Справа № 819/344/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
Справа №
5862/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача -
Лось О.Р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІЕ-Сервіс» на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05.03.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІЕ-Сервіс» до
Тернопільської митниці про визнання
протиправними та скасування відмови
митного органу здійснити митне
оформлення товарів, рішення про
коригування митної вартості товарів,
зобов'язання повернути грошову
заставу, -

В С Т А Н О В И Л А:

13.02.2013р. позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю /ТзОВ/ «ІЕ-Сервіс»
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просив скасувати
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 403020000/2013/00007
від 15.01.2013р.; визнати недійсним рішення
Тернопільської митниці (м/п Чортків)
про коригування митної вартості
товарів № 403020000/2013/000007/2 від 15.01.2013р.;
зобов'язати відповідача Тернопільську
митницю повернути грошову заставу, що
становить різницю між сумами платежів
(ввізного мита та податку на додану
вартість), нарахованих за митною
вартістю, визначеною декларантом і
митною вартістю, визначеною митним
органом, у розмірі 31790 грн. 63 коп. та
стягнути 317 грн. 91 коп. судового збору
(а.с.3-5).

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05.03.2013р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.128-130).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржила
позивач ТзОВ «ІЕ-Сервіс», яка
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нове
рішення, яким заявлені позовні вимоги
задоволити (а.с.132-136).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що під час митного оформлення
товарів, які ввозилися на митну
територію України згідно контракту №
01/2012 від 20.08.2012р., укладеного між
позивачем та фірмою Global Cosmed S.A. (Польща),
- засобів для миття шкіри та волосся з
вмістом органічних
поверхнево-активних речовин,
розфасованих для роздрібних торгівлі,
апелянт самостійно визначив його
вартість за основним методом - ціною
договору (контракту). Однак, митний
орган безпідставно не погодився із
заявленою митною вартістю та
застосував резервний метод у зв'язку з
тим, що поданий платіжний документ не
підтверджує оплату товарів по
вказаному контракту. При цьому, судом
не враховано, що рахунок-фактура може
не співпадати з інвойсом-фактурою,
оскільки перший виписується для
проведення попередньої оплати, а
другий виданий вже після відвантаження
товару; також суми цих документів
повністю співпадають.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
заперечення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 15.01.2013р. позивачем подано
Тернопільській митниці для проведення
митного оформлення товарів «засоби для
миття шкіри та волосся з вмістом
органічних поверхнево-активних
речовин, піномийні засоби з вмістом
органічних поверхнево-активних
речовин для приготування ванн та інші»,
ввезеного згідно із контрактом № 01/2012,
укладеним 20.08.2012р. із фірмою Global Cosmed S.A.
(26-600 Radom, ul. Wielkopolska, 3, Польща), митну
декларацію № 403020000/2013/000050 в
електронному вигляді, CMR № 136829 від
10.01.2013р., інвойси №№ FAER000001/2013 від
04.01.2013р., FAER000004/2013 від 08.01.2013р.,
доповнення до контракту № 1 від 04.01.2013р.
та № 2 від 08.01.2013р., платіжні документи
про проведену оплату за контрактом № 1
від 17.12.2012р. та № 3 від 08.01.2013р., а також
інші товаротранспортні та
товаросупровідні документи на товар.

Під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості вищезазначеного товару та
відповідно до розділу 2 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затв. наказом Державної митної
служби України № 362 від 13.07.2012р.,
посадовою особою митного поста
«Чортків» вчинено дії щодо аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів за
вищевказаною митною декларацією.

При цьому відповідачем встановлено, що
поданий декларантом позивача
платіжний документ про проведену
оплату за контрактом № 1 від 17.12.2012р.
неможливо ідентифікувати з оцінюваним
товаром, оскільки в ньому не зазначено
рахунку-фактури № FAER000001/2013 від 04.01.2013р.
та рахунку-фактури № FAER000004/2013 від
08.01.2013р., а лише наявні посилання на
контракт. Окрім цього, в даному
платіжному дорученні вказано інший
інвойс-фактуру № 705036 від 13.12.2012р., дані
про який відсутні в СМR № 136829, а також
він не подавався митному органу для
проведення митного оформлення товару.

Відповідно до ч.22 ст.58 МК України
банківські платіжні документи (якщо
рахунок сплачено), а також інші
платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару, повинні містити реквізити,
необхідні для ідентифікації ввезеного
товару.

Подані на розгляд посадовій особі
митного поста «Чортків» платіжні
документи про проведену оплату № 1 від
17.12.2012р. та № 3 від 08.01.2013р. неможливо в
повній мірі ідентифікувати з
оцінюваним товаром, що ввозився на
виконання контракту № 01/2012 від 20.08.2012р.
відповідно до рахунку-фактури №
FAER000001/2013 від 04.01.2013р. та рахунку-фактури
№ FAER000004/2013 від 08.01.2013р.

Одночасно із митною декларацією
декларантом позивача подавалась
декларація митної вартості №
403020000/2013/000050 від 15.01.2013р., згідно із якою
митну вартість товару декларантом
визначено за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

Відповідно до проведеного
відповідачем аналізу попередніх
оформлень засобів для миття шкіри та
волосся, піномийних засобів, що
ввозились та декларувались позивачем в
2012 році, встановлено, що митна вартість
на товар, який заявлений до митного
оформлення 15.01.2013р. за митною
декларацією № 403020000/2013/000050, є істотно
нижчою від митної вартості товарів,
оформлених митним постом «Чортків» по
митній декларації № 403020000/2012/700702 від
09.11.2012р. та митній декларації №
403020000/2012/700992 від 14.12.2012р.

