Справа № 2а-14553/09/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/16262/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну Спеціалізованої
державної податкової інспекції у місті
Києві по роботі з великими платниками
податків на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12.05.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.01.2011 по справі №2а-14553/09/2670 за
позовом Дочірньої компанії
«Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» в особі Філії Управління
магістральних газопроводів
«Київтрансгаз» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції у місті
Києві по роботі з великими платниками
податків про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12.05.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011,
позовні вимоги Дочірньої компанії
«Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» в особі Філії Управління
магістральних газопроводів
«Київтрансгаз» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції у місті
Києві по роботі з великими платниками
податків про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення -
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення від 28.10.2010
№/0.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що назва підрозділу підприємства -
Філія Управління магістральних
газопроводів «Київтрансгаз» вказує
лише на її місцезнаходження за
територіальною ознакою і не
використовується у комерційних цілях,
а тому не може відноситься до елементів
місцевої символіки, і не може бути
об'єктом оподаткування збором за право
використання місцевої символіки.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Спеціалізована
державна податкова інспекція у місті
Києві по роботі з великими платниками
податків 04.02.2011 звернулась з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який ухвалою від 25.03.2011
прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12.05.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.01.2011, прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог
Спеціалізована державна податкова
інспекція у місті Києві по роботі з
великими платниками податків
посилається на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, зокрема, статей 12,
19 Декрету Кабінету Міністрів України
від 20.05.1993 №56-93 «Про місцеві податки та
збори», пункту 1.2 розділу І і пунктів 6.2,
6.3 розділу VІ Положення про збір за
право на використання символіки міста
Києва, затвердженого рішенням
Київської міської ради народних
депутатів від 15.02.1994 №7 «Про введення
збору за право на використання
символіки міста Києва».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Спеціалізованою
державною податковою інспекцією у
місті Києві по роботі з великими
платниками податків було проведено
планову документальну виїзну
перевірку Філії Управління
магістральних газопроводів
«Київтрансгаз» Дочірнього
підприємства «Укртрансгаз» НАК
«Нафтогаз України» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2008 по
30.06.2009.

Перевіркою встановлено порушення
Філією Управління магістральних
газопроводів «Київтрансгаз»
Дочірнього підприємства «Укртрансгаз»
НАК «Нафтогаз України» статей 12, 19
Декрету Кабінету Міністрів України від
20.05.1993 №56-93 «Про місцеві податки та
збори», пункту 1.2 розділу І і пунктів 6.2,
6.3 розділу VІ Положення про збір за
право на використання символіки міста
Києва, затвердженого рішенням
Київської міської ради народних
депутатів від 15.02.1994 №7 «Про введення
збору за право на використання
символіки міста Києва», в результаті
чого не подано розрахунки сплати збору
за право на використання символіки
міста Києва з І кварталу 2008 року по ІІ
квартал 2009 року. Всього за період, що
перевірявся, не нараховано та не
сплачено збору на суму 25921,08грн.

За результатами перевірки
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією у місті Києві по роботі з
великими платниками податків складено
акт від 16.10.2009 №460/41-20/23517243 та прийнято
податкове повідомлення-рішення від
28.10.2009 №/0, яким Філії Управління
магістральних газопроводів
«Київтрансгаз» Дочірнього
підприємства «Укртрансгаз» НАК
«Нафтогаз України» визначено суму
податкового зобов'язання зі збору за
право використання місцевої символіки
у розмірі 39243,42грн., в тому числі за
основним платежем - 25921,08грн., штрафних
(фінансових) санкцій - 13322,34грн.

Відповідно до пункту 9 частини другої
статті 15 Закону України «Про систему
оподаткування» до місцевих зборів
(обов'язкових платежів), зокрема,
належить збір за право використання
місцевої символіки.

Згідно зі статтею 18 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
і збори» органам місцевого
самоврядування було надано право
самостійно встановлювати і визначати
порядок сплати місцевих податків і
зборів відповідно до переліку і в межах
установлених граничних розмірів
ставок.

Статтею 12 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про місцеві податки і збори»
передбачено, що збір за право на
використання місцевої символіки
справляється з юридичних осіб і
громадян, які використовують цю
символіку з комерційною метою. Дозвіл
на використання місцевої символіки
(герба міста або іншого населеного
пункту, назви чи зображення
архітектурних, історичних пам'яток)
видається відповідними органами
місцевого самоврядування. Граничний
розмір збору за право на використання
місцевої символіки не повинен
перевищувати з юридичних осіб - 0,1
відсотка вартості виробленої
продукції, виконаних робіт, наданих
послуг з використанням місцевої
символіки, з громадян, що займаються
підприємницькою діяльністю, - п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про столицю України - місто-герой
Київ» територіальна громада міста
Києва має герб, прапор та іншу
символіку. Райони в місті можуть мати
власну символіку. Зміст, опис, порядок
використання символіки визначаються
Положенням про символіку, яке
затверджується, відповідно, Київською
міською радою та районними в місті
радами.

