Справа № 815/2739/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2739/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Одеса

15 год. 00 хв.

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Балан Я.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки про визнання бездіяльності
Південної держінспекції протиправною
у частині ненадання у відповідь на
запит до публічної інформації копію
ліцензії ПАТ «Югцемент», до якої 31.07.2013
року були внесені зміни, зобов'язання
Південну держінспекцію у терміни
передбачені законом надати копію
ліцензії ПАТ «Югцемент», до якої 31.07.2013
року були внесені зміни, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду з позовом
звернувся ОСОБА_1 до Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки про визнання
бездіяльності Південної держінспекції
протиправною у частині ненадання у
відповідь на запит до публічної
інформації копію ліцензії ПАТ
«Югцемент», до якої 31.07.2013 року були
внесені зміни, зобов'язання Південну
держінспекцію у терміни передбачені
законом надати копію ліцензії ПАТ
«Югцемент», до якої 31.07.2013 року були
внесені зміни. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що відповідачем в
порушення п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
було вчинено бездіяльність щодо
ненадання у відповідь на запит до
публічної інформації копії ліцензії
ПАТ «Югцемент», до якої 31.07.2013 року були
внесені зміни, що виразилось у
невиконанні обов'язку розпорядника
інформації надавати та оприлюднювати
інформацію, крім випадків,
передбачених законом. Оскільки
належним розпорядником запитуваної
інформації щодо копії ліцензії ПАТ
«Югцемент» є Південна держінспекція,
відповідач допустив бездіяльність, яка
призвела до порушення прав позивача на
доступ до публічної інформації та
права на збір інформації,
гарантованого ст. 34 Конституції
України.

В судове засідання позивач не з'явився,
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового розгляду справи.
До адміністративного позову, позивачем
було додано також заяву про розгляд
справи без особистою участі позивача
(аркуш справи 70.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, належним чином повідомлений
про дату, час і місце судового розгляду
справи. Через канцелярію Одеського
окружного адміністративного суду від
відповідача за вхід. № 13387/14 від 26.05.2014
року надійшло клопотання про розгляд
справи за відсутності відповідача
(аркуш справи 37).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
вивчивши обставини якими
обґрунтовуються вимоги та заперечення,
а також докази, якими вони
підтверджуються, колегія суду вважає,
що в задоволенні адміністративного
позову слід відмовити повністю з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
30.10.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Голови
Державної інспекції ядерного
регулювання України Миколайчуку О.А. із
запитом до публічної інформації, в
порядку Закону України «Про доступ до
публічної інформації» щодо надання
серед іншого, копії ліцензії ПАТ
«Югцемент» до якої 31.07.2013 року були
внесені зміни (аркуш справи 8).

Зазначене звернення ОСОБА_1 було
розглянуто 01.11.2013 року та листом
№ 09-15/7684-44із від 01.11.2013 року позивача
було повідомлено про те, що у зв'язку із
тим, що запитуваною позивачем
інформацією володіє Південна державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки, запит ОСОБА_1 листом №
09-15/7669-42із від 31.10.2013 року направлено до
належного розпорядника, яким є
Південна державна інспекції з ядерної
та радіаційної безпеки (аркуш справи 9).

На виконання листа
Держатомрегулювання № 09-15/7669-44із від
31.10.2013 року, Південна Державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки, розглянувши запит на
інформацію від 30.10.2013 року, ОСОБА_1
листом № 33-08/935 від 11.11.2013 року було
повідомлено, що Південною
держінспекцією ПАТ «Югцемент» було
видано ліцензію на право провадження
діяльності з використання ДІВ Серії ОВ
№? 040073 від 31.07.2013 року терміном дії до
31.07.2018 року.

Щодо надання копії ліцензії на
використання ДІВ ПАТ «Югцемент», до
31.07.2013 року було внесено зміни,
вказаним листом Південна Державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки повідомила, що відповідно до
положень ст. 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації», у
зв'язку з тим, що володарем запитуваної
позивачем ліцензії є ПАТ «Югцемент»,
запит ОСОБА_1 від 30.10.2013 року в частині
надання копії ліцензії листом № 33-10/933
направлено до належного розпорядника
(володаря) інформації яким є відповідно
ПАТ «Югцемент» (аркуш справи 10, 24).

Позивач у позові зазначає, що 30.10.2013
року ним було надіслано до
Держатомрегулювання України запит до
публічної інформації з проханням серед
іншого, надати у сканованому вигляді та
на паперовому носії копію ліцензії на
право провадження діяльності з
використання джерел іонізуючого
випромінювання ПАТ «Югцемент» до якої
31.07.2013 року були внесені зміни. Згідно
відповіді, позивача було повідомлено
про те, що Держатомрегулювання України,
як розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією,
надіслав запит від 30.10.2013 року до
Південної державної інспекції ядерної
та радіаційної безпеки. Згідно з ч. 3 ст.
22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації». В свою чергу,
Південною державною інспекцією
ядерної та радіаційної безпеки,
посилаючись на ч. 3 ст. 22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
запит було надіслано до ПАТ «Югцемент».
Позивач вважає, що розпорядником
інформації щодо копії ліцензії ПАТ
«Югцемент», до якої свого часу були
внесені зміни є Південна
держінспекція, у зв'язку із чим, будучи
розпорядником інформації,
відповідачем було допущено
бездіяльність, щодо ненадання у
відповідь на запит, запитуваної
інформації - копії ліцензії ПАТ
«Югцемент», до якої 31.07.2013 року були
внесені зміни. Такі доводи, на думку
ОСОБА_1 підтверджуються, зокрема.
Постановою Одеського окружного
адміністративного суду по справі №
815/1431/14.

Суд вважає позицію позивача
безпідставною та необґрунтованою, що
підтверджується наступним.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону
України «Про звернення громадян»,
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону,
звернення, оформленні належним чином і
подані у встановленому порядку,
підлягають обов'язковому прийняттю та
розгляду. Забороняється відмова в
прийнятті та розгляді звернення з
посиланням на політичні погляди,
партійну належність, стать, вік,
віросповідання, національність
громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному
органом державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Публічна інформація, згідно приписів
ст. 1 Закону України № 2939-VI від 13.01.2011
року - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Частиною 1 статті 20 гідно Закону
України № 2939-VI від 13.01.2011 року вказано,
що розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Держатомрегулювання України, як орган
виконавчої влади є розпорядником
інформації, визначеним для цілей
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» та має надавати
відповіді на запити на інформацію в
рамках зазначеного Закону.

Державна інспекція ядерного
регулювання України є центральним
органом виконавчої влади, який є
головним у системі центральних органів
виконавчої влади з формування та
реалізації державної політики у сфері
безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до підпункту 15 пункту 4
Положення про Державну інспекцію
ядерного регулювання України,
затвердженого Указом Президента
України № 403/2011 від 06.04.2011 року,
Держатомрегулювання України здійснює
в установленому законодавством
порядку ліцензування діяльності з
використання та виробництва джерел
іонізуючого випромінювання (ДІВ).

Держінепекція відповідно до
покладених на неї завдань здійснює, в
межах своїх повноважень, на
відповідній території державний
нагляд за дотриманням законодавства,
норм, правил і стандартів з ядерної та
радіаційної безпеки, вимог ядерної та
радіаційної безпеки, фізичного захисту
ядерних матеріалів, радіоактивних
відходів, інших джерел іонізуючого
випромінювання у процесі виробництва
та використання джерел іонізуючого
випромінювання та на об'єктах,
призначених для поводження з
радіоактивними відходами, уранових
об'єктах, при перевезенні
радіоактивних матеріалів та ін., а
також у межах своїх повноважень,
здійснює в установленому
законодавством порядку ліцензування
діяльності з використання джерел
іонізуючого випромінювання.

Відповідно до п. 8 Положення про
Державну інспекцію ядерного
регулювання України, затвердженого
Указом Президента України № 403/2011 від
06.04.2011 року, Держатомрегулювання
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку міжрегіональні
(повноваження яких поширюються на
кілька адміністративно-територіальних
одиниць) територіальні органи.

Держатомрегулюванням України створено
вісім територіальних органів -
державних інспекцій з ядерної та
радіаційної безпеки (далі
Держінспекції), зокрема, й Південну
держінспекцію, повноваження якої
поширюється на Миколаївську,
Херсонську та Одеську області.

Свої повноваження Держінспекції
здійснюють відповідно до Положень,
затверджених Головою
Держатомрегулювання України та
розроблених відповідно до Положення
про державні регіональні інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України (надалі -
Положення), затвердженого наказом
Держатомрегулювання № 142 від 11.10.2011
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України за № 1229/19967 від 25.10.2011
року.

Відповідно до пп. 4.1 п. 4 вказаного
Положення, здійснення в установленому
законом порядку ліцензування
діяльності з використання джерел
іонізуючого випромінювання (ДІВ)
покладено на Держінспекції.

З наведеного вбачається, що
територіальний орган
Держатомрегулювання України -
Південна держінспекція, відповідно до
покладених Положенням про державні
регіональні інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України
повноважень, є належним розпорядником
інформації щодо ліцензування на
використання ДІВ в Одеській області.

Вказане свідчить про те, що в рамках
здійснення своїх повноважень Південня
держінспекція володіє інформацією та
відповідно до Закону України «Про
доступ до публічної інформації» надає
запитувану інформацію на запити
фізичних осіб лише у частині щодо
інформацію про ліцензування на
використання ДІВ в Одеській області, що
передбачає надання інформації про
видачу ліцензій відповідними
підприємства, організаціями та
установами тощо.

Щодо надання копій ліцензій, виданих
підприємствам, установам чи
організаціям, суд вважає, що
відповідачем правомірно у відповідь на
запит позивача будо надано лист з
повідомленням про неможливість
надання такої копії ліцензії, у зв'язку
із тим, що її оригінал знаходиться не у
відповідача, а в організації, якій її
було видано та переадресовано в
частині надання копії ліцензії на
використання ДІВ ПАТ «Югцемент» саме
володільцю такої ліцензії, а отже
розпоряднику зазначеної інформації.

Таким чином, до повноважень Південної
держінспекції відноситься здійснення
ліцензування діяльності з
використання ДІВ в Одеській області та
розпорядження такою інформацією лише у
частині кому та коли було видано
ліцензію, проте самі ліцензії у
розпорядженні відповідача не
знаходяться.

З матеріалів справи вбачається, що
Державною інспекцією ядерного
регулювання України було отримано
скаргу ОСОБА_1 від 18.11.2013 року на дії
начальника південної держінспекції
щодо ненадання копії ліцензії та
скаргу Управління державної служби
Головного управління державної служби
України в Одеській області від 11.11.2013
року, надіслану листом № 340/615-13 від
15.11.2013 року, за результатами розгляду
яких ОСОБА_1 надіслано лист №
09-15/8926-48з/49з від 18.12.2013 року (аркуші
справи 34-36).

Згідно з вказаним листом, позивачу було
роз'яснено, що наказ
Держатомрегулювання України № 64-од від
14.06.2013 року, на який посилається
позивач, набрав чинності з 23.08.2013 року.
Що свідчить про те, що на момент
прийняття рішень щодо видачі ліцензії
ПАТ «Югцемент» від 31.07.2013 року, порядок
щодо направлення до
Держатомрегулювання України копій
ліцензій не діяв. Також,
Державтомрегулювання України
обґрунтувало правомірність дій
посадових осіб Південної
держінспекції щодо ненадання копії
ліцензії, в тому числі ПАТ «Югцемент»
тим, що законодавством не передбачено
наявність другого екземпляру
оригіналу ліцензії, з якого могла була
бути знята та належним чином
засвідчена копія ліцензій, оскільки
оригінал ліцензії видається заявнику.

Згідно з приписами Законів України
«Про використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку», «Про дозвільну
діяльність у сфері використання
ядерної енергії», «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» тощо, законодавством не
передбачено, у разі прийняття органом
ліцензування рішення про видачу
суб'єкту господарювання ліцензії,
наявності у цього органу другого
екземпляру виданої ліцензії, з якого
могла б бути виготовлена належним
чином засвідчена копія.

Таким чином, відповідно до
вищевказаних Законів, видача ліцензій
на здійснення діяльності у сфері
використання ядерної енергії є
результатом надання заявнику
адміністративної послуги. Після
здійснення заявником встановленої
законодавством оплати за надання
адміністративної послуги орган, що
прийняв рішення про видачу ліцензії,
видає цьому заявнику оригінал
ліцензії. Тобто, після видачі суб'єкту
господарювання оригіналу ліцензії, ця
ліцензія переходить у володіння
ліцензіата, а орган, що прийняв рішення
про її видачу, стає розпорядником
публічної інформації, створеної ним в
процесі виконання владних повноважень,
щодо видачі ліцензії.

Відповідно до приписів Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності», засвідчена
органом ліцензування копія ліцензії
видається ліцензіату - юридичній особі
на кожну філію, інший відокремлений
підрозділ, де відповідний ліцензіат
буде провадити зазначений у ліцензії
вид господарської діяльності, та
підтверджує право ліцензіата на таку
діяльність, а ліцензіату - фізичній
особі - підприємцю на кожне місце
провадження господарської діяльності.
Копія ліцензії видається у порядку,
визначеному цією статтею та статтями 10
і 11 цього Закону.

З наведеного вбачається, що
відповідачем правомірно було вчинено
дії щодо переадресування запиту ОСОБА_1
від 30.10.2013 року в частині надання йому
копії ліцензії ПАТ «Югцемент» до якої
31.07.2013 року були внесені зміни, оскільки
оригінал ліцензії, знаходиться на
підприємстві, якому його було видано,
що свідчить про неможливість
відповідача виготовлення копії з
ліцензії, яка не знаходиться у його
розпорядженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України №
2939-VI від 13.01.2011 року, розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача.

Щодо посилання позивача на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду по справі № 815/1431/14, якою визнано,
що розпорядником інформації у цілях та
визначенні Закону України «Про доступ
до публічної інформації» щодо копій
ліцензії суб'єктів діяльності
Південного регіону (Одеська,
Миколаївська, Херсонська області) з
використання джерел іонізуючого
випромінювання є саме Південна
держінспекція, суд зазначає, що
відповідно до п. 8 Положення про
Державну інспекцію ядерного
регулювання України, затвердженого
Указом Президента України № 403/2011 від
06.04.2011 року, Держатомрегулювання
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку міжрегіональні
(повноваження яких поширюються на
кілька адміністративно-територіальних
одиниць) територіальні органи.
Держатомрегулюванням України створено
вісім територіальних органів -
державних інспекцій з ядерної та
радіаційної безпеки (далі
Держінспекції), зокрема, й Південну
держінспекцію, повноваження якої
поширюється на Миколаївську,
Херсонську та Одеську області. З
наведеного вбачається, що
розпорядником інформації у цілях та
визначенні Закону України «Про доступ
до публічної інформації» щодо копій
ліцензії суб'єктів діяльності
Південного регіону (Одеська,
Миколаївська, Херсонська області) з
використання джерел іонізуючого
випромінювання є дійсно Південна
держінспекція, проте в рамка наданих їй
повноважень, Південна держінспекція
надає лише інформацію щодо видачі
ліцензій, а самих ліцензій (оригіналів,
з яких можливо виготовити копію) у її
розпорядженні не має.

На підставі встановлених в судовому
засіданні обставин, з урахуванням
наведених вище норм законодавства,
враховуючи, що Південна держінспекція
є розпорядником інформації у цілях та
визначенні Закону України «Про доступ
до публічної інформації», суд дійшов
висновку про правомірність дій
відповідача, вчинених відповідно до ч. 3
ст. 22 зазначеного Закону, щодо
переадресування запиту позивача до
належного розпорядника запитуваної
інформації - копії ліцензії ПАТ
«Югцемент, до якої 31.07.2013 року були
внесені зміни» - ПАТ «Югцемент», як
єдиного володільця оригіналу ліцензії
(розпорядника такої інформації).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій або бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин, на підставі
наведених норм законодавства, суд
дійшов висновку що дії відповідача
щодо переадресування запиту ОСОБА_1 від
30.10.2013 року до належного розпорядника
запитуваної інформації були вчинені на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано та
без будь-яких порушень прав позивача на
доступ до публічної інформації, а
відтак відповідачем при здійсненні
таких дій не було допущено
протиправної бездіяльності щодо
ненадання копії ліцензії на запит
позивача, оскільки Південна
держінспекція не є володільцем
ліцензії, а отже і не є розпорядником
такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі зазначеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки про
визнання бездіяльності відповідача у
частині ненадання у відповідь на запит
копії ліцензії, зобов'язання у терміни
передбачені законодавством надати
копію ліцензії ПАТ «Югцемент», до якої
31.07.2013 року внесено зміни є
необґрунтованими та такими, що не
підтверджені належними письмовими
доказами, у зв'язку з чим у задоволенні
позовних вимог слід відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164,
167, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 до Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки про визнання бездіяльності
Південної держінспекції протиправною
у частині ненадання у відповідь на
запит до публічної інформації копію
ліцензії ПАТ «Югцемент», до якої 31.07.2013
року були внесені зміни, зобов'язання
Південну держінспекцію у терміни
передбачені законом надати копію
ліцензії ПАТ «Югцемент», до якої 31.07.2013
року були внесені зміни - відмовити у
повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Я.В. Балан