Справа № 2а-3826/12/1470
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-3826/12/1470

Категорія: 10.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Веселинівському районі
Миколаївської області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 31 серпня 2012
року по справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Веселинівському
районі Миколаївської області про
відшкодування витрат на виплату
щомісячної державної адресної
допомоги та неврахованих сум витрат на
виплату та доставку пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

16.07.2012 року управління Пенсійного фонду
України в Веселинівському районі
Миколаївської області звернулось до
суду першої інстанції з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Веселинівському
районі Миколаївської області про
стягнення з відповідача загальної суми
витрат, пов'язану з виплатою пенсій
особам, яким призначено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання за період з 01.04.2012 року по
30.06.2012 року, в тому числі 28602,48 грн. сум
адресної допомоги та 181,70 грн. витрат на
виплату та доставку пенсій.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 31.08.2012 року
в задоволення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою
суду першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області подало апеляційну скаргу на
вказану постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
31.08.2012 року.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
зазначає, що постанова суду ухвалена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Позивач зазначив, що відповідачем було
безпідставно відмовлено відшкодуванні
витрат на виплату державної адресної
допомоги та витрат на виплату та
доставку пенсій, у зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13.08.2012 року
та прийняття нової постанови, якою
задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга Управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Загальна сума розбіжностей між
позивачем та відповідачем за витратами
на виплату і доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання складає
28784,18 грн., з яких 28602,48 грн. - державна
адресна допомога, а 181,70 грн. - витрати на
доставку цієї допомоги, що
підтверджується актами щомісячної
звірки.

В свою чергу, ст. 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Згідно пункту 4 частини 1 цієї статті
Основ за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків), що також передбачено статтею
21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яка визначає перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Згідно з частиною 4 статті 26 Основ, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене у статті
24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідно до пункту 5
частини 1 якої, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Статтею 81 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що
призначення та виплата пенсій, у тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків від 4 березня 2003
року № 5-4/4, який розроблений відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

За змістом пункту 4 вказаного Порядку
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення», Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

В свою чергу, Уряд України своєю
постановою від 26 березня 2008 року № 265
(далі - Постанова № 265) "Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян"
встановив, що у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною та щомісячної доплати до
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
членам сімей шахтарів, смерть яких
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох 120 відсотків, на
трьох і більше 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Аналіз положень постанови № 265, якою
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги, дає
підстави вважати, що зазначена
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Державна адресна допомога та
підвищення до пенсії, які встановлені
постановою Кабінету міністрів України
№ 265 від 26.03.2008 року "Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян" та
постановою КМУ №198 від 11.03.2009 року, не
передбачені у вказаному переліку
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Пунктом 4 Постанови № 265 встановлено, що
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

При цьому, зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, виключно цільове
використання цих коштів та, враховуючи
те, що адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд не
може нести витрати на виплату
державної адресної допомоги, а також
не може нести витрати на доставку
державної адресної допомоги.

Враховуючи зазначене колегія суддів
суду апеляційної інстанції вважає
вірним висновок суду першої інстанції
стосовно відсутності підстав для
задоволення позовних вимог Управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області.

Аналогічна правова позиція була
висловлена і Верховним Судом України у
постановах від 6 червня 2011 року (справа
№ 21-57а11), від 20 червня 2011 року (справи
№21-59а11 і № 21-118а11), від 19 грудня 2011 року
(справа № 21-397а11) та від 9 липня 2012 року
(справа № 21-180а12), які, відповідно до
приписів статті 2442 КАС України, є
обов`язковими для всіх судів України.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, правильно по суті вирішено
справу, та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної

скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2012
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст.254 КАС
України, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді:
Танасогло Т.М.

Яковлєв О.В.

.