Справа № 2-а-1505/10/1970
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2010-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1505/10/1970

"15" червня 2010 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі Твердохліб Н.В.

за участю:

представника позивача - Гафтко Н.Л.;

представників відповідача - Кріль В.Т.
та Сливінського О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду місті Тернополі
адміністративну справу

за позовом Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до відкритого акціонерного товариства
«Бережаниавтотранс»

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 34 895, 24 грн. та 136, 10 грн. пені, -

В С Т А Н О В И В :

Тернопільське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернувся до суду з адміністративним
позовом про стягнення з відкритого
акціонерного товариства
«Бережаниавтотранс»адміністративно-г
осподарських санкцій та пені за не
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до встановленого нормативу в загальній
сумі 35 031, 34 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала, з
мотивів викладених в позовній заяві,
просить стягнути з відповідача
вищевказану суму. Пояснила, що
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу за 2009
рік у відповідача складає 105 осіб, тобто
відповідно до ч.1 ст.19 Закону, норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів становить 4. Даний норматив
підприємством не дотримано так як
протягом 2009 року не було
працевлаштовано жодного інваліда, а
тому відповідач повинен був самостійно
до 15 квітня 2010 року сплатити
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 34 895, 24 грн. Крім того, у зв'язку
з порушенням ВАТ «Бережаниавтотранс»
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
на 13 днів, відповідач повинен сплатити
пеню в розмірі 136, 10 грн.

Представники відповідача проти позову
заперечили. Вважають, що позовні вимоги
не підлягають до задоволення через те,
що підприємство інформувало
відділення про створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів, однак
відповідні органи не направляли на
підприємство інвалідів для їх
працевлаштування, а також не було
звернення інвалідів на підприємство з
питання працевлаштування.

Представники відповідача також
відмітили, що товариство щомісячно
інформувало Бережанський районний
центр зайнятості про створення робочих
місць для інвалідів, проте інваліди
протягом 2009 року до них даним державним
органом не направлялись.

Представники відповідача стверджують,
що застосування до підприємства
адміністративно-господарських санкцій
Фондом соціального захисту інвалідів є
неправомірним, так як сам факт
відсутності інваліда не є підставою
для їх застосування.

Крім пояснень представників сторін
судом досліджені письмові докази які
надані позивачем та відповідачем.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, повно і
всебічно з'ясувавши всі обставини
справи в їх сукупності на підставі
чинного законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд вважає, щов задоволенні
позовних вимог слід відмовити з
наступних підстав:

Відповідно до п.1 ст.19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»від 21 березня 1991
року №875-ХІІ із змінами та доповненнями
(далі по тексту -Закон 875), для
підприємств, установ і організацій,
незалежно від форми власності і
господарювання установлюється
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі 4%
середньооблікової чисельності штатних
працівників особового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у
кількості 1 робочого місця.

Відповідно до вимог ч.1 ст.20 Закону №875,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим ст.19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Із матеріалів справи, а саме із звіту
відповідача про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2009 рік,
вбачається, що середньооблікова
чисельність працівників на
підприємстві у звітному періоді
складала 105 чоловік, відповідно
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у звітному
періоді повинен був становити - 4
інваліда, проте у звіті вказано, що на
підприємстві не було зайнято жодного
інваліда.

За п.п. 3.3.3 Інструкції із статистики
чисельності працівників, зайнятих у
народному господарстві,
середньооблікова чисельність штатних
працівників за період з початку року (у
тому числі за квартал, півріччя, 9
місяців, рік) обчислюється шляхом
підсумування середньооблікової
чисельності працівників за всі місяці
роботи підприємства, що минули за
період з початку року до звітного
місяця включно та ділення одержаної
суми на кількість місяців за період з
початку року.

Згідно змісту Листів Держкомстату
№6-2-7/230 від 21.10.2002 року та Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва №6538 від
12.11.2003 р., у разі отримання при
розрахунку не цілого значення
показника необхідно заокруглити його
за загальними правилами арифметики до
цілого значення.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120% річних
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на момент сплати,
нарахованої на повну суму недоїмки за
весь її строк.

Сплату штрафних санкцій підприємства
(об'єднання), установи і організації
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів). У разі відсутності коштів
штрафні санкції можуть бути
застосовані шляхом звернення
стягнення на майно підприємства
(об»єднання), установи і організації в
порядку, передбаченому законом.

Із розрахунку заборгованості по
платежу до Фонду за нестворені 4 робочі
місця для працевлаштування інвалідів
за 2009 рік вбачається, що середньорічна
заробітна плата на ВАТ
«Берижаниавтотранс»становить 8 723, 81
грн., відповідно, відповідачу були
нараховані штрафні санкції в розмірі 34
895, 24 грн.

Також підприємству була нарахована
пеня за порушення термінів сплати
санкцій в розмірі 136, 10 грн.

Відповідно до ст.18 Закону №875
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи
до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також
рекомендацій медико-соціальної
експертизи.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з

урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Інвалідам, які не мають змоги
працювати на підприємствах, в
установах, організаціях, державна
служба зайнятості сприяє у
працевлаштуванні з умовою про
виконання роботи вдома.

Абзацом 4 пункту 2 статті 19 Закону
України «Про зайнятість
населення»визначено право державної
служби зайнятості направляти для
працевлаштування на підприємства. В
установи організації всіх форм
власності при наявності там вільних
робочих місць (вакантних посад)
інвалідів, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки та
рекомендацій МСЕК, наявних у них
кваліфікації та знань та з урахуванням
їх побажань.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до переконання, що обов'язок
по працевлаштуванню інвалідів,
відповідно до встановленого Законом
№875 нормативом, покладається як на
роботодавців так і на Державну службу
зайнятості.

Згідно ч.2 ст.19 цього ж Закону,
відповідальність за незабезпечення
зазначених нормативів покладається на
керівника підприємств.

Відповідно до ст.218 Господарського
кодексу України підставою для
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Правопорушення включає в себе такий
обов'язковий елемент як вина.

З матеріалів справи видно, що
відповідач щомісячно інформував центр
зайнятості про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад), центр
зайнятості не направляв інвалідів на
підприємство, а інваліди безпосередньо
також не звертались з питання
працевлаштування. Причиною не
працевлаштування відповідачем
інвалідів в даному випадку була його
відсутність.

З наявних в матеріалах справи доказів
суд приходить до висновку, що
відповідачем дотримано вимог Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», а сам
факт відсутності працюючого інваліда,
ще не є підставою для застосування
адміністративно-господарських
санкцій, оскільки останнім виконано
вимоги, щодо нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що застосування адміністративно-
господарських санкцій до ВАТ
«Берижаниавтотранс»є непраовмірним, а
тому приходить до переконання про
відмову задоволенні позову.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», ст. 218 ГК України,
ст. 19 Закону України «Про зайнятість
населення», ст. ст. 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
відкритого акціонерного товариства
«Бережаниавтотранс»про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 34 895, 24 грн. та 136, 10 грн. пені,
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву
не було подано. Якщо заяву про
апеляційне оскарження було подано, але
апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з
дня її проголошення, а в разі складення
постанови в повному обсязі -з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом 20-ти днів
після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 17 червня 2010 року.

Головуючий суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.