підставі наявних у справі
доказів.

Якщо позивач без поважних причин
ухиляється від надання доказів на
вимогу суду, а наявних у справі
матеріалів недостатньо для
спростування підтверджених належними
доказами висновків контролюючого
органу, покладених в основу ухваленого
ним спірного рішення, у позові платника
податків може бути відмовлено.

Якщо витребувані судом докази на
підтвердження правомірності
оскарженого рішення (дій чи
бездіяльності) не надані
відповідачем-податковим органом, суд
не позбавлений права вказати на
допущені таким податковим органом
порушення процесуальних вимог шляхом
постановлення окремої ухвали в порядку
статті 166 Кодексу адміністративного
судочинства України.

У разі якщо зібраних у справі доказів
буде достатньо для підтвердження
доводів податкового органу щодо
відсутності фактичного здійснення
господарської операції, у відповідному
позові платника податків щодо
неправомірності визначених йому
грошових зобов'язань необхідно
відмовити. Водночас відсутність або
недостатність відповідних доказів з
урахуванням змісту підпункту 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу
України (презумпція правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків) є
підставою для висновку про
неправомірність оскарженого рішення
контролюючого органу.

Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються тощо.

Крім того, досліджуючи питання
правомірності визначення позивачу
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість суди попередніх
інстанцій не з'ясували, чи мали
операції із придбання та реалізації
реальний товарний характер, яким чином
перевозився і зберігався товар (чиїм
транспортом, за чий рахунок, яким є
розмір витрат), можливість здійснення
таких операцій з урахуванням
оперативності проведення операцій та
віддаленості контрагентів один від
одного. Посилання судів у своїх
рішеннях на акти перевірок, якими наче
б то підтверджується фіктивність
операцій, без всебічного дослідження
обставин справи, зокрема, без оцінки та
дослідження наявних первинних
документів, та неврахування пояснень
позивача, наданих ним доказів,
суперечить вищезгаданому принципу
адміністративного судочинства, а саме
офіційного з'ясування обставин справи,
оскільки відображає лише позицію
контролюючого органу.

Також, судам слід взяти до уваги, що
факт порушення
контрагентами-постачальниками
продавців своїх податкових зобов'язань
може бути підставою для висновку про
необґрунтованість заявлених платником
податку вимог про надання податкової
вигоди - відшкодування податку на
додану вартість з державного бюджету,
якщо податковий орган доведе: що
платник податку діяв без належної
обачності й обережності і йому мало
бути відомо про порушення, які
допускали його контрагенти; або що
діяльність платника податку, його
взаємозалежних осіб спрямована на
здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди, переважно
з контрагентами, які не виконують своїх
податкових зобов'язань, зокрема у
випадках, коли такі операції
здійснюються через посередників. Однак
таких доказів податковим органом до
суду не надано і вказані факти не
доведені.

З огляду на викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій дали передчасну
юридичну оцінку встановленим
фактичним обставинам справи, а тому
ухвалені ними судові рішення не можна
вважати законними та обґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222, 223, 227, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробниче-торгівельне підприємство
«Партнер-2007» задовольнити частково.

2. Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.04.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2012 у
справі № 2-а-2470/12/2070 (2а-2470/12/2070)
скасувати.

Справу № 2-а-2470/12/2070 (2а-2470/12/2070) направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна