Справа № 2а-1882/10/0370
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/70293/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

за участю:

секретаря
Гончар Н.О.

представника відповідач
Остапюка С.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 25.08.2010

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2011

у справі № 2а-1882/10/0370

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «СВА Плюс»

до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції

про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СВА Плюс» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «СВА Плюс»)
звернулось до суду з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі по тексту - відповідач,
Луцька ОДПІ) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 02.06.2010
№/1, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2010 року в
розмірі 1342206,00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 25.08.2010, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04.10.2011, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 18.03.2010 Луцькою ОДПІ за
результатами позапланової виїзної
перевірки ТОВ «СВА Плюс» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість (далі по тексту - ПДВ) на
рахунок платника у банку за січень 2010
року, яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось в
період з липня 2009 року по листопад 2009
року та від'ємного значення з ПДВ, яке
становить більше 100 тис. грн. за липень,
листопад 2009 року, складено акт
№1491/23-4/36112232.

На підставі висновків акту перевірки
та за результатами адміністративного
оскарження податковим органом
винесено податкове
повідомлення-рішення від 02.06.2010
№/1, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ за
січень 2010 року в розмірі 1342206,00 грн.

Підставою для зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ
слугував висновок податкового органу
про порушення позивачем, п. 1.4 ст. 1 та пп.
7.4.1 п. 7.4, абз. «а» пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок
на додану вартість» (далі по тексту -
Закон №168/97-ВР), внаслідок чого завищено
податковий кредит за листопад 2009 року
на су ПДВ 1790539,00 грн., а також зазначено,
що позивачем до бюджетного
відшкодування січня 2010 року включено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту в листопаді 2009
року, однак позивач не мав права на
отримання бюджетного відшкодування
податку на додану вартість, яке
заявлено в декларації з ПДВ за січень
2010 року.

Висновок податкового органу
ґрунтується на тому, що за дами
платника залишок від'ємного значення,
між сумою податкових зобов'язань і
сумою податкового кредиту в листопаді
2009 року становить 1792338,00 грн. Також,
податковий орган виходив з того, що
право власності на придбані відповідно
до договорів купівлі-продажу №646, №647,
№648 від 16.11.2009 основні засоби (об'єкти
нерухомості) перейшло не в момент
укладення таких договорів, а лише 24.12.2009
з дати реєстрації права власності на це
нерухоме майно в КП «Волинське обласне
бюро технічної інвентаризації». На
думку податкового органу, право на
формування податкового кредиту за
рахунок придбання даних основних
засобів у ТОВ «СВА Плюс» виникло в
грудні 2009 року, а не в листопаді 2009 року
з дати укладення таких договорів.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
16.11.2009 між ТОВ «СВА плюс» (покупець) та
ТОВ «Феміда-Інтер» (продавець) було
укладено договори купівлі-продажу
нерухомого майна №646, №647, №648. У
відповідності з розділами 3 вказаних
договорів передбачено, що право
власності на придбані об'єкти
нерухомого майна виникає у покупця з
моменту нотаріального посвідчення та
державної реєстрації. Проведення
розрахунків згідно умов договорів не
впливає на перехід права власності.

Згідно ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу
України якщо договір про відчуження
майна підлягає державній реєстрації,
право власності у набувача виникає з
моменту такої реєстрації.

16.11.2009 між покупцем та продавцем було
підписано акти приймання-передачі
нерухомого майна і продавцем видано
покупцеві податкові накладні №612, №613,
№164.

За придбане нерухоме майно позивач
15.12.2009 перерахував продавцеві 8053236,00
грн., що підтверджується банківською
випискою.

Пунктом 1.7 ст.1 Закону №168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
№168/97-ВР датою виникнення права
платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека)
- в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивачем
включено до складу податкового кредиту
суми податку на додану вартість, у
зв'язку з придбанням у ТОВ
«Феміда-Інтер» нерухомого майна
позивачем у листопаді 2009 року суми ПДВ,
сплачені в ціні майна та на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних, виписаних на його адресу
особою, яка мала статус платника
податку на додану вартість.

Факт сплати позивачем сум ПДВ за
придбання у ТОВ «Феміда-Інтер»
нерухомого майна позивачем у листопаді
2009 року підтверджується матеріалами
справи, а також в матеріалах справи
наявні податкові накладні.

Отже, судами попередніх інстанцій
вірно зазначено, що позивач мав право
на формування податкового кредиту з
ПДВ, у зв'язку з придбанням у ТОВ
«Феміда-Інтер» нерухомого майна
позивачем у листопаді 2009 року суми ПДВ,
сплачені в ціні майна, було віднесено
до податкового кредиту у декларації з
ПДВ за листопад 2009 року.

Згідно з п. 1.8 ст. 1 Закону №168/97-ВР
бюджетне відшкодування - це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 цього
Закону сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 цього пункту
встановлено, що якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

У зв'язку зі сплатою 15.12.2009 продавцеві
8053236,00 грн. за придбане нерухоме майно
позивачем у декларації з ПДВ за січень
2010 року заявлено до бюджетного
відшкодування 1342206,00 грн.

Оскільки, нерухоме майно було передано
товариству у власність у листопаді 2009
року, проплата за нерухоме майно
відбулась у грудні 2009 року, фактів
невикористання майна у господарській
діяльності підприємства при перевірці
відповідачем не встановлено.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку, що
позивачем правомірно віднесено до
складу податкового кредиту у листопаді
2009 року суми ПДВ, згідно податкових
накладних, виписаних ТОВ
«Феміда-Інтер», а у січні 2010 року
правомірно заявлено до бюджетного
відшкодування 1342206,00 грн. ПДВ,
сплаченого у ціні придбаного майна.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
рішень судів попередніх інстанцій не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 25.08.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров