Справа № 2а-395/09
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 р. Справа № 13564/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого судді
Любашевського В.П.

суддів Багрія
В.М.

Заверухи О.Б.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові справу

за апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області на
постанову Рожнятівського районного
суду Івано-Франківської області від
29.12.2009 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року позивач - ОСОБА_2
звернулася у Рожнятівський районний
суд Івано-Франківської області із
позовом до відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області. У позовній
заяві просить стягнути з Управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області на свою
користь 77116 грн. 49 коп. недовиплаченої
пенсії та додаткової пенсії за період з
01 серпня 2006 року по 30 липня 2009 року та
зобов'язати відповідача з 01 серпня 2009
року призначити та виплачувати основну
та додаткову пенсію згідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Рожнятівського районного
суду Івано-Франківської області від
29.12.2009 р. позов задоволено частково.
Визнано бездіяльність відповідача
щодо відмови у проведенні перерахунку
пенсії неправомірною та зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок ОСОБА_2 основної та
додаткової пенсії відповідно до статей
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та частини 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 1 серпня 2008 року по 31 грудня 2009
року з урахуванням виплаченої основної
та додаткової пенсії за цей період, а
також зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області в
подальшому починаючи з 1 січня 2010 року
здійснювати виплату основної та
додаткової пенсії ОСОБА_2 відповідно до
статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та частини 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі шести мінімальних пенсій за
віком.

________________________________________________________________________
________________________

Головуючий у 1-й інст. суддя Витвицький
В.В. ряд. ст. зв. № 2.19.4
суддя-доповідач Любашевський В.П.

справа № 2а-395/09 /0913
справа №
13564/10/9104.doc

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач є
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії,
визнаний інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного із
перебуванням в зоні аварії на ЧАЕС.
Відповідно до ст.49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
осіб, віднесених до 1-4 категорій,
складаються з державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Згідно із вимогами ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсія особам, віднесеним до 1
категорії, які є інвалідами ІІІ групи
внаслідок ліквідації Чорнобильської
катастрофи, не повинна бути нижчою 6-и
мінімальних пенсій за віком. Суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
розмір пенсії позивача слід
розраховувати, виходячи з мінімальної
пенсії за віком, встановленої
законодавством на конкретний період з
урахуванням щомісячної додаткової
пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії
за віком відповідно до положень ст.50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Згідно із ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії встановлено
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
визначений законами про Державний
бюджет на відповідні роки. Виходячи з
загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними
актами, з врахуванням вимог ч. 4 ст. 9 КАС
України суд першої інстанції прийшов
до висновку, що при визначенні розміру
пенсії позивачу відповідач
неправомірно застосовував розмір
пенсії, визначений постановою Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008 року № 654, а
не зазначених вище законів.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, зокрема, що при
розрахунку пенсії позивача не підлягає
врахуванню положення ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки мінімальний розмір пенсії за
віком, визначений абзацом 1 ч. 1 цієї
статті застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
згідно з цим законом, а пенсія позивачу
призначена згідно із Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Також
зазначає, що обчислення розміру пенсій
по інвалідності особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, регулюється постановами
Кабінету Міністрів України, в яких
відсутнє посилання на визначення
мінімального розміру пенсії
відповідно до законів про державний
бюджет України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що позивач та відповідач
клопотань про розгляд справи за їх
участю не заявляли, колегія суддів
вбачає підстави для розгляду справи в
порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставин справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, з наступних підстав:

Так, суд першої інстанції вірно
встановив, що згідно з ч. 2 ст.19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом встановлено, що позивач є
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії,
визнаний інвалідом IІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням в зоні аварії на ЧАЕС та
отримує пенсію згідно Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пенсії, що
призначаються інвалідам ІII групи, які
отримали інвалідність внаслідок
Чорнобильської катастрофи, не можуть
бути нижчими 6-и мінімальних пенсій за
віком, а відповідно до ст.50 даного
Закону додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, інвалідам ІIІ групи,
віднесеним до першої категорії,
виплачується у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно - правового акта
Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, або іншому правовому
акту суд застосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанова Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» від 16.07.2008 року
№654, оскільки остання істотно звужує
обсяг встановлених законом прав
позивача, а ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, однак надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, в тому числі й
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла до висновку, що положення ч. 3 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом. Разом з тим, наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Наведене
вище спростовує доводи апеляційної
скарги, та свідчить про відсутність
підстав для відмови у задоволенні
позову в повному обсязі.

Попри вказане, суд першої інстанції
розглядаючи справу невірно визначив
дату починаючи із якої позивачу слід
проводити перерахунок та виплату
оспорюваної пенсії.

Так, відповідно до ч.1 ст.99 КАС України,
який був чинний на момент звернення до
суду, адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

Із вхідного штампа проставленого на
позовній заяві вбачається, що позивач
звернувся в суд 26.08.2009 року.

Зміст апеляційної скарги дає підстави
для висновку, що відповідач наполягав
на застосуванні річного строку
звернення до суду, а тому право
позивача на перерахунок та виплату
оспорюваної пенсії виникло із 26.08.2008
року.

Також суд апеляційної інстанції не
погоджується із постановою суду першої
інстанції в частині покладення на
відповідача обов'язку в подальшому
починаючи із 1 січня 2010 року проводити
виплату пенсії позивачу, оскільки
предметом судового захисту можуть бути
невизнані, порушені або оспорювані
права, свободи чи інтереси особи, а
наявність факту порушення прав у
майбутньому встановити неможливо.

Вказані порушення в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
оскаржуваної постанови та прийняття
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог, оскільки
такі порушення призвели до
неправильного вирішення справи.

Таким чином постанову Рожнятівського
районного суду Івано-Франківської
області від 29.12.2009 р. по справі № 2а-395/09
слід скасувати.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст.
160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково, а постанову
Рожнятівського районного суду
Івано-Франківської області від 29.12.2009
р. по справі № 2а-395/09 скасувати;

Прийняти нову постанову якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості задовольнити
частково:

Визнати неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області по відмові
провести перерахунок основної та
додаткової пенсії ОСОБА_2 відповідно до
вимог ст. 50, 54 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи із 26.08.2008 року

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Рожнятівському районі
Івано-Франківської області проводити
перерахунок та виплачувати пенсію
ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 50, 54
Закону «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
із 26.08.2008 року із урахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий суддя
В. П.
Любашевський

Судді
В.М. Багрій

О.Б. Заверуха