Справа № 804/2658/14
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 р. Справа № 804/2658/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Рищенко А. Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадженні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дніпровський крохмалепатоковий
комбінат» до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання недійсними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 03.02.2014 року №
, № , -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
звернулось Публічне акціонерне
товариство «Дніпровський
крохмалепатоковий комбінат» з позовом
до Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
03.02.2014 року №№ , .

Ухвалою суду від 04.03.2014 року було
відкрито провадження у справі після
залишення позовної заяви ухвалою суду
від 18.02.2014 року без руху.

Свої позовні вимоги Публічне
акціонерне товариство «Дніпровський
крохмалепатоковий комбінат»
обґрунтовує тим, що оцінка
перевіряючими результатів перевірки є
протиправною та такою, що дійсності не
відповідає. Формування податкового
кредиту по взаємовідносинам із
контрагентом ТОВ «Т.І.Р.А»
здійснювалося за наявності усіх
визначальних факторів для формування
податкового кредиту, сторонами у
повному обсязі виконано умови
договорів купівлі-продажу, що
підтверджується первинними
документами, що є підставою для
віднесення суми ПДВ, сплаченої при
придбанні товару, до податкового
кредиту. Висновок перевіряючого,
зроблено на підставі акту перевірки
ДПІ у Амур-Нижньодніпровському р-ні м.
Дніпропетровська від 16.10.2013 року ТОВ
«Т.І.Р.А.», яким лише зазначено, що ТОВ не
знаходилось за податковою адресою. Акт
не містить будь-якого аналізу
первинних податкових та
бухгалтерських документів, а фактична
господарська діяльність цього
підприємства не перевірялася, таким
чином підстави для висновку про
наявність порушення з боку позивача
відсутні. Тому, на думку позивача,
винесені на підставі таких висновків
податкові повідомлення-рішення від
03.02.2014 року за №№ , є
протиправним та підлягає скасуванню.

Просить суд: визнати недійсними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № -
яким зменшено розмір від'ємного
значення суми ПДВ на 32265 грн. та №
- про донарахування податку на додану
вартість у сумі 154447, 50 грн., де 102 965,00 грн.
- основний платіж, 51 482,50 грн. -
штрафні(фінансові) санкції.

Позивач в судове засідання не з'явився
проте надав клопотання про розгляд
справи без його участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату час
та місце судового засідання був
повідомлений належним чином, але надав
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю прибути
в судове засідання. Проте, суд не вважає
вказані доводи поважними причинами
неприбуття в судове засідання та на
підставі ч.4, 6 ст.128 КАС України ухвалив
розглядати справу у письмовому
провадженні.

Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши
наявні у справі докази та оцінивши їх у
сукупності, вважає необхідним
задовольнити даний адміністративний
позов в повному обсязі з наступних
підстав.

Згідно Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи Публічне
акціонерне товариство «Дніпровський
крохмалепатоковий комбінат»
зареєстровано Верхньодніпровською
районною державною адміністрацією
Дніпропетровської області 11 листопада
2010 року.

Судом встановлено, що у період з 30.12.2013р.
по 10.01.2014р. на підставі наказу від
30.12.2013р. №428 Верхньодніпровської ОДПІ
відповідачем згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75,
п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу України
проводилась документальна позапланова
невиїзна перевірка ПАТ «Дніпровський
крохмалепатоковий комбінат» з питань
формування податкового кредиту по
контрагенту ТОВ «Т.І.Р.А.» () за періоди з 01.09.2012р. по 31.12.2012р.; з
01.02.2013р. по 31.05.2013р..

Особливості проведення документальної
невиїзної перевірки передбачені ст. 79
Податкового кодексу України. Так,
згідно з п. 79.1 цієї статті
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених ст.ст. 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 ст. 79 Податкового кодексу
України встановлено, що документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби виключно
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби,
оформленого наказом, та за умови
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення йому чи
його уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Документальна позапланова невиїзна
перевірка здійснюється у порядку,
передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної
позапланової перевірки встановлені
статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути
підставою для висновків під час
проведення документальної
позапланової перевірки, та порядок
надання платниками податків
документів для такої перевірки
встановлено статтями 83, 85 цього
Кодексу.

Копія повідомлення про проведення
перевірки та наказу про проведення
позапланової невиїзної перевірки
30.12.2013р. №428 була направлена позивачу
поштою та отримана останнім 02.01.2014р..

Хід та результати проведеної перевірки
були зафіксовані в акті перевірки №
22/04-16-22-01/00383372 від 16.01.2014.р.

Відповідно даних вищевказаного акту
перевірки відповідачем було отримано
від ДПІ в Амур-Нижньодніпровсьткому
районі м.Дніпропетровська акт
перевірки №68/04-61-22-22/30730482 від 16.10.2013 року
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Т.І.Р.А.» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період травень-грудень 2012 року,
січень-червень 2013року». В ході
проведення перевірки ТОВ «Т.І.Р.А.»
встановлено: неможливість фактичного
здійснення ТОВ «Т.І.Р.А.» господарських
операцій та зазначено, що всі операцій
купівля-продажу за ТОВ «Т.І.Р.А.» не
спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже є нікчемними
по ланцюгу «вигодо набувача».

За висновками проведеної перевірки
відповідачем були встановлені такі
порушення вимог чинного законодавства,
а саме: порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у сумі 102965,00 грн., у т.ч.:
вересень 2012 року - 25366,00 грн.; довтень 2012
року - 12304,00 грн.; листопад 2012 року - 17784,00
грн.; грудень 2012 року - 7872,00 грн.; лютий 2013
року - 15186,00 грн.; березень 2013 року - 699,00
грн.; квітень 2013 року - 3984,00 грн.; травень
2013 року - 19770,00 грн. та завищено від'ємне
значення у сумі 32265,00 грн., у т.ч. жовтень
2012 року - 7664,00грн.; лютий 2013 року - 6770,00
грн.; березень 2013 року - 8193,00 грн.;
травень 2013 року - 9638,00 грн.

Однак, позивач не погодився із такими
висновками, викладеними в акті
перевірки, тому 22.01.2014 року направив на
адресу податкової інспекції свої
заперечення №08/74 та надав, серед
іншого, копії первинної документації
(договор, товаро-транспортна накладних,
договір оренди з актом
приймання-передачі) по
взаємовідносинам із контрагентом - ТОВ
«Т.І.Р.А.» .

Проте, Верхньодніпровська об'єднана
державна податкова інспекція ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області не прийняла до уваги
заперечення позивача та у своїй
відповіді від 29.01.2014 року за №
530/10/04-16-22-01 зазначила про залишення без
змін висновків акта перевірки №
22/04-16-22-01/00383372 від 16.01.2014.р..

На підставі зазначеного акту перевірки
податковою інспекцією винесено
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 03.02.2014 року
форми «В4» № - яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ на 32265 грн. та № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 154447,50 грн., із яких за
основним платежем - 102965,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 51
482,50 грн..

З приводу суті встановлених порушень
податкового законодавства в частині
формування даних податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, податкового кредиту у
перевіряємий період, що стали основою
для винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, суд зазначає
наступне.

Під час судового розгляду справи було
встановлено, що у перевіряємий період
податковою службою було досліджено
взаємовідносини позивача із ТОВ
«Т.І.Р.А.», в свою чергу, в ході
проведення перевірки якого було
встановлено: відсутність за податковою
адресою, відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу, відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності у
зв'язку з відсутністю необхідних
трудових ресурсів, основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів, тобто неможливість фактичного
здійснення господарських операцій.

Відповідно до Витягу є Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємці відносно ТОВ
«Т.І.Р.А.» станом на 28.01.2014р. запис про
відсутність за місцем реєстрації
підприємства відсутня, реєстрація не
скасована.

Також виходячи зі змісту акті
перевірки судом встановлено, що під час
здійснення перевірки позивачем
встановлено ненадання (відсутність на
момент проведення перевірки)
документів, які підтверджують
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість з ТОВ «Т.І.Р.А.»: договір
купівля-продажу, товаро-транспорта
накладна.

Згідно п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу
України, у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому пункту 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам органу державної податкової
служби, які проводять перевірку,
документи (незалежно від причин такого
ненадання, крім випадків виїмки
документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Відповідно до положень п. 85.2, п. 85.4, п. 85.8
ст. 85 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам органів
державної податкової служби у повному
обсязі всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові
особи органу державної податкової
служби мають право отримувати у
платників податків належним чином
завірені копії первинних
фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів (обов'язкових
платежів), порушення вимог іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Посадова (службова) особа органу
державної податкової служби, яка
проводить перевірку, у випадках,
передбачених цим Кодексом, має право
отримувати від платника податків або
його законних представників копії
документів, що належать до предмета
перевірки. Такі копії повинні бути
засвідчені підписом платника податків
або його посадової особи та скріплені
печаткою (за наявності).

Судом встановлено, що до заперечень на
акт перевірки позивачем було надано
відповідачу копії первинних
документів на підтвердження
взаємовідносин із ТОВ «Т.І.Р.А.» -
зокрема, копія договору
купівлі-продажу №33 від 30.08.2012р,
товаро-транспорта накладна.

На підтвердження правомірності своєї
позиції щодо реальності проведених
господарських операцій із вказаним
контрагентом позивачем було надано
суду копії відповідних документів, а
саме: Договір купівлі-продажу № 33 від
30.08.2012р., укладеного між позивачем
(Покупець) та ТОВ «Т.І.Р.А.» (Продавець).
Відповідно до якого продавець
зобов'язується передати у власніть
покупцю електрообладнання та прилади
КВП в асортименті та кількості, що
встановлені в видаткових накладних і
рахунках-фактури, а покупець прийняти і
попередньо оплатити цей товар згідно
рахунків продавця.

Вказаним Договором передбачені всі
істотні умови, підписаний від імені
обох сторін та підписи скріплені
печатками, тобто є таким, що відповідає
вимогам п.2 статті 207 Цивільного кодексу
України.

Судом встановлено, відповідно до
матеріалів справи, на підставі
наведеного договору ТОВ «Т.І.Р.А.» було
продано позивачу: - шафу керування
«ОП-11-400А» та шафу керування
транспортними засобами «ЩТС»
загальною вартістю 136164 грн. з ПДВ, що
підтверджено рахунком-фактурою №81 від
30.08.2012р. (податкова накладна №30 від
03.09.2012 р.);

- розділювач мембранний РМ 5319 вартістю
16032,00 грн. з ПДВ, що підтверджено
рахунком-фактурою № 90 від 13.09.2012р.
(податкова накладна №170 від 17.09.2012 р.);

- розподільчий пункт «ПР11-400А» та
ящик роз'єднання на загальну суму 119808,00
з ПДВ, що підтверджено
рахунком-фактурою №100 від 03.10.2012 р.
(податкова накладна №170 від 17.10.2012р.);

- розподільчий пункт «ПР11-400А» на
суму 106704,00 грн. з ПДВ, що підтверджено
рахунком-фактурою № 120 від 01.11.2012р. (
податкова накладна №290 від 29.11.2012р.);

- конденсатор високовольтний
600мкФ/6,3 кВ на суму 47232,00 грн.з ПДВ, що
підтверджено рахунком-фактурою № 120
від 03.12.2012 р. (податкова накладна №210 від
21.12.2012р.);

- розподільчий пункт «ПР11-400А»
вартістю 53352,00 з ПДВ, що підтверджено
рахунком-фактурою № 16 від 04.02.2013 р.
(податкова накладна № 111 від 11.02.2013р.);

щит силовий вартістю 78384.00 грн. з ПДВ, що
підтверджено рахунком-фактурою № 10 від
24.01.2013р. (податкова накладна № 181 від
18.02.2013р.);

- розподільчий пункт «ПР 11-400А»
вартістю 53352,00 грн. з ПДВ, що
підтверджено рахунком-фактурою № 27 від
27.02.2013р. (податкова накладна № 120 від
12.03.2013р.);

- ящик роз'єднання «ОП11-400А»
вартістю 4368,00 грн. з ПДВ, що
підтверджено рахунком-фактурою № 36 від
11.03.2013р. (податкова накладна № 11 від
01.04.2013р.);

- розподільчий пункт «ПР11-250А»
вартістю 19536 грн. з ПДВ, що підтверджено
рахунком-фактурою № 43 від 27.03.2013 р.
(податкова накладна №250 від 25.04.2013р.);

- розподільчий пристрій,
коміркаЩО-90 №1, №3 та коміркаЩО-90 ввідна
№ 2 загальною вартістю 176448,00 гри. з ПДВ,
що підтверджено рахунком-фактурою № 51
від 30.04.2013 р. (податкова накладна №300 від
30.05.2013р.).

На підтвердження виконання умов даного
договору позивачем до позовної заяви
надано платіжні доручення про оплату
вказаного товару у кількості 11 штук.

Також судом досліджені надані
позивачем товаро-транспорті накладні
стосовно перевезення вищенаведеного
товару..

Пунктами 4, 6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України № 984
від 22.12.2010 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011
року за № 34/18772 (є чинним) визначено, що
акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Суд зазначає, що посилання податкової
інспекції на акт перевірок Державної
податкової інспекції у АНД районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області не відповідають вимогам
чинного законодавства, адже результати
перевірок платників податків, зокрема,
з питань дотримання вимог податкового
законодавства України, правильності,
повноти нарахування та сплати податків
по взаємовідносинах із контрагентами,
мають ґрунтуватися на даних первинних
документів, які належить безпосередньо
досліджувати під час проведення
перевірок. З урахуванням чого такі
посилання відповідача не можуть
братися до уваги.

Так, відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до положень п. 85.2, п. 85.4, п. 85.8
ст. 85 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам органів
державної податкової служби у повному
обсязі всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові
особи органу державної податкової
служби мають право отримувати у
платників податків належним чином
завірені копії первинних
фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів (обов'язкових
платежів), порушення вимог іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Посадова (службова) особа органу
державної податкової служби, яка
проводить перевірку, у випадках,
передбачених цим Кодексом, має право
отримувати від платника податків або
його законних представників копії
документів, що належать до предмета
перевірки. Такі копії повинні бути
засвідчені підписом платника податків
або його посадової особи та скріплені
печаткою (за наявності).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV
(у відповідній чинній редакцій),
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Тобто, системний аналіз вказаної норми
показує, що лише в разі фактичного
здійснення господарської операції
документ може вважатися первинним та
тим самим підтверджувати реальність
проведення такої господарської
операції. Тому, якщо фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку,
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. А
для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, яка має спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України визначено, що витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Водночас відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Суд зазначає, що відповідач має
базувати свої висновки за результатами
проведеної перевірки безпосередньо на
підставі дослідження наданих
первинних документах, тим паче, що
позивачем були пред'явлені всі
необхідні первинні документи.

З урахуванням підтвердження платником
податку первинними документами
реальності здійснення, описаних в Акті
перевірки, суд не приймає до уваги
посилання податкового органу на акт
перевірки відносно ТОВ «Т.І.Р.А.».

Чинним законодавством України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за можливими
допущеними порушеннями законодавства
інших юридичних осіб, на господарюючих
суб'єктів не покладається обов'язок та
не надається право контролювати
дотримання законодавства платником
податків, який виступає контрагентом у
господарській операції. Ведення
податкового обліку покладено на
кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Чинне законодавство не покладає на
підприємство обов'язок збирання
інформації про стан господарської
діяльності та порушення
підприємств-контрагентів. Навіть якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.

Навіть за наявності беззаперечних
доказів порушення контрагентом
позивача чинного в Україні
законодавства, зокрема, податкового
законодавства, то це тягне за собою
правові наслідки у вигляді
відповідальності виключно для
зазначеного суб'єкта господарювання,
тобто, в даному випадку - ТОВ «Т.І.Р.А.».

Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Висновки податкової не узгоджуються із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява N 3991/03) Європейський Суд
з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

З урахуванням вищевикладеного суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дніпровський
крохмалепатоковий комбінат» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю, та
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними і
підлягають скасуванню повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Положеннями ст. 87 КАС України
передбачено, що судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати і звільнення від сплати
встановлюються законом.

На підтвердження сплати судового збору
за подання адміністративного позову
майнового характеру позивач надав суду
платіжне доручення № 134 від 06.02.2014 року
на суму 373,43 грн.

Отже, суд вважає за необхідне також
присудити на користь позивача, який не
є суб'єктом владних повноважень з
Державного бюджету України суму
судового збору у розмірі 373,43 грн .

Таким чином, суд приходить до висновку,
що даний адміністративний позов
підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «Дніпровський
крохмалепатоковий комбінат» до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
03.02.2014 року №№ , -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 03.02.2014
року № - яким зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ на 32265 грн..

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 03.02.2014
року № - про донарахування
податку на додану вартість у сумі 154447, 50
грн., де 102 965,00 грн. - основний платіж, 51
482,50 грн. - штрафні(фінансові) санкції.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Дніпровський
крохмалепатоковий комбінат»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
00383372) суму сплаченого судового збору у
розмірі - 373,43 грн. (триста сімдесят три
гривні 43 копійки).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
відкладення виготовлення постанови в
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкт владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною четвертою
статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови.

Суддя
А.Ю.
Рищенко