Справа № 2а-4/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

05 червня 2014 року м. Київ
В/800/1776/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівГоляшкіна О.В. Гончар
Л.Я. Мороз Л.Л. Стрелець Т.Г.розглянувши
заяву ОСОБА_6 - представника ОСОБА_7 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 13 березня 2014 року (К/9991/30573/12)
в адміністративній справі за позовом
ОСОБА_7 до Ковтунівської сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області про скасування рішення

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовом до Ковтунівської
сільської ради про скасування рішення
від 12 березня 2009 року № 34-3/V "Про розгляд
заяв ПП ОСОБА_7".

Постановою Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 08 серпня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2012 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13 березня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_7 залишено без
задоволення, а постанову
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 08 серпня 2011 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2012
року - без зміни.

ОСОБА_7 через свого представника
направила до Вищого адміністративного
суду України заяву про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 13
березня 2014 року у зазначеній справі.

У заяві ОСОБА_7 просить скасувати
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 13 березня 2014 року з підстав,
передбачених пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При цьому ОСОБА_7 послалася на
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України, як
судом касаційної інстанції, одних і тих
самих норм матеріального права у даній
справі та в інших справах, що, на її
думку, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

В заяві вона вказала, що ухвала Вищого
адміністративного суду України від 13
березня 2014 року прийнята з неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права ніж ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
січня 2013 року (К/9991/30051/12), від 19 вересня
2013 року (К/9991/38447/12), від 19 листопада 2013
року (К/9991/13225/12) та від 21 листопада 2013
року (К/9991/34729/11).

На думку ОСОБА_7 суд касаційної
інстанції, застосовуючи одні і ті ж
норми матеріального права у подібних
правовідносинах, ухвалив різні за
змістом судові рішення.

Вивчивши заяву ОСОБА_7 та додані до неї
матеріали, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку про відсутність підстав для
допуску до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
квітня 2013 року у зазначеній справі,
оскільки у даному випадку мають місце
різні обставини справи та відсутнє
неоднакове застосування судами
касаційних інстанцій одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах і прийняття різних за
змістом судових рішень.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
може бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах та встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Пленум Вищого адміністративного суду
України у пункті 4 постанови від 13
грудня 2010 року № 2 "Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України" роз'яснив судам, що заява про
перегляд рішення з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень; спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема, різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі, різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню, різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню, різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Згідно з ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 13
березня 2014 року, про перегляд Верховним
Судом України якої подано заяву,
предметом спору у цій справі є
правомірність рішення Ковтунівської
сільради від 12 березня 2009 № 34-3/V "Про
розгляд заяв ПП. ОСОБА_7", яким було
визнано такими, що втратили чинність
рішення № 34-6/V та № 34-7/V, з тих підстав,
що позивач не скористалася своїм
правом на отримання земельної ділянки
в оренду. Суд касаційної інстанції у
цій справі погодився з висновками
судів першої та апеляційної інстанцій
про те, що Ковтунівська сільська рада
діяла правомірно, оскільки в даному
випадку вона не скасовувала свої
попередні рішення, а визнала їх такими,
що втратили чинність у зв'язку із не
виконанням особою, якої вони
стосуються, певних умов, які випливають
із змісту самого рішення.

Проте, згідно з ухвалами Вищого
адміністративного суду України від 22
січня 2013 року (К/9991/30051/12), від 19 вересня
2013 року (К/9991/38447/12), від 19 листопада 2013
року (К/9991/13225/12) та від 21 листопада 2013
року (К/9991/34729/11), на які посилається
ОСОБА_7, предметом спору у цих справах є
правомірність рішень рад, якими
скасовані їхні попередні рішення з
відповідних питань.

Постановляючи рішення у цих справах
суди виходили з того, що відповідно до
Рішення Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування), органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Отже, у даному випадку спірні
правовідносини не мають характеру
тотожності. Крім того, відсутнє й
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Враховуючи наведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску заяви до
провадження.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у допуску заяви ОСОБА_6 -
представника ОСОБА_7 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 13
березня 2014 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_7 до
Ковтунівської сільської ради про
скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Горбатюк С.А.

Голяшкін О.В.

Гончар Л.Я.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.