Справа № 2а/0270/4112/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/18975/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),СуддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання Буденко
В.В.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Вінницької
обласної державної адміністрації

на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління (далі - ГУ) з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Вінницької
обласної державної адміністрації (далі
- Вінницької ОДА), начальника Головного
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Вінницької
обласної державної адміністрації
Вовченка Сергія Дмитровича про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
зазначив, що з 2001 року проходив службу в
Головному управлінні з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Вінницької
ОДА. Вказує, що під час виконання ним
своїх службових обов'язків залучався
до несення оперативно-чергової служби,
у зв'язку з чим йому виплачувалась
відповідна компенсація за несення
чергувань у вихідні, святкові та
неробочі дні. Посилаючись на те, що з 01
лютого 2007 року відповідач припинив
додатково оплачувати роботу в нічний
час та святкові дні, уточнив позовні
вимоги і просив суд визнати
неправомірними дії та зобов'язати ГУ з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Вінницької ОДА виплатити йому
компенсацію за роботу у святкові та
неробочі дні, у нічний та надурочний
час з 01 лютого 2007 року по 31 січня 2011
року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2011
року, яку залишено без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року, позов задоволено. Визнано
неправомірними дії ГУ з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Вінницької
ОДА і начальника цього управління
Вовченка С.Д. щодо невиплати заробітної
плати в частині оплати праці за несення
оперативно-чергової служби у святкові
і неробочі дні, у нічний час, а також за
роботу в надурочний час. Зобов'язано ГУ
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Вінницької ОДА провести нарахування та
виплатити передбачені трудовим
законодавством України компенсаційні
виплати за несення чергування у
святкові і неробочі дні, у нічний час, а
також за роботу в надурочний час за
період з 01 лютого 2007 року по 31 січня 2011
року.

У касаційній скарзі ГУ з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Вінницької
ОДА порушує питання про скасування
судових рішень та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову. Зазначає, що судами порушено
норми матеріального права, зокрема, не
взято до уваги положення Закону
України від «Про державну службу»,
неправильно застосовано норми Кодексу
Законів про працю України (далі - КЗпП
України). Вказує, що наказ про залучення
позивача до надурочних робіт не
видавався, а оплата праці
здійснювалась у відповідності до
постанови Кабінету Міністрів України
від 09 березня 2006 року №268 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів», якою не
передбачено надбавки за несення
оперативно-чергової служби у святкові
і неробочі дні, у нічний час. Вказує на
пропуск позивачем строку звернення до
суду за захистом прав.

ОСОБА_4 в запереченнях на касаційну
скаргу посилається на те, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
судами правильно встановлені факти,
досліджені докази та наведені
обґрунтовані висновки. Вказує, що
факти порушення керівництвом норм
трудового законодавства з питань
оплати праці у святкові і неробочі дні,
в надурочний і нічний час встановлені
прокурорською перевіркою та судовим
рішенням. Просить касаційну скаргу
залишити без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що з 14 травня 2001
року по 21 березня 2011 року ОСОБА_4
проходив службу у ГУ з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Вінницької
ОДА на різних посадах, з якого
звільнився за станом здоров'я у зв'язку
з невідповідністю виконуваній роботі.

У зазначений період позивач працював
на посадах, робота на яких пов'язана з
несенням оперативно-чергової служби у
добовому режимі.

У листопаді 2010 року позивач звернувся
до начальника ГУ з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Вінницької
ОДА із заявою про нарахування та
виплату йому заробітної плати за
роботу у нічний час, у робочі і святкові
дні, починаючи з лютого 2007 року,
відповідно до статей 107,108 КЗпП України.
Проте листом від 09 грудня 2010 року №
01-01-8-1292 відповідач відмовив йому у
проведенні таких виплат з тих підстав,
що виплата державним службовцям
доплати за роботу в нічний час і
святкові дні законодавством не
передбачена.

Організаційні, правові та економічні
засади створення і діяльності
аварійно-рятувальних служб, обов'язки,
права, гарантії соціального захисту та
відповідальність рятувальників, а
також питання міжнародного
співробітництва у сфері ліквідації
надзвичайних ситуацій, визначались
Законом України від 14 грудня 199 року №
1281-XIV «Про аварійно-рятувальні служби»,
якій діяв на час виникнення спірних
правовідносин (далі - Закон № 1281-XIV).

Відповідно до частини 1 статті 13 цього
Закону трудові відносини в професійних
аварійно-рятувальних службах
регулюються законодавством України
про працю.

Отже, питання про залучення
працівників до надурочних робіт та
умови оплати праці за роботу в
надурочний і нічний час, а також у
святкові та неробочі дні врегульовані
КЗпП України, зокрема, статтями 106-108,
якими передбачено, що робота в
надурочний час, святковий і неробочий
день оплачується в подвійному розмірі,
а робота у нічний час - у підвищеному
розмірі, встановлюваному генеральною,
галузевою (регіональною) угодами та
колективним договором, але не нижче 20
відсотків тарифної ставки (окладу) за
кожну годину роботи у нічний час.

При цьому, оплата у зазначеному розмірі
провадиться за години, фактично
відпрацьовані у святковий і неробочий
день (частина 2 статті 107 КЗпП України).
На бажання працівника, який працював у
святковий і неробочий день, йому може
бути наданий інший день відпочинку.

Судами встановлено, що з 01 лютого 2007
року по 31 січня 2011 року позивач
залучався до робіт у святкові неробочі
дні, у нічний час та роботу в надурочний
час, що підтверджується табелями
обліку робочого часу за вказаний
період.

Крім того, факти порушення посадовими
особами відповідача вимог Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР
«Про оплату праці» (далі - Закон №
108/95-ВР) в частині непроведення в
подвійному розмірі оплати праці
працівників залучених до робіт у
надурочний і нічний час, підтверджено
листом Прокуратури Вінницької області
від 14 лютого 2011 року №0-7в-1281-06, актом
перевірки Територіальної державної
інспекції праці у Вінницькій області
від 04 лютого 2011 року №02-01-06/168 та
постановою Ленінського районного суду
м. Вінниці від 21 лютого 2011 року, яка
набрала законної сили.

За таких обставин, суди обґрунтовано
зазначили, що відсутність частини
документів щодо обліку робочого часу,
зокрема, наказів, не позбавляє позивача
права на отримання відповідної
компенсації, так як факти залучення
ОСОБА_4 з 2007 по 2011 рік до роботи в
надурочний і нічний час, підтверджені
іншими доказами та не спростовуються
відповідачами.

Крім того, за умовами частини 2 статті 233
КЗпП України у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено
структуру заробітної плати, до складу
якої відносяться основна і додаткова
заробітні плати та інші заохочувальні
і компенсаційні виплати, які входять до
фонду оплати праці.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 15 жовтня 1913 року №9-рп/2013
зазначив, що при розгляді в позовному
провадженні трудового спору про
стягнення належної працівникові
заробітної плати положення частини 2
статті 233 КЗпП України підлягає
застосуванню у випадках пред'явлення
вимог про стягнення будь - яких виплат,
що входять до структури заробітної
плати, і застосування цих положень не
пов'язане з фактом нарахування чи
ненарахування роботодавцем спірних
виплат.

Враховуючи те, що в силу положень
частини 2 статті 2 Закону № 108/95-ВР,
компенсація за роботу у святкові
неробочі дні, у нічний час та роботу в
надурочний час є складовою заробітної
плати, суди обґрунтовано відхилили
доводи скаржника щодо пропуску
позивачем строку звернення до суду за
захистом своїх прав.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, правильно
зазначив, що відмова відповідача
виплатити позивачу компенсацію за
роботу в надурочний і нічний час, а
також у святкові та неробочі дні є
немотивованою та не відповідає вимогам
законодавства, тому обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Таким чином, підстави для скасування
судових рішень відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Вінницької обласної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя С.В. Головчук
Судді Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак