Справа № 872/10480/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2014 рокусправа № 808/2580/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року у справі № 808/2580/13-а за
адміністративним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя про скасування
вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивачка) звернулася до суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
у Ленінському районі Запорізької
області м. Запоріжжя (далі - відповідач),
в якому просила визнати нечинним та
скасувати вимогу про сплату боргу від
20.01.2012 №Ф-97.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 23
квітня 2013 року у задоволенні позову
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивачка,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, подала до суду
апеляційну скаргу, відповідно до якої
просила постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 23
квітня 2013 року скасувати та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної
скарги, позивачка вказувала на те, що
законодавство встановлює обов'язок
сплати єдиного внеску саме шляхом його
нарахування на дохід (виплати)
застрахованої особи. Оскільки
застрахована особа - позивачка у 2011
році дохід не отримувала, відсутня база
нарахування єдиного внеску.

Відповідач надав до суду
заперечення на апеляційну скаргу
позивача, в якому зазначив те, що
рішення суду першої інстанції є
законними та обґрунтованим, тому
підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні позивачка
підтримала доводи та вимоги
апеляційної скарги, наполягала на її
задоволенні.

Відповідач про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, в судове
засідання не з'явився, не повідомивши
суд про причини своєї неявки.

Заслухавши позивачку,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивачка 09.02.2006
зареєстрована як фізична
особа-підприємець. Відповідно до звіту
суб'єкта малого підприємництва
фізичної особи - платника єдиного
податку за 2011 рік обсяг виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг) за
звітний квартал наростаючим підсумком
з початку терміну дії Свідоцтва про
сплату єдиного податку в календарному
році складав 0 (нуль) гривень.

20 січня 2012 року Управління
Пенсійного фонду України у Ленінському
районі м. Запоріжжя сформувало
вимогу № Ф 97, якою вимагає сплатити
суму недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі 3
010,94грн..

Відповідно до
повідомлення-розрахунку, враховуючи
розмір мінімального страхового внеску
у 2011 році та з урахуванням сплачених
суму за 2011 рік, позивачці необхідно
сплатити: за січень - 326,53 грн., лютий -
326,53 грн., березень - 326,53 грн., липень - 333,12
грн., серпень - 333,12 грн., вересень - 333,12
грн., жовтень - 341,80 грн., листопад - 341,80
грн., грудень - 348,39 грн., а всього 3 010,94
грн.

Відповідно до пункту 4 частини
першої статті четвертої Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
України №2464-VІ) платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

За правилами пункту першого
частини другої статті шостої Закону
України №2464-VІ платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

Згідно приписів частини 11 статті 8
Закону України №2464-VІ єдиний внесок для
платників, зазначених у пунктах 4 та 5
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

В п. 5 ч.1 ст. 1 Закону України №2464-VІ
визначено, що мінімальний страховий
внесок - сума єдиного внеску, що
визначається розрахунково як добуток
мінімального розміру заробітної плати
на розмір внеску, встановлений законом
на місяць, за який нараховується
заробітна плата (дохід), та підлягає
сплаті щомісяця.

З матеріалів справи вбачається,
що у спірний період позивачка
перебувала на спрощеній системі
оподаткування.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону
України №2464-VІ платники єдиного внеску,
зазначені у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний рік, до 10 лютого
наступного року, крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, та членів сімей
таких осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, які сплачують єдиний
внесок, нарахований за календарний
квартал, до 20 числа місяця, що настає за
кварталом, за який сплачується єдиний
внесок.

Аналіз наведених норм в
сукупності з обставинами справи дають
підстави для висновку про обов'язок
позивачки, як фізичної
особи-підприємця, яка перебуває на
спрощеній системі оподаткування,
сплачувати єдиний внесок відповідно до
вимог Закону України №2464-VІ, а відтак і
про правомірність вимоги Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя про сплату боргу
№Ф-97 від 20.01.2012р..

Згідно п.3 ч. 1 ст. 7 Закону України
№2464-VІ єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

Враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції стосовно того, що сума
єдиного внеску не залежить від
наявності або відсутності доходу
позивачки у відповідний період, та має
сплачуватися у розмірі не менше
розміру мінімального страхового
внеску за кожну особу.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі позивача, не дають
колегії суддів підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію суду
першої інстанції, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
оскаржену постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року у справі № 808/2580/13-а - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлено
19.05.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак