Справа № 805/6276/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 р.
Справа № 805/6276/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

11 год. 30 хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Смагар С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у
розмірі 1702 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька заявлено позов до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у розмірі 1702 грн. 80 коп.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що в порушення
вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідачем не було
сплачено мінімальний страховий внесок
за період з липня 2010 року по грудень 2010
року на загальну суму 1792 грн. 80 коп. З
урахуванням часткової сплати, залишок
суми боргу відповідача складає 1702 грн.
80 коп., яку і просив стягнути у судовому
порядку.

Позивач через канцелярію суду 10
червня 2014 року надав письмову заяву, у
якій просив суд розглянути справу в
порядку письмового провадження,
наявність заборгованості підтвердив
шляхом надання картки особового
рахунку за період з 1 січня 2010 року по 10
червня 2014 року, та розрахунку суми
позову. Відповідач про причини неявки
суд не повідомив, заяви про розгляд
справи без участі представника суду не
надав, письмових заперечень проти
позову також не надав.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо
можливості розгляду даної справи у
письмовому провадженні на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований як фізична
особа-підприємець, перебуває на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
у Ворошиловському районі м. Донецька як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, здійснював основний вид
економічної діяльності за кодом КВЕД
47.89 - роздрібна торгівля з лотків і на
ринках іншими товарами, що
підтверджено відомостями з реєстру
страхувальників та відомостями в ЄДР в
матеріалах справи.

З матеріалів справи судом
встановлено, що за період з липня 2010
року по грудень 2010 року відповідач
повинен був сплатити до органу
Пенсійного фонду мінімальний
страховий внесок у розмірі,
встановленому для відповідних місяців:
для липня - вересня 2010 року - по 294 грн. 82
коп. щомісяця, для жовтня - листопада 2010
року - по 301 грн. 12 коп. щомісяця, для
грудня 2010 року - 306 грн. 10 коп., що у
загальній сумі становить 1792 грн. 80 коп.
ОСОБА_1 було частково сплачено суму в
розмірі 90 грн., внаслідок чого залишок
заборгованості за період з липня по
грудень 2010 року складає 1702 грн. 80 коп.

Суд зазначає, що позивачем у
відношенні відповідача було прийнято
повідомлення-розрахунок від 5 грудня 2013
року № 13689/02, яким враховуючи розмір
мінімального страхового внеску у 3-4
кварталі 2010 року та частини сплачених
сум єдиного (фіксованого) податку,
визначено суму, що належить до сплати в
розмірі 1702 грн. 80 коп. Зазначене
повідомлення було направлено
відповідачу поштою, але не вручено та
повернуто у зв'язку із закінченням
терміну зберігання. В судовому чи
адміністративному порядку зазначене
повідомлення-розрахунок оскаржене не
було.

Листом від 21.01.2014р. № 1785/10/05-62-17-05 ДПІ у
Ворошиловському районі м. Донецька
надав інформацію на запит позивача від
09.01.2014р. № 243/02 про подання податкової
звітності та період сплати єдиного або
фіксованого податку за 2010 рік стосовно,
зокрема, ОСОБА_1, відповідно до якого
відповідачем була надана податкова
звітність за 2010 рік та сплачено 1200 грн.

Абзацом 5 пункту 7 розділу VIII
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» № 2464-VI
від 08.07.2010 передбачено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Отже, правовідносини, що склалися між
сторонами в частині стягнення доплати
мінімального страхового внеску за
період з липня 2010 року по грудень 2010
року, регулюються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(надалі - Закон № 1058) (в редакції, яка
діяла до 01.01.2011 року).

Відповідно до статті 15 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 384/2011 (надалі - Положення № 384),
Пенсійний фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві, Севастополі, та
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах.

Пунктом 3 Положення № 384 передбачено,
що одним з основних завдань Пенсійного
фонду України є забезпечення
надходжень від сплати збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, ведення обліку цих
надходжень, інших коштів відповідно до
законодавства та здійснення контролю
за їх сплатою, забезпечення ведення
реєстру застрахованих осіб.

Згідно з нормою статті 1 Закону № 1058
страхові внески - кошти відрахувань на
соціальне страхування, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені (які підлягають
сплаті) згідно із законодавством, що
діяло раніше; надходження від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Мінімальний страховий внесок - сума
коштів, що визначається розрахунково
як добуток розміру мінімальної
заробітної плати і розміру єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, встановлених
законом, на місяць, за який
нараховується заробітна плата (дохід).

