Справа № 826/20263/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Клименчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою представника
товариства з обмеженою
відповідальністю "Арт-Візаж" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Арт-Візаж" до
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 березня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
представник товариства з обмеженою
відповідальністю "Арт-Візаж" подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою позов задовольнити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку апелянта з питань
правильності нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість та податку на прибуток по
взаємовідносинах з ТОВ «Добробут
Інтеграл», ТОВ «Кращий Крам» та ТОВ
«БДМ Сервіс Плюс» за період з 01.11.2011
року по 31.12.2011 року.

За результатами перевірки було
складено акт № 1303/26-58-22-08/37313691 від 16.09.2013
року, в якому встановлено порушення
позивачем п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого ним занижено податок
на додану вартість за весь період на
загальну суму 281 578 грн.

На підставі вказаного акту податковим
органом винесено
податкове-повідомлення рішення №
від 01 жовтня 2013 року, яким
апелянту збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на загальну суму 455 367 грн., в
тому числі за основним платежем - 281 578
грн. та штрафні (фінансові) санкції - 140
789 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено можливість
правомірного формування податкових
вигод за спірними операціями та не
доведено підстав для формування
господарських операцій з контрагентом.

Колегія суддів підтримує дану позицію,
виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 01.06.2012
року між апелянтом та ТОВ «Добробут
Інтеграл» укладено договір поставки
товару, відповідно до якого ТОВ
«Добробут Інтеграл» зобов'язувалось
поставити позивачу на його замовлення
товар за адресою, вказаною в такому
замовленні, своїми транспортними
засобами та за власний рахунок.

За результатами виконання
вищезазначеного договору було
складено видаткові накладні.

02.07.2012 року між позивачем та ТОВ «БДМ
Сервіс Плюс» укладено договір поставки
товару, відповідно до якого ТОВ «БДМ
Сервіс Плюс» зобов'язувалось поставити
позивачу на його замовлення товар за
адресою, вказаною в такому замовленні,
своїми транспортними засобами та за
власний рахунок.

За результатами виконання
вищезазначеного договору було
складено видаткові накладні.

01.10.2012 року між позивачем та ТОВ «Кращий
Крам» укладено договір поставки
товару, відповідно до якого ТОВ «Кращий
Крам» зобов'язувалось поставити
позивачу на його замовлення товар за
адресою, вказаною в такому замовленні,
своїми транспортними засобами та за
власний рахунок.

За результатами виконання
вищезазначеного договору було
складено видаткові накладні.

В ході перевірки податковим органом
було встановлено, що позивач порушив в
своїй діяльності п. 198.1, п.198.2, п. 198.6 ст.
198, п.п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: 1) придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; 2) придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Наявність у покупця належно оформлених
документів, необхідних для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих
постачальником/продавцем податкових
накладних, не є безумовною підставою
формування податкового кредиту, у разі
недоведення реальності здійснених
господарських операцій та факту
використання придбаних товарів/послуг
в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Жодних доказів на підтвердження
використання придбаних товарів в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності та
відповідних письмових пояснень
позивачем не надано, а тому немає
можливості встановити, яким чином в
господарській діяльності позивача
використано олію соняшникову.

Враховуючи те, що позивачем не надано
документів на підтвердження
використання в межах своєї
господарської діяльності придбаного у
контрагентів товару, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що позивачем не доведено, що
здійснені ним господарські операції з
вказаним контрагентом носять реальний
характер, а придбаний товар
використано в межах господарської
діяльності позивача чи придбано з
такою метою.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що надані
позивачем докази, а саме: договори,
видаткові накладні є неналежними
доказами, оскільки не дають підстав для
формування валових витрат та для
нарахування податкового кредиту при
наявності фактів, що ставлять під
сумнів реальність наданих послуг.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11 зазначено, що з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємства або податкового кредиту з
податку на додану вартість належить
з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух
активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг), спорудження
основних фондів, імпортом товарів
(послуг), понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
обґрунтованим та правомірним.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
товариства з обмеженою
відповідальністю "Арт-Візаж" залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 10.06.2014 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.