Справа № 641/3458/14-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р. Справа № 641/3458/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 25.04.2014р. по справі №
641/3458/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі м.
Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив
зобов'язати УПФ України в
Комінтернівському районі м. Харкова
призначити йому пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 2
відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
здійснивши таке призначення з 10.10.2013 р.,
нарахувати та виплатити
заборгованість по пенсії.

Постановою Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 25.04.2014 р. у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 25.04.2014 р. з підстав
порушення норм матеріального права,
неповного встановлення обставин
справи, що призвело до її невірного
вирішення.

В обґрунтування вимог посилається на
те, що має достатній стаж роботи, який
надає право пільгової пенсії за
Списком № 2, надані ним докази на
підтвердження пільгового стажу є
належними, тому відповідач
неправомірно відмовив у призначенні
пенсії, а суд першої інстанції не
досліджував, та не надавав належної
оцінки обставинам та доказам.

Відповідно до ст. 197 КАС України справа
розглянута в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач
ІНФОРМАЦІЯ_1, досягши 57 років, звернувся
до УПФ України в Комінтернівському
районі м. Харкова (далі-відповідач) із
заявою, в якій просив призначити пенсію
за віком на пільгових умовах за Списком
№ 2 відповідно до ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення». Разом із
заявою надав документи на
підтвердження пільгового стажу роботи
за професією машиніст
холодильно-аміачних установок
компресорного цеху за період з 10.02.1987 р.
по 01.10.2001 р., зокрема, копію трудової
книжки, архівні довідки від 11.05.2011 р. та
від 14.02.2011 р.

03.06.2013 р. відповідачем відмовлено у
призначенні пенсії через
недостатність пільгового стажу,
оскільки позивачем не надано доказів
проведення атестації робочого місця,
не надано довідки з ЄДР з даними про
ліквідацію підприємства без
визначення правонаступника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
правомірності відмови відповідача
призначити позивачу пенсію на
пільгових умовах за Списком № 2.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
таких підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно п. "б" статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N
2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше
12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам .

Право на пенсію на пільгових умовах
мають працівники, зайняті виконанням
робіт, передбачених Списком № 2, право
яких підтверджено атестацією робочих
місць та виконання проводиться на
протязі повного робочого дня. Під
повним робочим днем вважається
виконання роботи в умовах,
передбачених Списками, не менше 80
відсотків робочого часу. Сюди ж
включається час проведення
підготовчих, допоміжних, поточних
ремонтних робіт, а також робіт поза
своїм робочим місцем з метою
забезпечення виконання своїх трудових
функцій (роз'яснення Міністерства
соціального захисту населення і
Міністерства праці від 10.05.1994 року №
01-3/406-2 та №06-1649).

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує наявність
трудового стажу для призначення пенсії
є трудова книжка, за відсутністю
трудової книжки, або відповідних
записів у ній, згідно п. 20 Порядку
підтвердження наявного стажу
(Постанова Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637), що визначають
право на пенсію, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, організацій.

Згідно п. 11 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 р. № 637, для підтвердження
стажу роботи заявник подає до
управління Пенсійного фонду України у
районах, містах, районах у містах, а
також у містах та районах, за місцем
проживання (реєстрації) такі документи:
1) заяву про підтвердження стажу роботи;
2) витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (далі - Єдиний державний
реєстр), а для підприємств, установ,
організацій, ліквідованих до 01.07.2004
та/або щодо яких відсутні дані про
проведення реєстраційних дій в Єдиному
державному реєстрі, - інші документи,
які мають підтверджувати факт
припинення підприємства, установи,
організації в результаті їх
ліквідації" (у тому числі архівні); 3)
трудову книжку; 4) документи, видані
архівними установами, зокрема: а)
довідку про заробітну плату; б) копії
документів про проведення атестації
робочих місць; в) копії документів про
переведення на іншу роботу, на роботу з
неповним робочим днем, надання
відпусток без збереження заробітної
плати (у разі відсутності - довідку про
їх відсутність).

У разі необхідності заявник може
подавати інші документи, які можуть
підтверджувати виконання робіт, що
дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років.

Питання призначення пенсій на
пільгових умовах згідно зі Списками № 1
і 2 деталізоване у Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженому наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
18.11.2005 р. (далі-Порядок № 383).

Згідно п. 3 Порядку № 383, при визначенні
права на пенсію за віком на пільгових
умовах застосовуються Списки, чинні на
період роботи особи. При цьому до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до
Списків.

Згідно п. 5 Порядку № 383, подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку ) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 р. №22-1, днем звернення за пенсією
вважається день приймання органом, що
призначає пенсію, заяви про
призначення, перерахунок, відновлення
або переведення з одного виду пенсії на
інший.

Відповідно до приписів статті 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку.

Судом встановлено, що позивач у період
з 10.02.1987 р. по 01.10.2001 р. працював на посаді
машиніста холодильно-аміачних
установок компресорного цеху
Харківського рибообробного
комплексного підприємства
«Харківриба», що вбачається з копії
трудової книжки (а.с. 11).

Посада машиніста холодильно-аміачних
установок, яку обіймав позивач,
віднесена до категорій посад Списків №
2, в редакціях чинних у період роботи
позивача.

Пільговий стаж позивача для
призначення пенсії за Списком № 2 на
цій посаді підприємства становить 14
років 7 місяців 20 днів (а.с. 10-12).

У вказаний період позивач працював на
умовах основного місця роботи, повного
робочого дня, отримував заробітну
плату. Вказане підтверджується
архівними довідками від 11.05.2011 р., 14.02.2011
р., виданими ВК «Архівіст»
Харківського міського архіву (а.с. 26-29).

Загальний трудовий стаж позивача на
момент звернення з позовом у даній
справі складає більш як 25 років, що
вбачається з копії його трудової
книжки та не ставиться під сумнів
відповідачем.

Посилання відповідача, що надані
позивачем архівні довідки не є
належними, тому як відсутні відомості
про ліквідацію Харківського
рибообробного комплексного
підприємства «Харківриба» без
визначення правонаступника, колегія
суддів вважає безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що у 1991
році «Харківриба» перейменовано на
Арендне підприємство «Харківський
рабопереробний комбінат», 27.10.1995 р.
підприємство перетворено на ВАТ
«Харківський рибопереробний
комбінат».

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 104 ЦК України,
юридична особа припиняється в
результаті реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації. У разі реорганізації
юридичних осіб майно, права та
обов'язки переходять до
правонаступників. Юридична особа є
такою, що припинилася, з дня внесення до
єдиного державного реєстру запису про
її припинення.

Позивачем надано суду довідку з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 27.01.2012 р., з якої не вбачається,
що підприємство позивача «Харківриба»
мало правонаступника після
перетворення (а.с. 42).

Крім того, у справі наявна довідка від
14.02.2011 р. № 0-9 ВК «Архівіст», відповідно
до якої архівні документи передані на
зберігання до цієї установи у зв'язку
із ліквідацією підприємства позивача
(а.с. 30).

За вказаних умов, колегія суддів
вважає, що ВК «Архівіст» Харківського
міського архіву в даному випадку є
належним суб'єктом видачі відповідних
довідок. Крім того, зміст довідок із
архівних документів про роботу ОСОБА_2
на цьому підприємстві, відповідачем
під сумнів не ставиться.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи відповідача, що позивач не має
права на пільгову пенсію, оскільки
робоче місце машиніста
холодильно-аміачних установок
компресорного цеху Харківського
рибообробного комплексного
підприємства «Харківриба» у період
роботи позивача не було атестоване.

Так, згідно п. 4 Порядку № 442, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років. У разі
підтвердження права пільгової пенсії
за Списком № 2 за результатами
атестації, вперше проведеної до 21.08.1997
р. (впродовж 5 років після введення в дію
Порядку № 442), до стажу, який дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
зараховується весь період роботи на
даному підприємстві у виробництвах,
передбачених списками.

Зазначений Порядок набрав чинності з
21.08.1992 р. і до цієї дати атестації
робочого місця для цілей, визначених
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (призначення пільгової
пенсії), не вимагалося. Після 21.08.1992 р.
право пільгової пенсії має бути
підтверджено результатами атестації.

Колегія суддів зазначає, що в
матеріалах справи наявна копія наказу
від 18.03.1993 р. № 18 по Арендному
підприємству «Харківський
рабопереробний комбінат» про
затвердження результатів атестації
робочих місць, відповідач зазначених
обставин та доказу не враховував (а.с.
36).

Крім того, відповідно до п.п. 1, 2 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.1992 р. № 442, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також їхніх нащадків, як
тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
вповноваженим ним органом і
працівниками в галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Згідно ч. 2 п. 4 зазначеного Порядку,
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Відповідно до п. 4.2 Порядку,
застосування списків №1 і №2
підприємств, робіт, професій, посад і
показників при нарахуванні стажу
роботи, які дають право на пенсію за
віком на льотних умовах, а саме:
результати атестації (які проведені
вперше і в послідуючому)
застосовуються при нарахуванні стажу,
який дає право на пенсію за віком на
льотних умовах, на протязі 5 років після
затвердження її результатів, при умові,
якщо на протязі цього часу на даному
підприємстві не змінювалися корінним
чином умови і характер праці (
підприємство, праця, робоче місце), яке
дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги, що обов'язок проведення
атестації робочих місць покладено на
керівників підприємств. Непроведення
такої атестації не може бути підставою
для обмеження гарантованого
законодавством права позивача на
пенсійне страхування на пільгових
умовах.

Колегія суддів зазначає, що надані
позивачем документи підтверджують
роботу на посаді, за умовами та
протягом періоду, що згідно закону є
достатніми для призначення пенсії на
пільгових умовах за Списком № 2.
Неврахування періоду роботи позивача з
10.02.1987 р. по 01.10.2001 р. машиністом
холодильно-аміачних установок до
пільгового стажу на підставі його
трудової книжки суперечить вимогам ст.
62, п. "б" статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Також, колегія суддів зазначає, що у
трудовій книжці позивача наявні записи
про роботу позивача на аналогічних
посадах машиніста холодильно-аміачних
установок за періоди з 02.10.2001 р. по 31.12.2002
р. (на ЗАТ «Агромир»), з 01.01.2003 р. по 16.07.2003
р. (ТОВ з іноземними інвестиціями
«Співдружність»), з 01.03.2006 р. по 01.10.2006 р. (
на ТОВ ТПФ «Холод») проте, в справі
відсутні докази, що при вирішенні
питання про призначення пенсії
позивачу, пенсійний орган вказані
періоди врахував або відхилив (а.с. 10-12).

Пенсійний орган не сприяв позивачу в
здійсненні права на отримання пенсії,
не з'ясував обставин, що мають істотне
значення. Таким чином, із врахуванням
вище викладеного, колегія суддів
вважає , що відповідачем протиправно
відмовлено в призначенні позивачу
пенсії за віком на пільгових умовах за
Списком № 2, у зв'язку із чим, необхідно
задовольнити позовні вимоги позивача,
зобов'язавши Управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі м. Харкова призначити,
нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію
за віком на пільгових умовах за Списком
№ 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи дату звернення з
адміністративним позовом у даній
справі (10.04.2014 р.), порушені права
позивача підлягають захисту, починаючи
з 10.10.2013 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення , дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального права; неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції не надана
оцінка обставинам справи, не
витребувано в порядку офіційного
з'ясування, не досліджено доказів, що
привело до невірного вирішення справи,
безпідставної відмови в позовних
вимогах.

Постанова Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 25.04.2014 р. підлягає
скасуванню разом із винесенням нової
постанови про задоволення позову
ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 197, п. 3
ст. 198, ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 25.04.2014р. по справі
№ 641/3458/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі м. Харкова призначити,
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію
за віком на пільгових умовах за Списком
№ 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
починаючи з 10.10.2013 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 сплачений судовий
збір за подачу адміністративного
позову в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08
копійок та судовий збір за подачу
апеляційної скарги в сумі 36 (тридцять
шість) гривень 54 копійки, на загальну
суму 109 (сто дев'ять) гривень 62 копійки.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і касаційному оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Русанова В.Б. Курило Л.В.