Справа № 808/1691/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року 16 год. 10 хв. Справа №
808/1691/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

представника позивача Дементьєва О.А.

представника відповідача Кохановської
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЕЙМОС»

до: Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Міщенко Ілони Геннадіївни

про: визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДЕЙМОС» (далі -
позивач або ТОВ «ДЕЙМОС» звернулось з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції (далі -
відповідач 1) про визнання протиправним
та скасування рішення №10808824 від 11.02.2014
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, яке винесене
державним реєстратором Міщенко І.Г. та
зобов'язання Реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції зареєструвати за позивачем
право власності на нерухоме майно -
незавершене будівництво, літ. Д-2
будівля автозаправочної станції з
комплексом сервісу загальною площею
302,8 кв.м., що розташоване за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд.
№52.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
прийнято неправомірно, за відсутності
підстав для відмови у державній
реєстрації права власності на об'єкт
незавершеного будівництва.

При судовому розгляді справи судом з
власної ініціативи до участі у справі
як другого відповідача залучено
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Міщенко Ілону Геннадіївну (а.с.
54).

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, та надав суду пояснення
в їх обґрунтування, аналогічні
викладеним у позовній заяві. Також
представник позивача зазначив, що
відповідно до складеному ТОВ
«Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації» акту від 13.11.2013,
відсоток готовності будівлі
автозаправної станції з комплексом
сервіс літ.Д-2 складає 93 %, що
підтверджує, що вказана будівля є
об'єктом незавершеного будівництва, у
зв'язку з чим державним реєстратором
прав на нерухоме майно рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень прийнято протиправно.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив в повному обсязі, про
що подав до суду заперечення проти
адміністративного позову, відповідно
до яких позов не визнає в повному
обсязі та просить у задоволенні позову
відмовити, оскільки вважає оскаржуване
рішення таким, що прийнято відповідно
до вимог діючого законодавства.

Відповідач 2 в судове засідання не
прибув, про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив, заперечень чи будь-яких заяв
до суду не надіслав, у зв'язку з чим,
відповідно до приписів частини 2 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
без участі відповідача 2.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача 1,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2014 ТОВ
«Деймос» подано до Реєстраційної
служби Запорізького міського
управління юстиції заяву про
реєстрацію прав та їх обтяжень для
проведення реєстрації права власності
ТОВ «Деймос» на об'єкт незавершеного
будівництва, літ. Д-2, що розташований:
Запорізька область, м. Запоріжжя,
вулиця Карпенко-Карого, будинком 52.

До заяви про реєстрацію прав та їх
обтяжень позивачем були подані договір
купівлі-продажу від 17.10.2001, договір
оренди землі від 14.05.2004 та додаткові
угоди до нього, технічний паспорт від
13.11.2013 та акт ТОВ «Запорізьке міжміське
бюро технічної інвентаризації» від
13.11.2013 (а.с. 64).

За результатами розгляду поданої заяви
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Міщенко Ілоною Геннадіївною з
посиланням на статтю 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
пункти 16 та 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухому майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №
703, прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 10808824 від 11.02.2014 (а.с.8).

Як зазначено у вказаному рішенні,
підставами для відмови у проведенні
державної реєстрації права власності
стали ті обставини, що подані документи
не відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Вказаний висновок обґрунтований тим,
що в поданій представником ТОВ
«Деймос» заяві зазначений тип об'єкта:
об'єкт незавершеного будівництва літ.
Д-2, а за даними технічної
інвентаризації від 13.11.2013 об'єкт літ. Д-2
будівля автозаправної станції з
комплексом сервісу є завершеним
будівництвом з загальною площею - 302,8
кв. м., у зв'язку з чим заявлене право не
відповідає поданим документам.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, врегульовані Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі Закон).

Згідно з абзацом другим частини 1
Закону, державна реєстрація прав на
об'єкт незавершеного будівництва та їх
обтяжень у випадках, установлених
законом, проводиться у порядку,
визначеному цим Законом, з урахуванням
особливостей правового статусу такого
об'єкта.

Відповідно до абзацу другого частини 1
статті 2 вказаного Закону, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4
Закону, право власності на нерухоме
майно підлягає обов'язковій державній
реєстрації.

Частиною 2 статті 5 Закону визначено, що
якщо законодавством передбачено
прийняття в експлуатацію об'єкта
нерухомого майна, державна реєстрація
прав на такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до приписів частини 4 статті
15 Закону державній реєстрації
підлягають виключно заявлені права та
їх обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Частиною 13 цієї ж статті визначено, що
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а також
порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону,
документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Частиною 1 статті 19 Закону визначено, що
Державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 № 868 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі Порядок),
який діє з 11.02.2014.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав або
рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до пункту 28 Порядку,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Вичерпний перелік підстав, для відмови
у державній реєстрації прав визначений
статтею 24 Закону.

При цьому, відповідно до частини 4
статті 24 Закону, відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Пунктом 36 Порядку визначено, що для
проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Такими документами відповідно до
пункту 37 Порядку є: 1) укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно чи його дублікат; 2)
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 3) свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 4) видані
нотаріусом свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
закону; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про
право власності на нерухоме майно чи
його дублікат, видані до 1 січня 2013 р.
органом місцевого самоврядування або
місцевою держадміністрацією; 8) рішення
про закріплення нерухомого майна на
праві оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею; 10) рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно; 11) ухвала суду про
затвердження (визнання) мирової угоди;
12) заповіт, яким установлено сервітут
на нерухоме майно; 13) закон, яким
установлено сервітут на нерухоме
майно; 14) рішення уповноваженого
законом органу державної влади про
повернення об'єкта нерухомого майна
релігійній організації; 15) рішення
власника майна, уповноваженого ним
органу про передачу об'єкта нерухомого
майна з державної у комунальну
власність чи з комунальної у державну
власність або з приватної у державну чи
комунальну власність; 16) інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Особливості державної реєстрації
права власності на об'єкт
незавершеного будівництва
регламентовані пунктами 81-84 Порядку.

Відповідно до пункту 82 Порядку, для
проведення державної реєстрації права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва заявник також подає:
документ, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
земельну ділянку; документ, що
відповідно до законодавства надає
право на виконання будівельних робіт;
технічний паспорт на об'єкт
незавершеного будівництва.

Якщо відповідно до законодавства право
на виконання будівельних робіт виникає
з моменту повідомлення уповноважених
органів, заявник також подає копію
документа, що відповідно до
законодавства підтверджує факт
повідомлення.

Відповідно до частини 2 статті 331
Цивільного кодексу України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що
до завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Виходячи з положень статті 331
Цивільного кодексу України, об'єктом
незавершеного будівництва може бути
лише новостворене нерухоме майно.

Як встановлено судом, позивач є
власником автозаправної станції, що
розташована в м. Запоріжжі, вул.
Карпенко-Карого, 52.

Право власності за позивачем на
вказаний об'єкт нерухомого майна було
зареєстровано 25.10.2001, що
підтверджується копією реєстраційного
посвідчення (а.с. 65).

Відповідно до виданого Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю м. Запоріжжя Дозволу на
виконання будівельних робіт № 24 від
20.08.2006, строк дії якого було продовжено
до 30.12.2008, позивачу надавався дозвіл на
виконання будівельних робіт з
реконструкції діючої автозаправної
станції по вул. Карпенко-Карого, 52 без
зміни функціонального призначення
(а.с.99).

Аналогічний за змістом Дозвіл № 683/з
від 29.12.2008 на виконання будівельних
робіт з реконструкції діючої
автозаправної станції по вул.
Карпенко-Карого, 52 без зміни
функціонально призначення, був виданий
позивачу Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області. Строк дії Дозволу
- до 30.12.2009 (а.с. 100).

За визначенням, яке закріплено в абзаці
другому пункту 1 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 № 466, будівельні роботи - це
роботи з нового будівництва,
реконструкції, технічного
переоснащення діючих підприємств,
реставрації, капітального ремонту.

Таким чином, законодавством
розмежовуються поняття будівельні
роботи з нового будівництва та
будівельні роботи з реконструкції, які
здійснюються вже щодо існуючого
об'єкта нерухомого майна.

Враховуючи, що право власності ТОВ
«Деймос» на автозаправну станцію як на
об'єкт нерухомого майна було
зареєстровано 25.10.2001, саме щодо
реконструкції цієї автозаправної
станції без зміни її функціонального
призначення позивачу надавались
відповідні дозволи, суд приходить до
висновку, що будівля літ. Д-2, будівля
автозаправної станції з комплексом
сервісу загальною площею -302,8 кв.м., що
розташоване за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Карпенко-Карого, 52, з приводу
державної реєстрації права власності
на яке позивачем подавалась заява, не є
новим будівництвом, а є
реконструйованим об'єктом, державна
реєстрація права власності на який
повинна проводитись відповідно до
приписів пункту 49 Порядку, з подачею
документів, передбачених цим пунктом, у
тому числі документа, що засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта.

Також, позивачем не доведено, що
будівля літ. Д-2 є новозбудованим
об'єктом, оскільки відповідний дозвіл
на виконання будівельних робі з нового
будівництва ТОВ «ДЕЙМОС» не наданий.

Крім того, відомості, які містяться в
технічному паспорті, спростовують
доводи позивача про те, що об'єкт літ. Д-2
є об'єктом незавершеного будівництва,
так як містять відомості щодо року його
побудови, та інші передбачені
характеристики - висоту, площу, об'єм
тощо (а.с. 89-93,95-98).

Враховуючи зазначені обставини, суд
вважає висновки державного
реєстратора про те, що подані документи
не відповідають вимогам, встановленим
цим Законом, або не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують, які
стали підставою для прийняття рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, що передбачено
пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно»,
обґрунтованими, а оскаржуване рішення
таким, що прийнято відповідно до вимог
закону.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що оскаржуване рішення
прийнято на підставі, у межах наданих
повноважень та у спосіб, що
передбачений законом, у зв'язку з чим
позовні вимоги про його скасування та
про зобов'язання зареєструвати право
власності на нерухоме майно
задоволенню не підлягають.

Посилання позивача про те, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
державний реєстратор протиправно
послався на положення Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 № 703, який втратив чинність
11.02.2014, не можуть бути підставами для
його скасування, оскільки, як
встановлено судом, рішення про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень прийнято з підстав,
передбачених статтею 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно» - подані документи
не відповідають вимогам, встановленим
цим Законом, або не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М Каракуша