Справа № 817/125/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"05" червня 2014 р.
Справа № 817/125/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Рівненське
спеціалізоване управління №39
Публічного акціонерного товариства
"Центростальконструкція" на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "05" березня
2014 р. у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області до Дочірнього
підприємства "Рівненське
спеціалізоване управління №39
Публічного акціонерного товариства
"Центростальконструкція" про
стягнення фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року задоволено позов управління
Пенсійного фонду України у м.Рівне.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
Рівненське спеціалізоване управління
№39 Відкритого акціонерного товариства
"Центростальконструкція" на користь
управління Пенсійного фонду України у
м.Рівне заборгованість по фактичних
витратах на виплату та доставку
пільгових пенсій за жовтень-листопад
2013 року в сумі 37115 (тридцять сім тисяч
сто п'ятнадцять) грн. 41 коп.

В апеляційній скарзі Дочірнє
підприємство Рівненське
спеціалізоване управління №39 ВАТ
"Центростальконструкція", посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати судове рішення та ухвалити
нове - про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
він не є належним відповідачем,
оскільки порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачено законодавством, що діяло
раніше і визначається статтею 100 даного
Закону. Витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до вказаної статті,
відшкодуванню не підлягають.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 1 ст.2. Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" для
юридичних осіб, незалежно від форми
власності, бюджетних, громадських та
інших установ та організацій, до
об'єкту оподаткування відносить
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст.12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Вимогами пункту 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. №1058-ІV
встановлено, що після 01.01.2004 року
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку пільгових пенсій,
який діяв до набрання чинності цим
Законом. Зокрема, до 01 січня 2004 року
діяв порядок покриття витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
відповідно до якого бюджетні,
громадські, інші установи й
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи відшкодовують
Пенсійному фонду 100 відсотків
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій до досягнення
працівниками пенсійного віку (п. 6.1
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року N 21-1 та зареєстрованою
в Міністерстві юстиції України 6 січня
2004 р. за N 64/8663) (далі за
текстом-Інструкція).

Така сама норма зазначена і в
Інструкції про порядок обчислення і
сплати підприємствами, установами,
організаціями та громадянами збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, інших платежів, а також
обліку їх надходження до Пенсійного
фонду України, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 03.06.1999 року, №4-6, та
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 05.07.1999 року за №436/3729.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно даних обліку позивача за
відповідачем станом на 01 грудня 2013 р.
рахується заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за жовтень-листопад 2013 року на
загальну суму 37115,41 грн.

На виконання вимог п. 6.4 Інструкції,
вимог п.7.4 Інструкції від 03.06.1999 року,
управління Пенсійного фонду України у
м.Рівне надіслало на адресу Дочірнього
підприємства Рівненське
спеціалізоване управління №39
Відкритого акціонерного товариства
"Центростальконструкція" повідомлення
з розрахунками фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", згідно яких щомісяця, до
25 числа, відшкодуванню Пенсійному
фонду підлягала сума фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначена на пільгових умовах
працівникам відповідача. Розрахунки
містять відомості про працівників
(громадян), рік призначення пенсій,
розмір призначеної пенсії.

З огляду на викладене, коли
відповідачем не погашено в
добровільному порядку зазначені
витрати, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку,
задовольнивши позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованість по фактичних витратах
на виплату та доставку пільгових
пенсій за жовтень-листопад 2013 року в
сумі 37115 грн. 41 коп.

Доводи відповідача про те, що зазначені
у списку особи, набули пільговий стаж,
що дає право на призначення пільгової
пенсії до 01.01.1992 року, тобто, до введення
в дію Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а тому ст.13 вказаного
закону не підлягає до застосування,
правильно відхилено судом першої
інстанції.

Так, статтею 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено
право працівників із шкідливими та
важкими умовами праці, віднесеної до
Списку №2, на отримання пільгової
пенсії за наявності відповідного стажу
роботи та досягнення відповідного
віку.

В свою чергу, стаття 100 вказаного Закону
встановлює порядок пенсійного
забезпечення, визначення пенсійного
віку та стажу відносно осіб, які до
введення в дію вказаного Закону набули
повного стажу на роботах із шкідливими
і важкими умовами праці, що давав їм
право на пенсію на пільгових умовах.

Як встановлено судом першої інстанції,
треті особи набули право на отримання
пільгової пенсії (вийшли на пенсію)
після введення в дію Закону України
"Про пенсійне забезпечення", то пенсія
їм правомірно призначена на підставі
статті 13 Закону.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими й важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через такі
фонди особам, зазначеним в абзаці
першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності зазначеним
Законом.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до ПФУ плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Отже, виходячи з аналіз наведених
положень, із набранням чинності
Законом України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» (з 1 січня 2004 року) витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на підставі пункту «а»
частини першої статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" особам, які
були зайняті на роботах за списком № 1,
покриваються підприємствами та
організаціями та не пов'язаний із датою
призначення такої пенсії чи часом
набуття необхідного для цього
пільгового стажу.

Винятком із цього правила є лише
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України,
призначених з урахуванням вимог статті
14 Закону № 1788-XII.

Зазначені висновки суду узгоджуються з
правовою позицією висловленою
Верховним Судом України, зокрема, у
постановах від 25 вересня 2012 року
(справи №№ 21-293а12, 21-294а12), 2 жовтня 2012
року (справа № 21-250а12), 16 квітня 2013 року
(справа № 21-12а13), 12 листопада 2013 року
(справа 21-386а13).

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Рівненське
спеціалізоване управління №39
Публічного акціонерного товариства
"Центростальконструкція" залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"05" березня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

3- відповідачу/відповідачам: Дочірнє
підприємство "Рівненське
спеціалізоване управління №39
Публічного акціонерного товариства
"Центростальконструкція"
вул.Млинівська,24,Рівне,33024

4-третій особі: - ,