Справа № 805/5777/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 р.
Справа № 805/5777/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

10 год. 15 хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Смагар С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про стягнення витрат виплаченої пенсії
у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в сумі 91 грн. 28 коп.

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області заявлено
позов до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про стягнення витрат виплаченої пенсії
у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в сумі 91 грн. 28 коп.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що ним до
відповідача було надано акти звірки за
березень 2014 року щодо сум сплачених
пенсій у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, для
відшкодування понесених позивачем
витрат в розмірі 91 грн. 28 коп. Однак
зазначені витрати відповідачем не
відшкодовані, у зв'язку із тим, що
ОСОБА_1 є особою, що працює, а тому,
відповідно до статті 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» обов'язок щодо
відшкодування спірної суми у
відповідача відсутній. Зазначив, що
відмова Фондом щодо відшкодування
понесених позивачем витрат, порушує
право органу Пенсійного фонду на
відшкодування зазначених пенсійних
виплат.

Позивач через канцелярію суду 29
травня 2014 року надав письмову заяву, у
якій просив суд розглянути справу без
участі представника. Відповідач через
канцелярію суду 29 травня 2014 року надав
письмові заперечення, в яких просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду даної справи
у письмовому провадженні на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, суд встановив наступне.

Управлінням Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області була
сплачена пенсія ОСОБА_1 у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за березень 2014 року у
розмірі 91 грн. 28 коп.

Зазначені виплати увійшли до актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за березень 2014 року.

Із заперечень відповідача судом
встановлено, що Фондом не була
врахована сума, визначена в актах
щомісячної звірки по особовій справі
ОСОБА_1 у зв'язку із тим, що вона працює у
Донецькому національному академічному
театрі опери та балету ім. А.Б.
Солов'яненко з 11 вересня 2013 року.

Суд зазначає, що жодного доказу на
підтвердження факту працевлаштування
ОСОБА_1 сторонами суду не надано.

Відповідно до статті 10 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
пенсійне забезпечення громадян
здійснюється органами Пенсійного
Фонду України. Статтею 81 цього Закону
визначено, що призначення та виплата
пенсій, у тому числі, пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання здійснюється органами
Пенсійного Фонду.

Згідно пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року № 376/7697 (надалі - Порядок),
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячно цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім і померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію, сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Із набранням чинності Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV (надалі - Закон
№ 1105), обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Тобто, чинним законодавством саме на
відповідача у справі - Фонд соціального
страхування покладений обов'язок щодо
відшкодування шкоди при настанні
страхового випадку.

Пункт 2 Порядку визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
(далі - Фонд соціального страхування
від нещасних випадків) Пенсійному
фонду України (далі - Пенсійний фонд)
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону).

Пунктом 5 Порядку закріплено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Як передбачено пунктом 6 Порядку
Головні Управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до статті 24 Закону № 1105,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. Страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутись до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Окрім цього, частиною 1 статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105 визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку. Відповідно статті
28 Закону № 1105 страховими виплатами є
грошові суми, які згідно із статтею 21
цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку. Зазначені грошові
суми складаються із: 1) страхової
виплати втраченого заробітку (або
відповідної його частини) залежно від
ступеня втрати потерпілим професійної
працездатності (далі - щомісячна
страхова виплата); 2) страхової виплати
в установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому (членам його сім'ї
та особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Статтею 33 Закону № 1105 передбачено, що
у разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті. Такими
непрацездатними особами разом з іншим
є : діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років.

Суд не приймає посилання відповідача
стосовно невідшкодування витрат
виплаченої пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві
стосовно ОСОБА_1, у зв'язку із тим, що
вона була працевлаштованою з 11 вересня
2013 року, оскільки на підтвердження
зазначеного факту відповідачем не було
надано суду жодного доказу
працевлаштування ОСОБА_1

Суд також зазначає, що рішення
позивача про призначення ОСОБА_2 пенсії
у зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві не визнавалось недійсним в
судовому порядку, а отже витрати на
виплату пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві позивачем було здійснено
правомірно.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42,
47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про стягнення витрат виплаченої пенсії
у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в сумі 91 грн. 28 коп.,
задовольнити повністю.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
на користь Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області витрати
виплаченої пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за березень
2014 року в сумі 91 грн. 28 коп. (дев'яносто
одна гривня двадцять вісім копійок).

Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті 29 травня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Смагар С.В.