Із урахуванням наведеного суд першої
інстанції прийшов до висновку про те,
що визнати митну вартість за основним
методом визначення митної вартості у
митного органу не було правових
підстав, оскільки платіжні документи
про проведену оплату № 1 від 17.12.2012р. та
№ 3 від 08.01.2013р. неможливо
ідентифікувати з оцінюваним товаром,
оскільки в них не зазначено
рахунку-фактури № FAER000001/2013 від 04.01.2013р.
та рахунку-фактури № FAER000004/2013 від
08.01.2013р., а лише наявні посилання на
контракт, а також в платіжному
дорученні № 1 від 17.12.2012 був вказаний
інший інвойс-фактура № 705036 від 13.12.2012р.,
який не подавався митному органу для
проведення митного оформлення і дані
про який відсутні в СМR № 136829.

З огляду на це, відповідачем по митній
декларації № 403020000/2013/000050 від 15.01.2013р.
обгрунтовано прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
403020000/2013/000007/2 від 15.01.2013р.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що у
разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
визначені п.2 ч.1 ст.57 МК України. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм Митного кодексу
України (ч.6 ст.57 МК України).

Враховуючи те, що на момент
пред'явлення товару до митного
оформлення були відсутні митні
оформлення ідентичних товарів, які б
співпадали по асортименту продукції,
не відомі та документально не
підтверджені їх фізичні
характеристики, якість та репутація
даної продукції на ринку від виробника
за час максимально наближений до
моменту прийняття рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, тому в митного органу не було
можливості для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів.

Визначити митну вартість за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів також було неможливо по
причині відсутності на момент
перевірки заявленої декларантом
позивача митної вартості митних
оформлень подібних товарів.

Метод на основі віднімання вартості не
міг бути застосований відповідачем,
оскільки на момент визначення митної
вартості була відсутня інформація про
ціни ідентичних чи подібних
(аналогічних) товарів, що продаються на
території України, а також про складові
компоненти, що можуть бути виділені із
ціни.

Метод на основі додавання вартості не
міг застосовуватися відповідачем,
оскільки на момент визначення митної
вартості була відсутня інформація про
вартість всіх витрат, що зараховуються
до ціни товару.

Частиною 8 ст.57 МК України передбачено,
що у разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом, згідно із вимогами ст.64 МК
України.

В результаті проведеної консультації з
декларантом позивача досягнуто згоди
про неможливість застосування методів
визначення митної вартості відповідно
до положень ст.ст. 59, 60 МК України, а тому
митна вартість визначена митницею за
резервним методом визначення митної.

Вищенаведене свідчить про
послідовність застосування
Тернопільською митницею методів
визначення митної вартості.

У зв'язку із винесенням 15.01.2013р. рішення
про коригування митної вартості
товарів № 403020000/2013/000007/2, відповідачем
видано Картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 403020000/2013/00007 в прийнятті
митної декларації № 403020000/2013/000050 від
15.01.2013р.

16.01.2013р. декларантом позивача із
врахуванням Рішення про коригування
митної вартості товарів № 403020000/2013/000007/2
від 15.01.2013р. подано митну декларацію №
403020000/2013/000058, згідно з якою 16.01.2013р.
митним постом «Чортків» проведено
митне оформлення товару у
відповідності до положень ч.7 ст.55 МК
України, тобто під забезпечення сплати
різниці між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом
позивача, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X МК України.

Також приписами п.7 ст.55 МК України
передбачено, що строк дії гарантії не
може перевищувати 90 календарних днів з
дня випуску товарів. Згідно з п.8 ст.55 МК
України протягом 80 днів з дня випуску
товарів декларант або уповноважена ним
особа може надати митному органу
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості, що
декларуються.

Відповідно до п.8 ст.313 МК України в разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого грошовою заставою, сума
митних платежів, що підлягає сплаті,
перераховується до державного бюджету
із сум грошової застави.

З огляду на те, що позивачем додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості протягом строку
дії гарантії не надавались, митні
платежі в сумі 31790 грн. 63 коп. були
перераховані до державного бюджету.

Додатково колегія суддів враховує, що
згідно вимог ч.4 ст.57 МК України між
позивачем і митним органом були
проведені в установленому порядку
консультації щодо обміну інформацією
для визначення митної вартості.

Під час порівняння заявленого цінового
рівня товару з ціновою інформацією, що
наявна в митному органі, митним органом
було з'ясовано, що по поданій
декларації митної вартості наявний
факт значного заниження ціни без
жодного обгрунтування зниження
вартісного рівня в
зовнішньоекономічному контракті.

За таких обставин митний орган прийшов
до підставного висновку про
неможливість застосування методу № 1
визначення митної вартості,
обґрунтував неможливість використання
інших методів, окрім резервного методу.

Таким чином, митним органом правомірно
визначена митна вартість товарів,
підставно прийняті оскаржувані
рішення про коригування митної
вартості товару та картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до переконливого
висновку про те, що заявлений позов є
безпідставним та необґрунтованим, а
тому підлягає не підлягає до
задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІЕ-Сервіс» на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05.03.2013р. в
адміністративній справі № 819/344/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька