Справа № 194/2439/13-а
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2014 рокусправа № 194/2439/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Тернівці Дніпропетровської області
на постанову Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 16
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Тернівці
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2013 року до Тернівського
міського суду Дніпропетровської
області надійшов позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Тернівці Дніпропетровської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, в
якому остання просила поновити строк
звернення до суду, визнати дії
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії щодо відмови у здійсненні
перерахунку розміру пенсії з 01.02.2008
року на підставі нової довідки про
заробітну плату від 07.11.2013 року з
урахуванням сум виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань, а також компенсації за
невикористану відпустку, на які
нараховані та сплачені страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування з січня 2006 року по
грудень 2007 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що з
03.01.2008 року вона знаходиться на пенсії
державного службовця. Для призначення
пенсії нею була подана до управління
Пенсійного фонду України в м. Тернівці
довідка про складові заробітної плати
за останні 24 місяці роботи, але без
відображення певних грошових сум у
зазначеній довідці. На заяву від 11.11.2013
року про здійснення перерахунку пенсії
з врахуванням у складі заробітку сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань, компенсації за частину
невикористаної щорічної відпустки, з
яких справлялися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачених уточнюючою
довідкою № 3274/04/06 від 07.11.2013 року,
позивачем було отримано відмову. В
зв'язку з цим, посилаючись на те, що такі
дії відповідача порушують її
конституційні права на збільшення
розміру пенсії, позивач просить
позовні вимоги задовольнити повністю.

Постановою Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 16 грудня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернівці Дніпропетровської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що неврахування
відповідачем у складі заробітної плати
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення

соціально-побутових питань відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів № 212
від 24.02.2003 року, а також компенсації за
невикористану відпустку - є діями
протиправними і такими, що порушують
право позивача на більший розмір
пенсії.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі, відповідач, вказує
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернівці Дніпропетровської області
щодо відмови у проведенні перерахунку
та виплати пенсії державного службовця
є законними, тому як останнє керувалось
нормами діючого законодавства, що
регулює спірні правовідносини.

Сторони у справі належним чином
повідомлені про час, день та місце
розгляду справи, але в судове засідання
не прибули, відповідно заяв про
відкладення розгляду справи до
апеляційної інстанції не надсилали, що
у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАСУ та ст.
41 КАС України надає колегії суддів
можливість розглянути справу за
відсутності осіб, які приймають участь
у справі та без здійснення фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1,
вийшла на пенсію державного службовця
03 січня 2008 року та перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Тернівці Дніпропетровської області.

07.11.2013 року, згідно довідки управління
Пенсійного фонду України в м. Тернівці
Дніпропетровської області позивачеві
було виплачено за період з січня 2006
року по грудень 2007 року матеріальну
допомогу на оздоровлення, матеріальну
допомогу для вирішення соціально -
побутових питань та компенсацію за
невикористану відпустку, на які було
нараховано та сплачено страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування з січня 2006 року по
грудень 2007 року.

11 листопада 2013 року позивач звернулась
до відповідача з вимогою перерахувати
пенсію з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення до щорічної
відпустки, матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
та компенсації за невикористану
відпустку, як складових заробітної
плати при обчисленні розміру пенсії.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернівці Дніпропетровської області
відмовило позивачу в перерахунку
пенсії, мотивувавши свою відмову тим,
що зазначені виплати не входять до
складу заробітної плати державного
службовця, відповідно до ст. ст. 33, 37
Закону України «Про державну службу».

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, зазначив про протиправність дій
відповідача та вказав на наявність у
позивача права на врахування при
призначенні пенсії розміру
матеріальної допомоги на оздоровлення,
соціально-побутові питання та суми на
компенсацію за невикористану
відпустку.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
частково погоджується з висновками
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про державну службу» від
16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі за
текстом - Закон) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від
24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату
праці» встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, заохочувальні та
компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Частинами 6, 7 цієї ж статті визначено,
що державним службовцям можуть
встановлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону № 3723-XII державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавством не
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Частиною 4 статті 24 Закону України "Про
відпустки" визначено, що компенсація за
невикористану відпустку включається
до фонду оплати праці та враховується
при визначенні бази для оподаткування,
для нарахування страхових внесків до
фондів загальнообо'язкового
державного соціального страхування та
збору до Пенсійного фонду.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2
Постанови Кабінету Міністрів України
"Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників апарату
органів виконачвчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів"
від 09.03.2006 року № 268 надано право
керівникам органів, зазначених у
пункті 1 цієї Постанови, у межах
затвердженого фонду оплати праці
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення соціально -
побутових питань та допомогу для
оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівика (місячного грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького складу).

Аналіз наведених положень
законодавства дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення, допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
компенсація за невикористану
відпустку входять до системи оплати
праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Зокрема частиною 1
даної статті передбачено, що до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
(надалі - Закон № 1058-IV) визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у
межах сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонами не заперечувався факт про те,
що на суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань,
компенсації за невикористану
відпустку, нараховані та сплачені
страхові внески на загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування.

З урахуванням викладеного, висновки
суду першої інстанції про
протиправність оскаржуваних дій
відповідача є правильними, тому як
ґрунтуються на нормах вищезазначеного
законодавства.

В даному випадку підлягають
застосуванню спеціальні норми, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, зокрема, стаття 41
Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону №
1788-XII, натомість положення Законів №
3723-XII та №108/95-ВР відносно спірних
правовідносин є загальними. Відповідна
правова позиція висловлена і Верховним
Судом України в Постанові від 20 лютого
2012 року (справа №21- 430а11), яке з
урахуванням ч. 2 ст. 244-2 КАС України
обов'язково враховується при винесенні
рішення по справі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
проте відповідно до імперативних вимог
частини другої статті 99 КАС України, не
врахував, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції
чинній на час розгляду справи)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Колегія суддів зазначає, що позивач в
прохальній частині позовної заяви
ставила питання про поновлення
процесуального строку, однак суд
першої інстанції в порушення
вищезазначених норм процесуального
права не вирішив даного питання
відповідною ухвалою, як то передбачено
ч. 1 ст. 100 КАС України.

Беручи до уваги, що дане питання
залишено поза увагою суду першої
інстанції, колегія суддів, враховуючи
відповідне немотивоване клопотання
позивача про поновлення
процесуального строку, вважає за
необхідне позовні вимоги в частині, а
саме з 01.02.2008 року по 28.05.2013 року -
залишити без розгляду, з урахуванням
дати звернення позивача до суду (28.11.2013
року).

До того ж відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
перерахунок пенсії проводиться у разі
виникнення права на підвищення пенсії -
з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву подано
пенсіонером до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
відповідну заяву подано пенсіонером
після 15 числа.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що оскільки із заявою щодо перерахунку
розміру пенсії позивач звернулась 11
листопада 2013 року, відповідно такий
перерахунок пенсії призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу» має бути здійснений
відповідачем з 01.01.2013 року.

Вимоги ж позивача про перерахунок
пенсії з 29.05.2013 року по 31.10.2013 року, які
взагалі не розглянуті судом першої
інстанції - не підлягають задоволенню
за безпідставністю останніх.

Таким чином, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню, у зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з прийняттям нового про часткове
задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
визначено, що однією з підстав для
скасування судового рішення є, в тому
числі порушення судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Тернівці
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від
16 грудня 2013 року - скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м. Тернівці
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії за
період з 01.02.2008 року по 28.05.2013 року -
залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернівці Дніпропетровської області
щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні
перерахунку пенсії державного
службовця з 01.11.2013 року на підставі
довідки про заробітну плату від 07.11.2013
року з урахуванням сум виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань, а також компенсації за
невикористану відпустку, на які
нараховані та сплачені страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування з січня 2006 року по
грудень 2007 року.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Тернівці
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію
державного службовця з 01.11.2013 року на
підставі довідки про заробітну плату
від 07.11.2013 року з урахуванням сум
виплаченої матеріальної допомоги на
оздоровлення, на вирішення
соціально-побутових питань, а також
компенсації за невикористану
відпустку, на які нараховані та
сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з січня 2006 року по грудень
2007 року.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1),
понесені по справі судові витрати в
розмірі 68 грн. 82 коп.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Постанова у відповідності до
частини 10 статті 183-2 КАС України є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай