Справа № 826/5827/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2014 року 11:15
№ 826/5827/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кобилянського К.М., розглянувши у
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києвідо Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києвіпро
скасування постанови,ВСТАНОВИВ:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві, в
якій просить скасувати постанову про
накладення штрафу ВП №41555307 від 16.04.2014,
винесену головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
відповідач не вчинив дії, на виконання
вимог частини 1 статті 89 Закону України
«Про виконавче провадження», для
з'ясування питання чи було виконане
позивачем судове рішення. Посилався на
те, що виконав постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05.12.2013 протягом строку,
встановленого для добровільного
виконання. На думку позивача, постанова
від 16.04.2014 ВП №41555307 про накладення
штрафу є протиправною та просив її
В судове засідання 05.06.2014 представник
відповідача не прибув, про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
05.06.2014 через канцелярію суду від
відповідача надійшли письмові
заперечення на позовну заяву, у яких
відповідач вказав на те, що позивач
ухиляється від виконання судового
рішення, що стало підставою для
накладення штрафу.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Окружним адміністративним судом міста
Києва видано виконавчий лист від 27.12.2013
№826/14377/13-а, згідно якого, зокрема,
зобов'язано Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві розглянути питання про
реєстрацію декларації про готовність
об'єкта до експлуатації: садовий
будинок (літера «А») та сарай (літера
«Б») в садівницькому товаристві
«Трикотажник» по вулиці Садова-65,
ділянка-22 в Дарницькому районі міста
Києва на підставі звернення ОСОБА_2 від
20.07.2012.

Відповідач, на підставі заяви ОСОБА_2
виніс постанову про відкриття
виконавчого провадження від 21.01.2014
№41555307 з примусового виконання
виконавчого листа Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27.12.2013 №826/14377/13-а.

19.03.2014 у зв'язку з невиконанням
позивачем рішення суду, на підставі
якого видано вищезазначений
виконавчий лист, відповідач виніс
постанову №41555307 про накладення штрафу
на позивача у розмірі 680,00 грн. на
підставі статті 89 Закону України «Про
виконавче провадження» та 16.04.2014
відповідач виніс постанову №41555307 про
накладення на позивача штрафу у
розмірі 1360,00 грн.

Не погоджуючись із постановою від
16.04.2014 №41555307 про накладення штрафу,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві оскаржила її до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 21.04.1999 №606-ХІV «Про виконавче
провадження» виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Пунктом 1 статті 31 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Матеріали справи свідчать про те, що
постанова відповідача від 21.01.2014 №41555307
про відкриття виконавчого провадження
була отримана позивачем 04.02.2014 за вх.
№7/26-0402/11.

Згідно пояснень представника позивача,
на виконання зазначеної постанови було
розглянуто питання про реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації: садовий будинок (літера
«А») та сарай (літера «Б») в
садівницькому товаристві
«Трикотажник» по вулиці Садова-65,
ділянка-22 в Дарницькому районі міста
Києва на підставі звернення ОСОБА_2 від
20.07.2012. За результатом розгляду даного
питання встановлено, що Порядок
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 24.06.2011 №91 (далі - Порядок
№91), який діяв на час звернення ОСОБА_2
до позивача, втратив чинність 30.01.2013.

У зв'язку з втратою чинності Порядку №91
позивач листом від 10.02.2014 №7126-244/1002110
повідомив ОСОБА_2 про відсутність
правових підстав для реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації на підставі його
звернення від 20.07.2012.

Водночас, суд встановив, що наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 19.03.2013 №95
затверджено Порядок прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж (далі - Порядок №95). Даний порядок
набрав чинності 29.04.2014 та діє станом на
дату розгляду даної справи.

Пунктами 3.2 Порядку №91 та Порядку №95
визначено перелік документів, які
заявник має додати до заяви про
прийняття в експлуатацію об'єкта.
Перелік документів, наведений у пункті
3.2 Порядку №91 є абсолютно ідентичним
переліку, наведеному у пункті 3.2
Порядку №95.

З огляду на зазначене, суд відхиляє
посилання відповідача на те, що він був
позбавлений правових підстав для
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації у зв'язку з
втратою чинності Порядку №91.

Відповідно до пунктів 3.3 Порядків №91 та
№95, Інспекція розглядає документи,
зазначені у пункті 3.2 цього розділу, та
приймає рішення про реєстрацію
декларації або її повернення протягом
30 днів з дати їх подання, згідно Порядку
№91 та протягом 10 робочих днів з дня
подання заяви, згідно Порядку №95.

Позивач не надав суду доказів того, що
ним було розглянуто питання про
реєстрацію декларації про готовність
об'єкта до експлуатації: садовий
будинок (літера «А») та сарай (літера
«Б») в садівницькому товаристві
«Трикотажник» по вулиці Садова-65,
ділянка-22 в Дарницькому районі міста
Києва на підставі звернення ОСОБА_2 від
20.07.2012 та прийнято рішення про
реєстрацію декларації або її
повернення.

Отже, постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05.12.2013, яка набрала законної сили, не
виконана позивачем у встановлений
державним виконавцем строк для
добровільного виконання.

Згідно з положеннями частини 1 статті 27
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що у разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

В матеріалах справи містяться копії
вимог державного виконавця від 19.03.2014
№267/2 та від 16.04.2014 №267/2, якими він
вимагав від позивача з'явитись на
прийом та надати документи, що
підтверджують виконання рішення суду
або обґрунтовані пояснення щодо причин
його невиконання.

Однак, позивач доказів виконання
рішення суду або пояснень щодо причин
його невиконання відповідачу не надав.
При цьому, позивач двічі звертався до
відповідача із заявами про закінчення
виконавчого провадження посилаючись
на те, що питання про реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації за заявою ОСОБА_2 від
20.07.2012 розглянута та на неї надана
відповідь листом від 10.02.2014 №7/26-24/1002/10.

Лист від 10.02.2014 №7/26-24/1002/10, на який
посилається позивач, не може бути
прийнятий як доказ виконання рішення
суду, оскільки він не є рішенням про
реєстрацію декларації або її
повернення в розумінні положень
Порядку №91 та Порядку №95.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

У відповідності до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини,
виходячи з системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку,
що оскаржувана постанова про
накладення штрафу ВП №41555307 від 16.04.2014,
винесена головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Магдою С.В. у відповідності до положень
законодавства, а підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві відмовити
повністю.

2. Стягнути з Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві () решту суми
судового збору у розмірі 1644,30 грн. (одна
тисяча шістсот сорок чотири гривні 30
коп.) на розрахунковий рахунок №
4007 до ГУ ДКСУ у місті Києві, код
38004897, МФО 820019, код класифікації доходів
бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М.
Кобилянський