Справа № 2-а-2218/1004/12
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2218/1004/12
Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей В. Л.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного Фонду України в
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 17 лютого 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного Фонду України в м.
Хмельницькому про перерахунок пенсії ,
-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.
Хмельницькому, в якому просила визнати
дії відповідача щодо невиплати їй як
дитині війни підвищення до пенсії з
9.07.07 року по 31.12.2007 року та з 22.05.08 року по
1.08.2011 року відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» неправомірними; зобов'язати
відповідача здійснювати щомісячну
виплату надбавки до пенсії у розмірі 30%
від мінімальної пенсії за віком
(обчисленої із врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»)
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»;
зобов'язати відповідача нараховувати
та виплачувати їй невиплачене
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з урахуванням ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 9.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.08 року по 1.08.2011 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду від 18 листопада 2011 року позов в
частині вимог за період до 13.05.2011
включно залишено без розгляду.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 17 лютого 2012
року позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому по невиплаті
встановленого Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії ОСОБА_2 за період з
14.05.2011 року по 22.07.2011 року включно;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
здійснити нарахування та щомісячну
виплату недоплаченої пенсії в розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. 6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни"
ОСОБА_2 за період з 14.05.2011 року по 22.07.2011
року з урахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум, а в задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції від 17 лютого 2012 року та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог повністю,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом при ухваленні рішення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 17 лютого 2012
року - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка є дитиною війни.

На підставі Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" № 2195-IV
від 18.11.2004 року, ОСОБА_2 має право на
щомісячну доплату до пенсії як дитина
війни, яка відповідачем їй
виплачувалася не в повному обсязі.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 01
листопада 1996 року № 9 "Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя" Конституція України має
найвищу юридичну силу, а її норми є
нормами прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають оцінювати зміст
будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акту з точки зору
його відповідності Конституції і в
усіх необхідних випадках
застосовувати Конституцію як акт
прямої дії. Суд безпосередньо
застосовує Конституцію у разі коли
закон, який був чинний до введення в дію
Конституції чи прийнятий після цього,
суперечить їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії "дітям
війни", встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, в
редакції від 19 грудня 2006 року, "дітям
війни пенсії підвищуються на 30 % від
мінімальної пенсії за віком". Згідно зі
ст. 7 фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» було
призупинено. Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
внесено зміни до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
викладено в наступній редакції: «Дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановлено: для учасників війни»,
тобто 10% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Крім того, рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року в справі
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», у тому числі і цю
норму Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якою було
призупинено дію ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
було визнано такою, що не відповідає
Конституції України. Зазначена норма
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» втратила чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення, тобто з 09.07.2007
року.

Зазначене рішення Конституційного
Суду України в цій справі має
преюдиційне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів в зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів України.

Аналогічне положення містить і рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10-рп/2008.

В рішенні Європейського суду з прав
людини в рішенні від 8.11.05 року у справі
«Кечко проти України» (заява № 63134/00)
зазначається, що в межах свободи дій
держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм робітникам з
державного бюджету. Держава може
вводити, призупиняти чи закінчити
виплату таких надбавок, вносячи
відповідні зміни в законодавство.

Однак, якщо чинне правове положення
передбачає виплату певних надбавок і
дотримано всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти у цих виплатах, доки
відповідні положення є чинними (п. 23
Рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Разом з тим, 14.06.2011 року Верховною Радою
України прийнято Закону України №
3491-УІ «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», який набрав чинності 19.06.2011
року.

Пунктом 7 ч. 1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет на 2011 рік» доповнено
пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році
норми і положення ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. Тим
самим визначення порядку та розмірів
виплат особам, які мають статус дітей
війни, делеговано Кабінету Міністрів
України. Норми зазначеного закону
сягають застосуванню при вирішенні
позовних вимог за період з 19.06.2011 року,
оскільки вони є в наведеній частині
однопредметними з нормами Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», їх не визнано
неконституційними і вони прийняті
пізніше.

На виконання вимог Закону України від
14.06.11 року № 3491-УІ «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» 6.07.2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
№ 745 «Про встановленим деяких виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23.07.2011 року. У відповідності до
п. 7 зазначеної постанови, дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Таким чином, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 22.07.2011 року
включно застосуванню підлягають
положення ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

В той час, як з 23.07.2011 року включно дії
відповідача є правомірними, оскільки
відповідають вимогам Закону України
від 14.06.11 року № 3491-УІ «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» та постанови
Кабінету Міністрів України від 2011 року
№ 745 «Про встановлення деяких виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету».

У розрізі наведених правових положень
та враховуючи фактичні обставини
справи, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог за період з 14.05.2011 року по 22.07.2011
року включно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що позивачкою надано
суду достатньо належних доказів, які б
свідчили про правомірність заявлених
позовних вимог, а доводи апеляційної
скарги не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного Фонду України в м.
Хмельницькому, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 лютого 2012 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.