Справа № 802/677/14-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/677/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Радзієвського А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Барський машинобудівний завод" на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства "Барський машинобудівний
завод" до Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року публічне акціонерне
товариство "Барський машинобудівний
завод" звернувся в суд із позовом до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, в якому просив
визнати протиправним рішення
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, викладене у листі №
4122-09/67 від 04 лютого 2014 року, про відмову
у наданні висновку щодо продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічним контрактом та
зобов'язати Міністерство економічного
розвитку і торгівлі України надати
позивачу висновок щодо продовження
строків зарахування виручки в
іноземній валюті в сумі 9200 дол. США, що
становить 10% суми контракту №15м від 13
травня 2013 року до 21 лютого 2014 року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд
першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі та просив щодо її
задоволення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час і місце
судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача (апелянта),
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ПАТ "Барський машинобудівний завод"
та Филіалом "Браславриба" ВАТ
"Глубокський молококонсервний
комбінат" м. Браслав Республіка
Білорусь, укладено контракт на
постачання обладнання №15м від 13 травня
2013 року.

За умовами контракту і додаткових угод
до нього № 1 від 15 серпня 2013 року та № 2
від 07 жовтня 2013 року, продавець (позивач
у справі) зобов'язувався виготовити та
здійснити поставку машину
закатувальну для металевих банок
Ж7-УМЖ-6 в кількості - 2 шт. та автомат
дозувально - наповнювальний ДН2-03-250-2 в
кількості - 1 шт. (п. 1.1. Договору).

Крім цього, позивач взяв на себе
обов'язки провести
пусконалагоджувальні роботи,
зазначеного вище обладнання на
виробничих площах покупця та навчання
персоналу покупця (п. п. 4.5, 5.4 - 5.15
контракту № 15м від 13.05.2013 року).

Відвантаження товару по даному
контракту повинно бути проведеним на
протязі 60 днів після отримання
продавцем від авізуючого банка
повідомлення про відкриття на його ім'я
акредитива (п. 3.1. контракту). Відповідно
до п. 4.1. контракту його загальна
вартість становила 92000 дол. США. Оплата
загальної вартості контракту
проводиться за рахунок відкритого
безвідкличного підтвердженого
документарного акредитива без надання
джерел виконання який повинен бути
відкритий за дорученням покупця на
користь продавця в ВАТ
"Бєлагропромбанку" Республіка
Білорусь.

Оплата 90% вартості контракту (82800 дол.
США), проводиться при відвантаженні
товару покупцю і при наданні продавцем
до виконуючого банку наступних
документів: рахунок-фактуру - оригінал
та міжнародну товаротранспортну
накладну СМR. ( п.4.4. контракту №15м від 13
травня 2013 року в редакції додаткової
угоди № 1). Залишок вартості контракту -
10% суми контракту, що становить 9200 дол.
США сплачується після проведення
продавцем пусконалагоджувальних робіт
і підписання Акту виконання робіт, при
наданні в підтверджуючий банк
наступних документів: Рахунок-фактуру
- 1 оригінал; Акт вводу обладнання в
експлуатацію підписаний та
проштампований обома сторонами, що
підтверджує успішний шефмонтаж, запуск
обладнання і експлуатацію та навчання
персоналу - 1 оригінал (п. 4.5. контракту
№15м від 13.05.2013 року).

Згідно листа вих.№ 93 від 21.01.2014 року
нерезидент (контрагент позивача)
повідомив, що при розмитненні
отриманого від позивача у справі
згідно контракту №15м від 13.05.2013 року
обладнання, виникли певні труднощі
організаційного характеру, у зв'язку із
чим, Филіал "Браславриба" ВАТ
"Глубокський молококонсервний
комбінат" просив відкласти проведення
пуско-налагоджувальних робіт до 21.02.2014
року.

Листом від 21.01.2014 року № 102 позивач
звернувся до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України про надання висновку про
продовження строку зарахування
виручки в іноземній валюті в сумі 9200
дол. США, що становить 10% суми контракту
оскільки проплата вказаних 10 % суми
контракту згідно п. 4.5 пов'язана із
закінченням проведення
пусконалагоджувальних робіт.

Згідно листа Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 04.02.2014 року № 4122-09/67,
Міністерство дійшло висновку, що
операція яка виникла на підставі
контракту №15м від 13 травня 2013 року не
відповідає критеріям, визначеним
пунктом 2 Порядку продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічними
операціями, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.12.2007
року № 1409. На цій підставі відповідач
констатував відсутність правових
підстав для видачі висновку щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією, що
здійснюється відповідно до контракту
№15м від 13 травня 2013 року.

Вважаючи вказану відмову протиправною,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржувана відмова Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України є законною та обґрунтованою
внаслідок відсутності правових
підстав для надання висновку про
продовження термінів розрахунків за
зовнішньоекономічним контрактом.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" від 23.09.94 р. № 185/94-ВР
(далі - Закон № 185) виручка резидентів у
іноземній валюті підлягає зарахуванню
на їх валютні рахунки в уповноважених
банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Згідно ст.6 Закону №185 строки, зазначені
у статтях 1 і 2 цього Закону або
встановлені Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, можуть бути продовжені
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у
сфері економічного розвитку, у разі
виконання резидентами операцій за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення.

Порядок віднесення операцій
резидентів до зазначених у частині
першій цієї статті та умови видачі
висновків на перевищення строків,
зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону
або встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2
цього Закону, встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів
України від 29.12.2007 року № 1409
затверджений Порядок продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями
(далі - Порядок № 1409), який визначає
механізм віднесення операцій
резидентів до таких, що здійснюються
за договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного
будівництва, тендерної поставки,
гарантійного обслуговування, поставки
складних технічних виробів і товарів
спеціального призначення, а також
умови видачі висновків щодо
перевищення встановлених у статтях 1 і
2 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті" строків проведення розрахунків
за такими операціями.

Згідно п.5 ч.2 Порядку № 1409 до операцій,
що здійснюються резидентами (щодо яких
може бути видано висновок про
перевищення встановлених у статтях 1 і 2
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
строків проведення розрахунків),
належать операції із договорів
гарантійного обслуговування. У
розумінні наведеної норми Порядку №
1409, договір гарантійного
обслуговування - експортні операції з
поставки товарів (виконання робіт,
надання послуг), умовами яких
передбачено проведення розрахунків
частинами після підписання
відповідних актів технічного
приймання (випробовування, установки,
монтажу, налагодження) товарів (робіт,
послуг), а також проведення остаточних
розрахунків після завершення
відповідного гарантійного періоду.

Крім того, Наказом Міністерства
економіки України від 18.01.2008 року №15,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України від 09.02.2008 року за №115/14806,
затверджено Положення про порядок
видачі висновків щодо продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями
(далі - Положення № 15), яке визначає
порядок розгляду Мінекономрозвитку
України документів, необхідних для
отримання висновку щодо продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями
(далі - Висновок), а також підстави для
відмови у його видачі.

Згідно п.5 Положення № 15 для отримання
висновку резиденти подають
Мінекономрозвитку України документи,
визначені пунктом 4 Порядку
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2007 № 1409.

Також у відповідності до абз.1 п.6
Положення № 15 у разі продовження
строку розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією,
установленого у раніше виданому
висновку, резидент подає відповідне
обґрунтування необхідності такого
продовження та підтверджуючі
документи.

У відповідності до п.10 Положення № 15
відділ контролю у сфері
зовнішньоекономічної діяльності з
урахуванням висновків інших
підрозділів здійснює остаточний
розгляд документів і готує висновок
або письмову відмову (у формі листа) в
його видачі з обґрунтуванням підстав
такої відмови.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню
Мінекономрозвитку України про відмову
у видачі висновку, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що контракт не може
вважатися договором гарантійного
обслуговування в розумінні пп.5 п.2
Порядку, оскільки п.4.5 контракту
залишок вартості контракту - 10% суми, що
становить 9200 дол. США, сплачується
після проведення продавцем
пусконалагоджувальних робіт і
підписання Акту виконання робіт, при
надані в підтверджуючий банк наступних
документів : Рахунок-фактуру - 1
оригінал; Акт вводу обладнання в
експлуатацію підписаний та
проштампований обома сторонами, що
підтверджує успішний шефмонтаж, запуск
обладнання і експлуатацію та навчання
персоналу - 1 оригінал.

Таким чином, проведення остаточних
розрахунків між сторонами передбачено
не після завершення відповідного
гарантійного періоду, що притаманно
для договору гарантійного
обслуговування, а після проведення
продавцем пусконалагоджувальних робіт
і підписання Акту виконання робіт, при
наданні в банк підтверджуючих
документів. При цьому, постачання
обладнання та проведення
пусконалагоджувальних робіт згідно
контракту №15м від 13 травня 2013 року
передбачалося у межах встановлених ст.1
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
строків.

Стосовно позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача надати
висновок про продовження строків
розрахунків в іноземній валюті,
колегія суддів приходить до висновку,
що повноваження відповідача щодо
надання висновку про продовження
строків розрахунків в іноземній валюті
є дискреційним повноваженням та
виключною компетенцією відповідача -
Мінекономрозвитку, і перебирання судом
повноважень Міністерства виходитиме
за межі завдань адміністративного
судочинства, тому колегія суддів
вважає відмову у задоволенні позовних
вимог в цій частині обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи
суб'єкта владних повноважень
підтверджують, що оскаржувані дії
відповідача вчинені на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
визначені законодавством.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги щодо
порушення строків направлення
письмової відмови, оскільки в даному
випадку питання строків стосується
процедури розгляду звернення і не дає
підстав для висновку про
протиправність самого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов вірного висновку про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову.

Згідно з ст.ст.198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Барський
машинобудівний завод", - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 18
березня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
на протязі п'яти днів.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:
секретар