Справа № 802/264/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/264/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В.,
Мельник-Томенко Ж.М.

при секретарі: Лукашик М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Бабій Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Вінницькій області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області з
наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення форми
"Р" № від 25.01.2014р.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення форми
"Ш" № від 25.01.2014р.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 11.03.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповне з'ясування судом всіх обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просив скасувати постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 11.03.2014 року
та прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі з підстав, викладених
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі та просив
колегію суддів їх задовольнити.

Представник позивача заперечив проти
задоволення вимог апеляційної скарги
податкового органу, посилаючись на
обгрунтованість оскаржуваного рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, надавши правову оцінку наявним
у справі доказам, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, у період з 10.12.2013р. по 30.12.2013р.
податковим органом щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з
01.01.2012р. по 31.12.2012р., дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., проведено
документальну планову виїзну
перевірку фізичної особи підприємця
ОСОБА_4

В ході проведення перевірки
встановлено порушення позивачем : 1)
п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України,
в результаті чого несвоєчасно сплачено
податок на доходи фізичних осіб, що
підлягає сплаті до бюджету за
результатами річного декларування з
врахуванням переплати в сумі 371 081 грн. 13
коп.; 2) п.198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, п. п. 14.1.181, п.14.1 ст. 14,
п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України
з урахуванням норм п. п. 14.1.36 п.14.1,
п.п.14.1.231 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
податок на додану вартість у періоді,
що перевірявся на загальну суму 886 540
грн., в тому числі по періодах: за
березень 2012р. - 31 417 грн., за квітень 2012р. -
78 654 грн., за травень 2012р. - 218 664 грн., за
червень 2012р. - 163 618 грн., за липень 2012р. -
78 575 грн., за серпень 2012р.- 740 грн., за
вересень 2012р. - 117 967 грн., за жовтень 2012р.
- 101 522 грн., за листопад 2012р. - 95 383 грн. З
урахуванням чого, Вінницькою ОДПІ
оформлено акт перевірки від 11.01.2014р. №
15/1701/НОМЕР_3.

На підставі акту перевірки, Вінницькою
ОДПІ 25.01.2014р. прийнято податкове
повідомлення- рішення форми "Р" № ,
яким визначено грошове зобов'язання в
сумі 1 108 175 грн., з них основного платежу
886 540 грн. та 221 635 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями та податкове
повідомлення- рішення форми "Ш" № ,
яким зобов'язано сплатити штраф в сумі
37 108 грн. 11 коп.

Позивач, не погодившись з прийнятими
податковим органом рішеннями,
звернувся до суду з позовом про їх
скасування.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог позивача в повному
обсязі. Зокрема, на думку суду, під час
розгляду справи, доказів на
підтвердження правомірності
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень податковим органом не
представлено, що свідчить про не
дотримання відповідачем свого обв'язку
визначеного ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів частково не
погоджується з висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Що стосується позовної вимоги про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми "Ш" № від 25.01.2014р., колегія
суддів прийшла до наступного висновку.

Перевіркою встановлено не
своєчасність сплати позивачем
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб у відповідності
до податкової декларації № від
07.02.2013р. До такого висновку податковий
орган прийшов з тих підстав, що
граничним терміном сплати грошового
зобов'язання, на його думку є 19.02.2013р.,
при цьому встановлено, що фактично
здійснено проплату 21.02.2013р.. Вказаний
факт слугував підставою для
нарахування штрафу позивачу в сумі 37 108
грн. 11 коп.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, в даному випадку,
колегія суддів враховує наступне.

Згідно з п.36.1 ст. 36 Податкового кодексу
України, податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи. Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором,
що передбачає п.36.2 зазначеної норми
Податкового кодексу України.

На виконання встановленого обов'язку
податкові декларації, у відповідності
до п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу
України, подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця;

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя);

- календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року;

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним, крім
випадків, передбачених розділом IV
цього Кодексу;

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року.

Зі змісту п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу
України слідує, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зазначені вище норми,
позивач зобов'язаний протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку подати податкову декларацію до
відповідача та протягом 10 календарних
днів, що настають за останнім днем
відповідного граничного строку,
сплатити самостійно визначене
податкове зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем до Вінницької ОДПІ на
виконання встановленого обов'язку
подано податкову декларацію про
майновий стан і доходи за 2012р. №
від 07.02.2013р.

Відповідно до ст. 31 Податкового кодексу
України визначають, що строком сплати
податку та збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою. Строк сплати
податку та збору обчислюється роками,
кварталами, місяцями, декадами,
тижнями, днями або вказівкою на подію,
що повинна настати або відбутися. Строк
сплати податку та збору встановлюється
відповідно до податкового
законодавства для кожного податку
окремо. Зміна платником податку,
податковим агентом або представником
платника податку чи контролюючим
органом встановленого строку сплати
податку та збору забороняється, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п.49.20 ст. 49
Податкового кодексу України, якщо
останній день строку подання
податкової декларації припадає на
вихідний або святковий день, то
останнім днем строку вважається
операційний (банківський) день, що
настає за вихідним або святковим днем.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що, в
даному випадку, останнім днем подання
податкової звітності до Вінницької
ОДПІ є 09.02.2013р., проте, враховуючи, що
09.02.2013р. є вихідним днем, і відповідно,
останнім днем строку для подання
податкової звітності є наступний
робочий день - в даному випадку 11.02.2013р.,
тому останнім днем строку для сплати
грошового зобов'язань є 21.02.2013р.

В матеріалах справи міститься платіжне
доручення №13, з якого вбачається, що
фактична сплата позивачем відбулась
21.02.2013р., що, як вірно вважає суд першої
інстанції, свідчить про те, що
платником податків дотримано строки
сплати податкового зобов'язання та
строки подання податкової звітності до
податкового органу.

За результатом апеляційного розгляду
справи, колегія суддів вважає вірним
висновок Вінницького окружного
адміністративного суду щодо
необхідності визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення форми "Ш" №
від 25.01.2014р., оскільки, встановлені під
час перевірки порушення спростовані
під час розгляду справи.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитьсь з висновками суду першої
інстанції відносно задоволення вимоги
позивача щодо визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 25.01.2014р. з наступних підстав.

Як свідчать матеріали акту перевірки
від 11.01.2014р., підставою для формування
податкового повідомлення рішення від
25.01.2014р. № , яким визначено грошове
зобов'язання в сумі 1 108 175 грн., з них
основного платежу 886 540 грн. та 221 635 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями,
слугував факт завищення податкового
кредиту за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.
на суму 886 541 грн.

Встановлено, що у відповідності до
договору поставки № 160512 від 16.05.2012р.,
продавець ТОВ "Гліцинагро" бере на себе
зобов'язання поставити та передати
позивачу, як покупцю жмих соєвий, масло
соєве, водночас покупець бере на себе
зобов'язання прийняти та оплатити
поставлений товар.

На виконання умов вказаного договору
суду надано видаткові накладні від
29.05.2012р. № 479, від 30.05.2012р. № 480, від
26.09.2012р. № 820, від 27.09.2012р. №827, податкові
накладні від 24.05.2012р. № 43, від 28.05.2012р. №
52, від 29.05.2012р. № 53, від 30.05.2012р. № 58, від
21.09.2012р. № 53, від 25.09.2012р. № 66, від 27.09.2012р.
№ 72, товарно-транспортні накладні від
29.05.2012р., 30.05.2012р., 26.09.2012р., 27.09.2012р.
(а.с.47-65).

Також, згідно з договором поставки
№ТД-16/03 від 16.03.2013р., ТОВ "Торговий дім
Протеїн-Продакшин", як постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність покупцю ФОП ОСОБА_4 олію
соєву екстракційну нерафіновану, в
свою чергу покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар.

На виконання умов вказаного договору
суду надано видаткові накладні № 1132
від 08.11.2012р., № 1039 від 18.10.2012р., № 1028 від
16.10.2012р., № 727 від 11.07.2012р., № 718 від
10.07.2012р., № 676 від 26.06.2012р., № 649 від
20.06.2012р., № 597 від 07.06.2012р., № 537 від
22.05.2012р., № ПДД00000290 від 29.03.2012р., № ПТД
00000265 від 20.03.2012р., № ПТД 00000262 від 19.03.2012р.,
товарно-транспортні накладні від
08.11.2012р., 18.10.2012р., від 15.10.2012р., 11.07.2012р.,
від 10.07.2012р., від 26.06.2012р., від 20.06.2012р., від
07.06.2012р., від 22.05.2012р., від 29.03.2012р.,
20.03.2012р., від 19.03.2012р., податкові накладні
від 08.11.2012р. № 696, від 18.10.2012р. № 882, від
16.10.2012р. № 871, від 11.07.2012р. № 596, від
10.07.2012р. № 593, від 26.06.2012р. № 554, від
20.06.2012р. № 535 від 07.06.2012р. № 494, від 22.05.2012р.
№ 437, від 29.03.2012р. № 260, від 20.03.2012р. № 231,
від 19.03.2012р. № 226, від 16.06.2012р. № 219,
розрахунок коригування кількісних та
вартісних показників до податкової
накладної від 18.10.2012р. № 466.

Отриманий товар, а саме, олію соєву сиру
(нерафіновану) харчову, згідно з
вищезазначеними договорами,
реалізовано у відповідності до
контракту від 16.03.2013р. № 16/03/12, за яким
позивач як продавець передає у
власність, а покупець INT DARIUSZ KOTARA
(Польща) приймає вказаний товар, а також
сплачує його в передбачені в даному
контракті спосіб і строки. На
підтвердження вказаної господарської
операції в матеріалах справи наявні
вантажно - митні декларації.