Відповідно до пункту 3 статті 11
Закону № 1058 загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають, зокрема, фізичні особи -
підприємці, у тому числі ті, які обрали
особливий спосіб оподаткування (єдиний
податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

З введенням в дію Закону України «Про
внесення змін до законів України «Про
державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 08.07.2010 року №
2461-УІ, який набрав чинності з 17 липня 2010
року фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах, зобов'язані оплачувати
страхові внески у розмірі, який може
бути визначений ними самостійне. При
цьому сума страхового внеску з
урахуванням частини фіксованого або
єдиного податку, що перерахована до
Пенсійного фонду України, повинна
становити не менше мінімального
розміру страхового внеску за кожну
особу та не більше розміру страхового
внеску, обчисленого від максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників, грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Як встановлено пунктом 5 статті 14
Закону № 1058 страхувальниками
відповідно до цього Закону є
застраховані особи, зазначені в
пунктах 3 і 4 статті 11 та частині першій
статті 12 цього Закону.

Пунктами 4-6 статті 20 Закону
визначено, що сплата страхових внесків
здійснюється виключно в грошовій формі
шляхом внесення відповідних сум
страхових внесків до солідарної
системи на банківські рахунки
виконавчих органів Пенсійного фонду.
Страхові внески сплачуються
страхувальниками шляхом перерахування
безготівкових сум з їх банківських
рахунків. Страхувальники - фізичні
особи, які не мають банківських
рахунків, сплачують страхові внески
шляхом готівкових розрахунків через
банківські установи. Страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом є, зокрема, для
страхувальників, зазначених у пункті 5
статті 14 цього Закону, - квартал.

Згідно з пунктом 12 статті 20 Закону №
1058 страхові внески підлягають сплаті
незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

Постановою правління Пенсійного
фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1
затверджено Інструкцію про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України.

Так, підпунктом 2.1.3 пункту 2.1
зазначеної Інструкції передбачено, що
платниками страхових внесків є фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, у тому числі ті, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок).

Судом з матеріалів справи
встановлено, що облік платежів, які
надходять від зазначеної категорії
платників, ведеться в базі
автоматичного робочого місця обліку
сплати страхових внесків (далі - АРМ
ОССВ), програмне забезпечення
надається централізовано Пенсійним
фондом України. Так в листопаді 2010 року
внесено зміни в звітність АРМ ОССВ,
додані карти розрахунків для доплат. По
закінченню терміну сплати по кожній
фізичній особі - суб'єкту
підприємницької діяльності, які хоч
раз були на спрощеній системі
оподаткування формується картка
розрахунку для доплат до мінімального
страхового внеску. Кожна картка
розрахунку перевіряється щодо
правильності зарахування частини
єдиного або фіксованого податків,
рознесення сум доплат. Із загальної
кількості карток розрахунків для
доплат вибираються картки платників,
які не сплатили суми доплат у
встановлений законом термін, з них
формуються повідомлення-розрахунки і
надсилаються платникам для негайної
сплати.

Таким чином, на підставі
законодавчого врегулювання сплати
страхових внесків особами, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований чи єдиний податок), в
розмірі не менше мінімального розміру
страхового внеску на кожну особу і
запровадження змін в базі
автоматичного робочого місця обліку
сплати страхових внесків, що
розроблені та надано централізовано
Пенсійним фондом України, формуються
картки платників, що не сплатили
відповідної суми доплати. До такої
категорії платників відноситься
ОСОБА_1.

Положенням статті 106 Закону № 1058
закріплено, що право приймати рішення
про сплату недоїмки по страховим
внескам надано саме територіальним
органам Пенсійного фонду.

Частиною 15 статті 106 Закону № 1058
визначено, що строк давності щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Оскільки відповідач протягом
встановленого законом строку суму
мінімального страхового внеску за
період з липня 2010 року по грудень 2010
року в розмірі 1702 грн. 80 коп. своєчасно
та в повному обсязі не сплатив, тому
виходячи з вимог законодавства вона
підлягає стягненню на користь
позивача.

Доказів відшкодування суми
заборгованості в розмірі 1702 грн. 80 коп.
відповідач не надав суду. Наявність у
відповідача суми боргу на час розгляду
справи підтверджена позивачем шляхом
надання суду картки особового рахунку
відповідача, розрахунку суми позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51,
56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158,
160 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у
розмірі 1702 грн. 80 коп., задовольнити
повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
суму доплати до мінімального
страхового внеску в розмірі 1702 грн. 80
коп.

Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті 10 червня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Смагар С.В.