Справа № К/9991/80454/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/80454/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівКалашнікової О.В. Мороз
Л.Л. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ)
України в Комінтернівському районі м.
Харкова до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
касаційною скаргою Фізичної
особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_4 на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2011 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року УПФ України в
Комінтернівському районі м. Харкова у
Харківському окружному
адміністративному суді пред'явило
позов до ФОП

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Просило стягнути з відповідача
заборгованість по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
1288,80 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2011
року, залишеною без зміни ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 жовтня 2011
року, позовні вимоги УПФ України в
Комінтернівському районі м. Харкова
задоволено повністю.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь УПФ
України в Комінтернівському районі м.
Харкова заборгованість по сплаті
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1288,80 грн.

ФОП ОСОБА_4, не погоджуючись з рішеннями
судів попередніх інстанцій, подав
касаційну скаргу. Просить їх скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову УПФ України в
Комінтернівському районі м. Харкова.

Вважає рішення такими, що постановлені
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скар га ФОП ОСОБА_4 задоволенню
не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що ФОП ОСОБА_4
зареєстрований в УПФ України в
Комінтернівському районі м. Харкова як
платник страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Протягом липня-грудня 2010 року ФОП
ОСОБА_4 здійснював підприємницьку
діяльність, однак сплата страхових
внесків, у розмірах, передбачених
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відповідачем не
проведена.

У ФОП ОСОБА_4 виникла заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з липня по
грудень 2010 року на загальну суму 1288,80
грн.

На адресу відповідача направлялася
вимога про сплату боргу від 04 квітня 2011
року № Ф-104, однак кошти відповідачем
сплачені не були.

Задовольняючи позовні вимоги УПФ
України в Комінтернівському районі м.
Харкова, суди виходили з того, що
Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", яким встановлені ставки,
механізм справляння та пільги щодо
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування та Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
передбачена така пільга для суб'єктів
підприємницької діяльності, які
перейшли на спрощену систему
оподаткування, як звільнення від
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

Така правова позиція судів, на думку
колегії суддів, є правильною й такою, що
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Закон України від 09 липня 2003 року №
1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" набрав чинності
з 01 січня 2004 року. Статтею 15 цього
Закону визначено, що платниками
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зокрема фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент).

Згідно зі статтею 5 Закону цим Законом
регулюються відносини, які виникають
між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів на ці
правовідносини може поширюватись лише
у випадках, передбачених цим Законом,
або в частині, що йому не суперечать.
Виключно цим Законом визначаються:
принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню,
перелік платників страхових внесків,
їхні права та обов'язки, порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Відповідно пункту 6 частини другої
статті 17 цього Закону України
страхувальники зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески. Статтею 18 цього
Закону передбачено, що страхові внески
є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом; вони не
включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування, на ці внески не
поширюється податкове законодавство, а
іншим законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування
та сплати страхових внесків або
звільнення від їх сплати.

Разом з тим, він не містить у собі норму
про надання такої пільги, як звільнення
від сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування для
суб'єктів підприємницької діяльності,
які перейшли на спрощену систему
оподаткування.

Ставки, механізм справляння та пільги
щодо сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування
встановлені Законом України № 400/97-ВР
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування".

Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування не
входять до системи оподаткування та на
них не поширюється податкове
законодавство, іншим законодавством не
можуть встановлюватись пільги із
нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від їх сплати, а
обов'язок сплачувати страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування не зумовлюється
статусом платника податку як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Згідно підпункту 4 пункту 8 Прикінцевих
положень Закону України

"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, придбання
спеціального торгового патенту) та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом у фіксованому
розмірі.

Законом України від 08 липня 2010 року №
2461-VI "Про внесення змін до законів
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (набрав
чинності з 17 липня 2010 року), внесені
зміни внаслідок чого фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування, зокрема
фіксований податок на період дії
законодавчих актів з питань особливого
способу оподаткування сплачують
страхові внески в порядку, визначеному
цим Законом. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого податку, що перерахована
до Пенсійного фонду України, повинна
становити не менше мінімального
розміру страхового внеску на кожну
особу. Впродовж липня-вересня 2010 року
мінімальний страховий внесок складав
294,82 грн., виходячи з якого та частки
сплачених внесків у складі фіксованого
податку відповідачем здійснено
донарахування боргу.

Відповідно до статті 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" суми страхових
внесків, які своєчасно не сплачені,
вважаються простроченою
заборгованістю. Територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Строк
давності щодо стягнення недоїмки, пені
та штрафів не застосовується.

Отже, вимога позивача про сплату ФОП
ОСОБА_4 заборгованості зі сплати
страхових внесків до пенсійного фонду
є правомірною, а тому суд першої
інстанції правильно задовольнив позов.

Судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій є законними і
обґрунтованими, підстав для їх
скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2011 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Мороз Л.Л.