Таким чином, з аналізу вказаних
господарських операцій та наданих до
суду первинних документів,
встановлено, що придбаний у ТОВ
"Торговий дім Протеїн-Продакшин" та ТОВ
"Гліцинагро" товар на суму 5 319 240 грн. 72
коп. реалізовано INT DARIUSZ KOTARA за 4 512 682
грн. 10 коп.

Податковий орган прийшов до висновку,
що господарські операції позивача з
ТОВ "Торговий дім Протеїн-Продакшин" та
ТОВ "Гліцинагро" носять збитковий
характер, адже товар придбаний у
вказаних осіб на суму 5 319 240 грн. 72 коп.
реалізовано лише за 4 512 682 грн. 10 коп., що
свідчить про економічну
необґрунтованість даних операцій,
відтак не містять у своїй суті розумних
економічних або інших причин (ділової
мети) придбання та продажу товарів.

Колегія суддів, під час апеляційного
розгляду, прийшла до висновку що
приймаючи оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 25.01.2014р. відповідач діяв правомірно.
До такого висновку колегія суддів
прийшла враховуючи наступне.

Суд апеляційної інстанції в цій
частині вважає за необхідне звернути
увагу на підстави укладення вказаних
вище договорів.

Так, встановлено, що наведені експортні
операції ФОП ОСОБА_4 носять збитковий
характер, оскільки товар було придбано
у TOB "Торговий дім "Протеїн-Продакшин" та
TOB "Гліцинагро" за 5319240,72 грн. та в
подальшому реалізовано INT DARIUSZ KOTARA лише
за 4512682,10 грн. , що вказує на економічну
необґрунтованість даної операції.

Зазначені операції з придбання товарів
(робіт, послуг) ФОП ОСОБА_4 у його
контрагентів не містять у суті своїй
розумних економічних або інших причин
(ділової мети) придбання та продажу
товарів.

Колегія суддів погоджується з
висновком апелянта, що правочини
укладено без наміру створення
цивільно-правових наслідків, лише з
метою отримання певної преференції,
зокрема права на податковий кредит з
ПДВ. Позивач здійснював операції із
закупівлі «олії соєвої екстракційної
нерафінованої» за ставкою податкового
кредиту ПДВ 20% та подальшої передачі її
для реалізації на експорт із ставкою
податкового зобов'язання - 0%, без мети
реального настання правових наслідків,
здійснював діяльність з наміром
заниження об'єкту оподаткування,
несплати грошових коштів до державного
бюджету, в зв'язку з чим, його дії
призвели до втрат дохідної частини
Державного бюджету України.

Відповідно до п.п.139.1.1 ст.139 ПК України,
не включаються до складу витрат,
витрати непов'язані з провадженням
господарської діяльності.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 Кодексу, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту наведених норм,
підставою формування валових витрат та
податкового кредиту є їх зв'язок із
господарською діяльністю
підприємства.

Господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами
(п.п.14.1.36 ПК України).

Таким чином, однією із визначальних
ознак господарської діяльності та її
метою є отримання прибутку, адже
будь-яка підприємницька діяльність
повинна мати економічну
обґрунтованість.

Проаналізувавши вказані обставини,
колегія суддів встановила, що вказані
операції були спрямовані на формування
валових витрат та податкового кредиту
з податку на додану вартість для
зменшення податкового зобов'язання по
реалізації власної продукції, що
свідчить про укладення угод без мети
настання реальних наслідків, тобто з
метою зменшення бази та ставки
оподаткування.

Наведені обставини в сукупності
свідчать про неправомірність
формування позивачем валових витрат
та податкового кредиту за результатами
досліджених господарських операції з
ТОВ "Торговий дім Протеїн-Продакшин" та
ТОВ "Гліцинагро", так як дані операції
позбавлені економічного змісту та
спрямовані на неправомірне формування
податкової вигоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
приймаючи оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 25.01.2014р., яким визначено позивачу
грошове зобов'язання в сумі 1 108 175 грн., з
них основного платежу 886 540 грн. та 221 635
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, слугував факт завищення
податкового кредиту за період з
01.01.2012р. по 31.12.2012р. на суму 886 541 грн.,
відповідач діяв правомірно.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
та невідповідність висновків суду
обставинам справи призвели до
помилкового висновку, у зв'язку з чим,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ч. 1 ст. 94 КАС України та ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Вінницькій області задовольнити
частково.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення форми
"Ш" № від 25.01.2014р.

Стягнути з Фізичної особи підприємця
ОСОБА_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на користь
Державного бюджету України судові
витрати у вигляді судового збору в сумі
4384 грн. (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири гривні) 80 коп.
(вісімдесят копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "12" червня 2014 р.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.