Справа № 826/19334/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, апеляційну скаргу
Приватного підприємства "ННР" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 січня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства "ННР" до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ННР" звернулося
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 27
листопада 2013 року № та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 лютого 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову якою задовольнити
позов у повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясовних обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державною податковою інспекцією у
Дарницькому районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві було
проведено планову виїзну
документальну перевірку Приватного
підприємства "ННР" з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам за період з 01.07.2010 по
31.12.2012 та з питань дотримання валютного
законодавства за період з 01.04.2010 по
31.12.2012. Результати перевірки оформлені
актом від 18 листопада 2013 року
№1569/26-51-22-01/32203451.

В ході проведення документальної
позапланової виїзної перевірки та
згідно висновків цього Акта,
встановлено допущення позивачем
порушень вимог статті 134, підпункту 138.1.1
пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138,
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в сумі 129 656,00 грн., у тому числі
по періодам: за ІІ квартал 2011 року - 4 867,00
грн.; ІІІ квартал 2011 року - 22 805,00 грн.; IV
квартал 2011 року - 13 045,00 грн.; І квартал 2012
року - 11 589,00 грн.; ІІ квартал 2012 року - 6
321,00 грн.; ІІІ квартал 2012 року - 21 137,00 грн.;
IV квартал 2012 року - 49 892,00 грн.; пункту 185.1
статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 120 111,00
грн., у тому числі: за квітень 2011 року - 1
543,00 грн., травень 2011 року - 1 018,00 грн.,
червень 2011 року - 1 671,00 грн., липень 2011
року - 3 362,00 грн., серпень 2011 року - 997,00
грн., вересень 2011 року - 15 471,00 грн.,
жовтень 2011 року - 5 167,00 грн., листопад 2011
року - 3 358,00 грн., грудень 2011 року - 2 819,00
грн., січень 2012 року - 2 306,00 грн., лютий 2012
року - 5 038,00 грн., березень 2012 року - 3 693,00
грн., квітень 2012 року - 687,00 грн., травень
2012 року - 2 593,00 грн., червень 2012 року - 12
740,00 грн., липень 2012 року - 13 779,00 грн.,
вересень 2012 року - 6 352,00 грн., жовтень 2012
року - 15 332,00 грн., листопад 2012 року - 15 934,00
грн., грудень 2012 року - 16 251,00 грн.

27.11.2013 на підставі Акту перевірки
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на 151
890,75 грн., в тому числі за основним
платежем - 129 656,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 22 234,75 грн., та
№ яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 147 948,20 грн., в тому
числі за основним платежем - 120 111,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями - 27
837,20 грн.

Не погоджуючись з вище вказаним
податковим повідомленням - рішенням,
Приватне підприємство "ННР" звернулося
до суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи даний позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
спірне рішення відповідача є
неправомірним, а тому є підстави для
його скасування.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає зокрема у разі здійснення
операцій з придбання товарів та послуг,
які відповідно до п. 185.1 ст. 185 цього
Кодексу є об'єктом оподаткування
податком на додану вартість.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України визначено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка, як встановлено
п. 201.10 цієї ж статті є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

З аналізу наведених норм Податкового
кодексу України вбачається, що
виникнення у платника податків права
на формування податкового кредиту з
податку на додану вартість можливе, за
умови придбання ним товарів та послуг
для використання їх при здійсненні ним
господарської діяльності,
визначальною ознакою якої є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Разом з тим, колегія суддів вказує на
залежність права платника податку на
нарахування податкового кредиту від
фактичного здійснення господарської
операції з підтвердженням такого
здійснення достовірними первинними
документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинним
документом вважається документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією, в свою чергу є
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПП "ННР" та ПАТ "СІТІ Маркет" укладено
договір оренди нежитлових приміщень
від 22 червня 2012 року №22/06-12, відповідно
до якого орендодавець надає, а орендар
приймає в тимчасове платне
користування на умовах оренди частину
нежитлового приміщення.

Згідно з рахунками-фактури та актами
надання послуг, які датовані вереснем -
груднем 2012 року ПАТ "СІТІ Маркет" надало
позивачу послуги з оренди приміщень та
виписало податкові накладні на
загальну суму 221 295,48 грн., у тому числі
податок на додану вартість - 36 684,58 грн.

За умовами договору оренди нежитлових
приміщень від 01 жовтня 2012 року №16,
укладеного між ПП "ННР" та ТОВ
"Логістичний склад №1", останній
передає, а орендар приймає в тимчасове
платне користування нежитлові
приміщення.

Відповідно до рахунків-фактур та актів
надання послуг, орендодавець надав
позивачу послуги з оренди приміщень за
жовтень, листопад, грудень 2012 року та
виписав податкові накладні на загальну
суму 78 300,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість - 13 050,00 грн.

23 грудня 2010 року між ПП "ННР" та ПАТ
"Томак" укладено договір оренди
нежитлових приміщень №182-10, відповідно
до якого, орендодавець приймає
зобов'язання передати, а орендатор
приймає в термінове платне
користування нежитлові приміщення.

Акти виконаних робіт по договору від 23
грудня 2010 року №ДГА-182-10 та
рахунки-фактур підтверджують, що за
період з квітня 2011 року по червень 2012
року ПАТ "Томак" надало ПП "ННР" послуги
з оренди приміщень та виписало
податкові накладні на загальну суму 57
424,45 грн., у тому числі податок на додану
вартість - 9 570,73 грн.

Згідно договору транспортного
експедирування від 11 серпня 2011 року
№1108, який укладено між позивачем та ТОВ
"Ейч Ті Шіппінг", експедитор
зобов'язується на замовлення та за
рахунок клієнта здійснювати
транспортно-експедиторське
обслуговування.

Як свідчать акти здачі-приймання робіт
(надання послуг) від 05 жовтня 2011 року
№№987, 993 та від 04 жовтня 2012 року №1465,
експедитором виконано наступні роботи
(надано послуги): фрахт, послуги
терміналу, використання
інфраструктури порту, збір за обробку,
демередж, портове зберігання тощо.

ТОВ "Ейч Ті Шіппінг" виписало позивачу
податкові накладні на загальну суму 80
951,88,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість - 13 491,99 грн.

Відповідно до умов договору про
надання транспортно-експедиторських
послуг від 04 квітня 2011 року №10906,
укладеного між ПП "ННР" (замовник) та ТОВ
"Нова Пошта" (виконавець), виконавець
надає транспортно-експедиторські
послуги замовнику згідно його
замовлення та товарно-транспортної
накладної на умовах, що вказані у
договорі.

Згідно з рахунками-фактури та актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
які датовані квітнем 2011 року - груднем
2012 року ТОВ "Нова Пошта" надало позивачу
транспортно-експедиторські послуги та
виписало податкові накладні на
загальну суму 283 875,94 грн., у тому числі
податок на додану вартість - 47 312,66 грн.

В оплату за виконані роботи та надані
послуги позивач перерахував на рахунки
контрагентів грошові кошти, що
підтверджується відповідними
виписками банку.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що суд першої інстанції, не
дослідивши товарність операцій,
перейшов у письмове провадження, чим
позбавив позивача можливості надати
товарно-транспортні накладні та
прибуткові накладні в судове
засідання.

Крім того, ПП "ННР" до суду апеляційної
інстанції були надані засвідченні
копії товарно-транспортних накладних
TOB «Ейч Ті Шіпінг»; засвідченні копії
товарно-транспортних накладних TOB
«Нова Пошта»; засвідчені копії
видаткових накладних щодо поставку
товарів контрагентам, транспортне
перевезення по яким здійснювали TOB «TOB
«Ейч Ті Шіпінг» та TOB «Нова Пошта».

Також, апелянтом була долучена
відповідь TOB "Нова Пошта", відповідно до
якої, згідно п. 1.1 договору дані послуги
надавались ПП "ННР" на підставі заявок
замовника, отриманих засобами зв'язку в
усній формі.

Як вбачається з наданого апелянтом
інвентаризаційного опису
товарно-матеріальних цінностей, всі
видаткові та прибуткові документи на
товарно матеріальні цінності здано в
бухгалтерію та всі товарно-матеріальні
цінності оприбутковані, а ті, які
вибули, списані на випадок.

Таким чином, ПП "ННР" було надано всі
документи та необхідні докази для
підтвердження правомірності
формування податкового кредиту та
валових витрат.

Отже, апелянтом надавалися докази
використання ПП «ННР» отриманих від
контрагентів послуг у власній
господарській діяльності.

Тому, апелянтом надано достатньо
документів на підтвердження
використання в межах своєї
господарської діяльності придбаних в
межах спірних правовідносин послуг, а
отже, позивачем доведено, що здійснені
ним господарські операції з вказаними
контрагентами носять реальний
характер, а придбані послуги
використано в межах господарської
діяльності позивача, чи придбано з
такою метою.

Крім того, визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
наявність податкових накладних, їх
відповідність порядку заповнення та
мета подальшого використання
придбаних товарів/послуг (основних
фондів) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Колегія суддів звертає увагу, що ДПІ в
Дарницькому районі ГУ Міндоходів в м.
Києві при проведенні планової
перевірки ПП «ННР» не було встановлено
порушення вимог податкового
законодавства контрагентами Апелянта.

Також, в матеріалах справи відсутні
документи, що підтверджують
невиконання контрагентами Апелянта та
самим Апелянтом своїх податкових
зобов'язань.

Отже, якщо Відповідач не доведе
належними доказами, що Позивачу було
відомо про порушення, які допускали
його контрагенти або що його
діяльність Позивача спрямована на
здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди, переважно
з контрагентами, які не виконують своїх
податкових зобов'язань, то позовні
вимоги Позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі у зв'язку
з не підтвердженням Відповідачем
фактів, викладених в Акті перевірці та
заперечення проти позову.

Таким чином, господарські операції між
позивачем та ПАТ "СІТІ Маркет", ТОВ
"Логістичний склад №1", ПАТ "Томак", ТОВ
"Ейч Ті Шіппінг" та ТОВ "Нова Пошта"
здійснювалися в межах господарської
діяльності позивача, є реальними та
підтверджується необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивачем доведений факт здійснення
даних договірних взаємовідносин, які
були укладені з метою настання
реальних обставин.

За вказаних обставин колегія суддів
вважає, що спірні повідомлення-рішення
прийняті відповідачем з порушенням
вимог податкового законодавства, а
тому підстав для їх задоволення не
вбачається.

Доводи апеляційної скарги у зв'язку з
вищевикладеним є обґрунтованими, а
тому вона є такою, що підлягає
задоволенню.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду першої інстанції
прийнята з помилковим застосуванням
норм чинного законодавства України, а
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нової постанови про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до ст. 198, 202 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "ННР" -задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 січня 2014 р. -
скасувати та постановити нову
постанову.

Позов Приватного підприємства "ННР"-
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від 27
листопада 2013 року № та №.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя

Грищенко Т.М.

Судді:

Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.