Справа № 813/1335/14
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/1335/14
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді
секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ременергопрактика»
до Державної податкової інспекції у
Франківському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ременергопрактика»
(надалі -ТзОВ «Ременергопрактика»)
звернулось до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Франківському районі міста Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області в якому просить:
- визнати протиправними дії ДПІ у
Франківському районі м.Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області щодо
коригування у внутрішніх електронних
базах АІС ДПС «Податковий блок» та АІС
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» сум
податкового зобов'язання та
податкового кредиту Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ременергопрактика» на підставі
висновків акта перевірки від 19.07.2013
року за №66/22-10/33169951.
- зобов'язати ДПІ у Франківському
районі м.Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області відновити в
електронній базі даних АІС ДПС
«Податковий блок» та АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» суми податкового
кредиту, які Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ременергопрактика»
задекларувало за рахунок податкових
накладних, виписаних контрагентами -
коп., та задекларовані суми податкового
зобов'язання в частині податкового
кредиту, сформованого за рахунок
податкових накладних, виписаних
товариством підприємствам-покупцям у
- витребувати у відповідача інформацію
із баз даних АІС ДПС « Податковий блок»
та АІС «Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» про
зміни даних ТзОВ «Ременергопрактика».
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
висновки ДПІ про завищення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість та завищення податкового
кредиту зроблені відповідачем без
об'єктивного аналізу господарських
операцій та ґрунтуються лише на
припущеннях податкового органу щодо
відсутності фактичної поставки
товарів, визначених договорами.
Зазначає, що реальність господарських
операцій по поставці товарів
підтверджується належним чином
складеними документами первинного
бухгалтерського обліку. Вказує, що такі
документи були в повному обсязі надані
до перевірки, відповідають вимогам
встановленим діючим законодавствам.
Податковий кодекс України не ставить
виникнення у платника податку на
додану вартість права на податковий
кредит у залежність від дотримання
вимог податкового законодавства
іншими суб'єктами господарювання.
Законодавством України не передбачено
право податкового органу самостійно, в
позасудовому порядку, визнавати
нікчемними або недійсними правочини і
дані, які відображені платником
податків у податковій звітності.
Відповідач не мав законних підстав
здійснювати коригування показників
податкової звітності позивача з ПДВ
лише на підставі акту перевірки, без
винесення податкового повідомлення -
рішення та його узгодження у
встановленому порядку. Такі висновки
обґрунтовує тим, що з аналізу
податкового законодавства України
вбачається, що податковий орган має
право самостійно вносити зміни лише в
ті облікові дані платника податку, що
не пов'язані із зміною податкового
навантаження та податного кредиту,
оскільки такі зміни несуть за собою
податкові зобов'язання, які визначені
п.п. 14.1.156 п.14.1 ст. 14 ПК України. Натомість
коригування сум податкового
зобов'язання та податкового кредиту з
податку на додану вартість податковий
орган може проводити лише після
винесення податкового
повідомлення-рішення, та узгодження
визначених ним сум платежів. З
врахуванням зазначеного, просить позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві та додаткових
пояснення. Просив адміністративний
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив.
Подав письмові заперечення, зміст яких
полягає в тому, що система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів
використовується лише підрозділами
органів ДПС у своїй роботі, тому
здійснене податковим органом
коригування у такій системі не
порушило будь-які права позивача та не
призвело до настання для нього
негативних наслідків. Вважає, що
відповідач діяв в межах наданих йому
повноважень та відповідно до вимог
чинного податкового законодавства, а
відтак у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне:

Державною податковою інспекцією у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (надалі -
відповідач, ДПІ, податковий орган)
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ременергопрактика» (надалі - позивач,
Товариство, ТзОВ «Ременергопрактика»)
з питань господарських взаємовідносин
з ТОВ «БК«АРС», (), ПП
«СМУ-600» (код ЄДРПОУ 2168750), ТОВ
«Лідерком» (), ТОВ «АРС
Трейд» () за період з
01.01.2010р. -31.12.2012р.

За результатами перевірки податковим
органом складено Акт №66/22-10/33169951 від
19.07.2013р. (надалі - Акт перевірки).
Податкові повідомлення-рішення на
підставі такого акту відповідачем не
приймалися. Вказана обставина
сторонами не заперечується.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України та застосовує
інші нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

01 січня 2011 року набрав чинності
Податковий Кодекс України, який
встановлює перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62
Податкового кодексу України,
податковий контроль здійснюється
шляхом: перевірок та звірок відповідно
до вимог цього Кодексу, а також
перевірок щодо дотримання
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
у порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Відповідно до п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.3 п.78.1 ст. 78
Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється у випадку, якщо:

- за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту;

- якщо платником податків подано органу
державної податкової служби
уточнюючий розрахунок з відповідного
податку за період, який перевірявся
органом державної податкової служби.

Відповідно до п.78.8 Податкового кодексу
України, порядок оформлення
результатів документальної
позапланової перевірки встановлено
статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з п.86.1 Податкового кодексу
України, результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Аналогічні положення містить п.3
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010р. №984
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011р. за N34/18772, яким
передбачено, що результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка.

Так, вказаним Порядком №984 передбачено,
що акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Статтею 74 Податкового кодексу України
передбачено, що податкова інформація,
зібрана відповідно до цього Кодексу,
може зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або безпосередньо посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій та завдань.

Згідно з абз. 4 п.86.7 Податкового кодексу
України, за наслідками перевірки
керівником органу державної
податкової служби (або його
заступником) приймається рішення про
визначення грошових зобов'язань з
урахуванням результатів розгляду
заперечень платника податків (у разі їх
наявності). Податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником податкового органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58
Кодексу.

Відповідно до п. 58.1 Податкового кодексу
України, у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Також, положеннями п.7 Порядку №984
передбачено, що за результатами
розгляду керівником органу державної
податкової служби (його заступником)
акта перевірки, заперечень посадових
осіб платника податків або його
законних представників та інших
матеріалів перевірки, у терміни та
порядку, встановлені Кодексом,
приймаються відповідні податкові
повідомлення-рішення.

Отже, за змістом п. 86.9 ст.86 Податкового
кодексу України та п. 7 Порядку № 984
єдиним випадком відсутності у
податкового органу обов'язку в
десятиденний термін з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки прийняти за
результатами перевірки податкове
повідомлення-рішення є призначення
такої перевірки відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність. Однак, навіть такі
обставини призначення перевірки є
підставою не для неприйняття
податкового повідомлення-рішення, а
для відкладення терміну його прийняття
до дня набрання законної сили
відповідним рішенням суду.

Відповідно до п. 14.1.157 п.14.1 Податкового
кодексу України, під податковим
повідомленням-рішенням слід розуміти -
письмове повідомлення контролюючого
органу (рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Положеннями ст. 58 Податкового кодексу
України та наказом ДПА України від
22.12.2010р. № 985 "Про затвердження Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам
податків", зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 30.12.2010р. №
1440/18735 встановлено єдиний порядок
складання та надіслання (вручення)
платникам податків під час податкового
контролю податкових
повідомлень-рішень, в т.ч. за
результатами всіх видів перевірок щодо
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за яким покладено на органи
державної податкової служби, а також у
випадках, коли визначити податкове
зобов'язання платника відповідно до
законодавства повинен орган державної
податкової служби.

Враховуючи наведені положення
Податкового кодексу України, суд
приходить до висновку, що у випадку
виявлення факту заниження платником
податків податкового зобов'язання,
рівно ж як і у випадку виявлення факту
завищення платником податків
податкового зобов'язання, в тому числі
і внаслідок декларування неіснуючого
об'єкта оподаткування, податковий
орган обтяжений законодавцем
обов'язком прийняти відповідне
податкове повідомлення-рішення. Іншого
порядку дій податкового органу як
суб'єкта владних повноважень у спірних
правовідносинах законодавство не
передбачає.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач, встановивши в акті
перевірки порушення позивачем норм
податного законодавства, податкового
повідомлення-рішення, як того вимагає
Податковий кодекс України, не приймав,
проте вніс у внутрішній електронній
базі АІС ДПС «Податковий блок», АІС
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
коригування показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань ТзОВ
«Ременергопрактика», про що свідчить
відповідний витяг.

Суд підкреслює, що система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України є програмним
продуктом, який було розроблено для
реалізації Порядку взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість у розрізі
контрагентів, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.04.2008р. № 266 (який втратив
чинність на підставі наказу № 165 від
14.06.2013 року).

Наказом Державної податкової служби
України № 1197 від 24.12.2012 року «Про
введення в експлуатацію інформаційної
системи «Податковий блок» з 01.01.2013 року
було введено в експлуатацію АІС
«Податковий блок» в органах державної
податкової служби всіх рівнів.

Згідно з п. 2.1 наказу Державної
податкової служби України № 1197 від
24.12.2012 року «Про введення в
експлуатацію інформаційної системи
«Податковий блок» існуючі
інформаційні системи експлуатувалися
паралельно з інформаційною системою
«Податковий блок» до 31.01.2013 року.

Сама по собі здійснена податковим
органом податкова кваліфікація
операцій платника за відсутності
відмінності між задекларованими
показниками податкової звітності
контрагентів не може слугувати
підставою для внесення змін до Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України та Податковий блок.
Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку, як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних може бути зроблений
податковим органом лише після
визначення платникові податкових
зобов'язань та їх узгодження у
встановленому законом порядку.

Слід також наголосити, що у податковому
праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

Отже, дії податкового органу по
виключенню з Деталізованої бази
задекларованих платником податків
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань в даному
випадку є протиправними, оскільки
відображення таких відомостей з
урахуванням того, що такі відомості
повинні співпадати з показниками у
податковій декларації платника
податку або з грошовими зобов'язаннями
визначеними податковим органом у
відповідності до узгодженого
податкового повідомлення - рішення,
фактично формує податкові зобов'язання
на майбутнє, а отже спричиняє реальні
зміни майнового стану такого платника,
а належним способом захисту прав та
інтересів платника податків повинно
бути відновлення в цій базі таких
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань, які
задекларував платник податків або
грошових зобов'язань, визначених
податковим органом у відповідності до
узгодженого податкового повідомлення -
рішення.

Суд звертає увагу на те, що самостійна
зміна відповідачем в автоматизованій
системі співставлення показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань позивача без прийняття
податкового повідомлення - рішення та
без зміни цих показників самостійно
позивачем шляхом подання декларації
(розрахунків) порушує права та інтереси
позивача, оскільки позивач, як платник
податків, має право розраховувати на
те, що задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Враховуючи специфіку ПДВ, який
сплачується у складі ціни товарів
(робіт, послуг), одна операція з продажу
товару викликає відповідні податкові
наслідки у обох сторін цієї операції,
які є платниками ПДВ - у продавця -
податкові зобов'язання, а у покупця -
податковий кредит на аналогічну суму.

Невідповідність показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, що задекларовані
позивачем в деклараціях з ПДВ,
показникам в централізованій базі
даних податкової звітності,
безпосередньо впливає на права та
інтереси позивача, оскільки негативно
впливає на стан ділової репутації, до
відмови його контрагентів від
подальших господарських відносин з
позивачем з метою уникнення негативних
наслідків для себе від господарських
операцій з ним з боку податкових
органів тощо.

Аналогічну позицію займає і Вищий
адміністративний суд України в ухвалах
від 13.02.2013 року по справі № К/9991/74156/12
(номер у ЄДРСР 29332909), від 01.04.2014 року по
справі № К/800/39683/13 (номер у ЄДРСР 38021607)
та у постанові від 01.04.2014 року по справі
№ К/800/47935/13 (номер у ЄДРСР 38021663).

Суд зазначає, що дії суб'єкта владних
повноважень у такий спосіб ставить
суб'єкта господарювання (позивача) у
правову невизначеність, оскільки, з
одного боку наявні висновки акта
перевірки про встановлені порушення
закону, а з іншого боку, відсутня
можливість для оскарження податкового
повідомлення-рішення податкового
органу, яке б було прийнято за
наслідками порушень, встановлених
таким актом.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд не враховує посилання відповідача
на те, що він діяв в межах наданих йому
повноважень та відповідно до вимог
чинного податкового законодавства,
оскільки податковий орган не прийняв
податкове повідомлення-рішення за
результатами перевірки, чим порушив
порядок нарахування (зменшення)
грошового зобов'язання, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість. Тому у ДПІ у
Франківському районі м. Львова не було
відповідного права коригувати
позивачеві показники податкового
кредиту та податкові зобов'язання.

Таким чином, суд вважає, що податковим
органом не доведено правомірність дій
щодо відображення в автоматизованій
системі співставлення податкової
звітності з ПДВ на центральному рівні,
а відтак, із урахуванням вимог ч. 2 ст. 162
КАС України, суд приходить до висновку
про необхідність зобов'язати Державну
податкову інспекцію у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відновити в електронній базі даних АІС
«Податковий блок», АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» суми податкового
кредиту, які ТзОВ «Ременергопрактика»
() сформувало на
підставі податкових накладних,
виписаних контрагентами -
постачальниками в розмірі 58562,00 грн. та
задекларовані суми податкового
зобов'язання в розмірі 58562,00 грн.,
сформованого за результатами
господарських операцій з
контрагентами - покупцями.

При цьому, суд зазначає, що позивачем
долучено до матеріалів справи копії
первинних документів, які відображають
його господарські відносини з
контрагентами. Однак, виходячи зі
змісту позовних вимог та обґрунтувань
позову, суд не дає оцінку таким
документам та не досліджує реальності
господарських операцій позивача,
оскільки, як зазначалось вище,
податкові повідомлення-рішення
відповідачем не приймались.

Відповідно до ст. 94 КАС України
сплачені позивачем судові витрати у
розмірі 75 (сімдесят п'ять) гривень 00 коп
слід стягнути на його користь.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області щодо
проведення корегування у внутрішніій
електронній базі даних АІС ДПС
«Податковий блок», АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредитув розрізі контрагентів на рівні
ДПА України» сум податкового
зобов'язання та податкового кредиту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ременергопрактика»
на підставі висновків акта перевірки
від 19.07.2013р. за № 66/22-10/33169951 «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Ременергопрактика» з питань
господарських взаємовідносин з ТОВ «БК
«АРС», ПП «СМУ - 600», ТОВ «Лідерком», ТОВ
«АРС Трейд» за період з 01.01.2010р. -
31.12.2012р.».

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Франківському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відновити в електронній базі даних АІС
«Податковий блок», АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» суми податкового
кредиту, які ТзОВ «Ременергопрактика»
() сформувало на
підставі податкових накладних,
виписаних контрагентами -
постачальниками в розмірі 58562,00 грн. та
задекларовані суми податкового
зобов'язання в розмірі 58562,00 грн.,
сформованого за результатами
господарських операцій з
контрагентами - покупцями.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ременергопрактика»
75 (сімдесят п'ять) гривень 00 коп.
судового збору.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд з одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до частини
третьої статті 160 цього Кодексу,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Кузан Р.І.