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення
про збір за право на використання
символіки міста Києва, затвердженого
рішенням Київської міської ради
народних депутатів від 15.02.1994 №7 «Про
введення збору за право на
використання символіки міста Києва»,
до місцевої символіки відносяться
назви і зображення об'єктів та
історичних пам'яток міста згідно з
затвердженим розпорядженням Київської
міської державної адміністрації від
15.01.1996 №39 Переліком назв об'єктів та
історичних пам'яток, що відносяться до
місцевої символіки, використання яких
юридичними особами і громадянами у
комерційних цілях підлягає сплаті
збору у встановленому порядку (далі -
Перелік). Це: герб м. Києва; прапор м.
Києва; назви (похідні від назв)
історичних пам'яток міста згідно з
Переліком, які використовуються в
найменуваннях підприємств або окремих
видах продукції (крім найменувань, які
слугують для визначення
місцезнаходження); зображення об'єктів
історичних пам'яток міста згідно з
Переліком, які використовуються при
виготовленні друкованої (за винятком
бланків ділових паперів), сувенірної,
рекламної продукції тощо.

За пунктом 76 Переліку назва «Київ»
віднесена до назв, використання яких
юридичними особами і громадянами у
комерційних цілях підлягає сплаті
збору в установленому порядку.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що до місцевої символіки, яка є
предметом справляння зазначеного
збору, відносяться герб міста або
іншого населеного пункту, назви чи
зображення архітектурних, історичних
пам'яток. При цьому назва міста або
іншого населеного пункту, якщо таке
місто або такий населений пункт не
віднесено до архітектурних пам'яток, до
місцевої символіки відповідно до норм
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про місцеві податки і збори» не
належить.

Таким чином, включення до Переліку
назви міста, якщо таке місто не
віднесено до архітектурних пам'яток, не
відповідає вимогам Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
і збори».

Окрім того, поняття «комерційна мета»,
яке є визначальним при сплаті збору, не
визначене жодним нормативним актом
України. Господарський кодекс України,
а саме назва Глави 4 - «Господарська
комерційна діяльність
(підприємництво)», - ототожнює
комерційну діяльність з
підприємництвом.

Відповідно до статті 42 Господарський
кодекс України підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Тобто як комерційну мету розуміють
власну господарську діяльність, метою
якої є одержання прибутку.

Аналізуючи статтю 12 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
і збори», можна дійти висновку, що
законодавець мав на увазі використання
місцевої символіки при виготовленні
продукції, виконанні робіт, наданні
послуг, що в кінцевому результаті
принесе прибуток.

Проте, судами не встановлено, що
діяльність Філії Управління
магістральних газопроводів
«Київтрансгаз» Дочірнього
підприємства «Укртрансгаз» НАК
«Нафтогаз України» пов'язана з
використанням місцевої символіки з
комерційною метою.

В той же час, судами попередніх
інстанцій встановлено, що місце
розташування позивача є історичним та
було визначено відповідно до наказу
Дирекції газопроводу «Дашава-Київ» від
10.06.1946 №31 про організацію Київського
районного управління дирекції
газопроводу, який будується, з місцем
знаходження в місті Києві. Дочірня
компанія «Укртрансгаз» в різних
регіонах України має філії із назвами
«Львівтрансгаз» (з місцезнаходженням у
місті Львів), «Харківтрансгаз» (з
місцезнаходженням у місті Харків),
«Черкаситрансгаз» (з
місцезнаходженням у місті Черкаси) та
інші, що вказує на територіальне
місцезнаходження дирекції
газопроводу.

Враховуючи викладене, зважаючи на те,
що використання слова «Київ» в назві
підприємства лише вказує на
місцезнаходження підприємства за
територіальною ознакою, зокрема, на те,
що місцем розташування підприємства є
місто Київ, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
протиправності податкового
повідомлення-рішення від 28.10.2009
№/0 та наявність підстав для його
скасування.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції у місті
Києві по роботі з великими платниками
податків залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12.05.2010 та на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011 по
справі №2а-14553/09/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв