Справа № 813/1205/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/1205/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участі секретаря судових засідань
представника позивача Кутянського А.Г.,
представника відповідача Квасниці Н.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Ірокс» до
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

в с т а н
о в и в :

Приватне акціонерне підприємство
«Ірокс» (далі - ПрАТ «Ірокс», позивач)
звернулось до Львівського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
ДПІ у Сихівському районі м. Львова,
відповідач), у якому позивач просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
04.02.2014 року №.

В обґрунтування позовних вимог ПрАТ
«Ірокс» зазначило, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте на підставі акту перевірки
відповідача, в основу якого взяті акти
податкових органів за результатами
звірки його контрагентів. Вважають, що
такі акти не є підставою для висновку
про неможливість реального здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами. Позивач
наголосив на недопустимості такого
підходу податкового органу до оцінки
правомірності формування ним
податкового кредиту, позаяк
підприємство не може автоматично бути
правопорушником на тій лише підставі,
що порушення податкового
законодавства міг допустити його
контрагент, тим більше, якщо зі своєї
сторони воно діяло у відповідності із
вимогами закону.

Крім того, позивач покликається на акти
перевірок податкового органу №
237/23-а/23958651 від 09.11.2011 року та №
607/22-10/23958651 від 12.04.2013 року, згідно яких
перевірка охоплювала періоди
перевірки згідно акту податкового
органу від 24.01.2014 року, на підставі
якого прийнято оскаржуване рішення, та
жодних порушень зі сторони ПрАТ
«Ірокс» в частині його взаємовідносин
із даними контрагентами не було
зазначено.

Щодо відсутності у ПрАТ «Ірокс»
первинних документів по господарських
правовідносинах із контрагентами ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж», ПП
«Голден еліт сервіс», ТзОВ
«Добропласт», ТзОВ «Сана Прим», ТзОВ
«Лігран», ТзОВ «Вайз - Юніон ЛТД», ТзОВ
«Арс Сіті», то такі помилково були
знищені. Позивачем були вжиті заходи по
відновленню втрачених документів,
однак через обставини, які не залежали
від позивача відновити такі документи
не вдалося.

Враховуючи наведені вище аргументи та
долучені до матеріалів справи
документи, на думку позивача, повністю
спростовують висновки відповідача,
наведені в акті перевірки, а тому
прийняте на їх основі податкове
повідомлення-рішення є протиправним і
підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, надав суду пояснення
аналогічні доводам, викладеним у
позові, просив суд задовольнити позов
повністю.

Представник відповідача проти позову
заперечила з підстав викладених у
письмовому запереченні, суть яких
зводиться до того, що позивачем
завищено податковий кредит, оскільки в
ході перевірки встановлено факт
нереальності вчинення господарських
операцій ПрАТ «Ірокс» із контрагентами
ТзОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», ПП
«Голден еліт сервіс», ТзОВ
«Добропласт», ТзОВ «Сана Прим», ТзОВ
«Лігран», ТзОВ «Вайз-Юніон ЛТД», ТзОВ
«Арс Сіті». Саме з цих мотивів
податковий орган прийняв оскаржуване
податкове повідомлення-рішення, і на
думку останнього підстав для його
скасування немає.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення, з огляду на наступне.

Державною податковою інспекцією у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області проведено позапланову виїзну
перевірку ПрАТ «Ірокс» з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати в бюджет податку
на прибуток та податку на додану
вартість при здійсненні
фінансово-господарських операцій з
ТзОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», ПП
«ВТФ Західбуденерго», ПП
«Знаюбудінвест», ТзОВ «Акцент», ПП
«Голден еліт сервіс», ТзОВ
«Добропласт», ТзОВ «Сана Прим», ТзОВ
«Лігран», ТзОВ «Вайз-Юніон ЛТД», ТзОВ
«Арс Сіті», ТзОВ «Континент Профі», за
період діяльності з 01.02.2011 року по 30.06.2013
року.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
складено Акт перевірки від 24.01.2014 року
№ 58/22-10/23958651.

У висновках даного акту перевірки
встановлено наступні порушення ПрАТ
«Ірокс»:

- п. 85.2 ст. 85 ПК України, платником
податків повторно не надано посадовим
особам органів державної податкової
служби документів, що належать або
пов'язані з предметом перевірки;

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК
України, що призвело до заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 750 253,00 грн, в тому числі за лютий 2011
року в сумі 3000,00 грн, за жовтень 2011 року
в сумі 10 920,00 грн, за листопад 2011 року в
сумі 22 930,00 грн, за грудень 2011 року в сумі
1733,00 грн, за березень 2012 року в сумі 1915,00
грн, за травень 2012 року в сумі 89 084,08 грн,
за червень 2012 року в сумі 45 935,60 грн, за
липень 2012 року в сумі 37 118,00 грн, за
серпень 2012 року в сумі 95 463,00 грн, за
вересень 2012 року в сумі 70 002,00 грн, за
жовтень 2012 року в сумі 50 012,00 грн, за
листопад 2012 в сумі 71 994,00 грн, за грудень
2012 року в сумі 124 971,00 грн, за січень 2013
року в сумі 125 176,00 грн, в результаті
включення до податкового кредиту сум
ПДВ по отриманих податкових накладних
від ТзОВ «Лугпромстройсантехмонтаж»,
ПП «Голден еліт сервіс», ТзОВ
«Добропласт», ТзОВ «Сана Прим», ТзОВ
«Лігран», ТзОВ «Вайз-Юніон ЛТД», ТзОВ
«Арс Сіті».

На підставі Акта перевірки Державною
податковою інспекцією у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області 04.02.2014
року прийнято податкове повідомлення -
рішення №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем - податок на додану
вартість, всього 1 123 881,00 грн, у тому
числі за основним платежем - 750 253,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
373 628,00 грн.

До задокументованих в акті перевірки
висновків, відповідач дійшов,
ґрунтуючись на актах перевірки
контрагентів позивача, а саме.

Згідно Акту Західної МДПІ м. Харкова
Харківської області ДПС від 10.08.2012 року
№ 784/22-417/35070993 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Голден Елітсервіс» щодо
документального підтвердження
господарських відносин, із платниками
податків, їх реальності та повноти
відображення в обліку за період січень
2011 року - січень 2012 року, березень 2012
року - червень 2012 року» (том 4 а.с. 1-18)
податковим органом встановлено, що
неможливо провести зустрічну звірку ПП
«Голден Елітсервіс» у зв'язку з тим, що
підприємство не знаходиться за
юридичною адресою.

Згідно Акту ДПІ у Печерському районі м.
Києва від 08.11.2013 року № 2202/26-55-22-01/33927607
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Сана Прим» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Маштрейд» за
період з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року та з
ПП «Авто Трак Трейд» за період з 01.05.2012
року по 31.05.2012 року» (том 4 а.с.19-21)
податковим органом встановлено, що
неможливо провести зустрічну звірку
ТОВ «Сана Прим» у зв'язку з відсутністю
підприємства за його юридичною
адресою.

Згідно Акту ДПІ у Печерському районі м.
Києва ДПС від 24.05.2013 року № 1796/22.10/37569727
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Вайз Юніон ЛТД»
щодо підтвердження
фінансово-господарських відносин з
контрагентами (покупцями та
продавцями) за період з 01.01.2012 року по
30.04.2013 року» (том 4 а.с. 22-24) податковим
органом встановлено, що неможливо
провести зустрічну звірку ТОВ «Вайз
Юніон ЛТД» у зв'язку з тим, що
підприємство не знаходиться за
юридичною адресою.

Згідно Акту ДПІ у Вишгородському
районі Київської області ДПС від 23.05.2013
року № 42/22-00/38085164 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «Арс
Сіті» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за жовтень - грудень 2012 року,
січень-квітень 2013 року» (том 4 а.с.25-29)
податковим органом встановлено, що
неможливо провести зустрічну звірку
ТОВ «Арс Сіті» у зв'язку з тим, що
підприємство не знаходиться за
юридичною адресою.

Згідно Акту Буської об'єднаної ДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області від
20.08.2013 року № 28/22-0/35603053 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
ТзОВ «Добропласт» щодо взаємовідносин
з ТзОВ «Лідерком», ТзОВ «Ейс контракшен
менеджмент», ТзОВ «Арс Трейд», ТОВ
«Викуп» за період з 01.01.2010 року по 31.03.2013
року» (том 4 а.с.30-39) податковим органом
встановлено відсутність ТзОВ
«Добропласт» за юридичною адресою.
Крім того, зазначена перевірка
проводилась щодо взаємовідносин ТзОВ
«Добропласт» з ТзОВ «Лідерком», ТзОВ
«Ейс контракшен менеджмент», ТзОВ «Арс
Трейд», ТОВ «Викуп», а не з ПрАТ «Ірокс».

Згідно Акту Ленінської міжрайонної ДПІ
у м. Луганську Луганської області ДПС
від 17.05.2012 року № 129/227/35554567 «Про
результати невиїзної документальної
перевірки ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.12.2010 року по
30.09.2011 року» (том 4 а.с.40-46) податковим
органом встановлено відсутність ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» за
юридичною адресою. Крім того,
податковим органом встановлено, що у
ТзОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» з
моменту реєстрації по теперішній час
матеріальна база відсутня, а саме
відсутні працівники, будь-які
автотранспортні засоби для доставки
товару та надання послуг, а також
складські приміщення, які необхідні
для зберігання ТМЦ. Господарські
операції по взаємовідносинах ПрАТ
«Ірокс» та ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» не були
предметом перевірки і в акті перевірки
висновки по даних взаємовідносинах
відсутні.

Згідно Акту ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська від 28.12.2012
року № 7250/224/34656476 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України
ТзОВ «Лігран» під час здійснення
господарських відносин з ТОВ
«Інфотерм» за червень 2011 року, ТОВ
«Олімп» за вересень 2011 року, ПП «СВ
Гермес» за березень 2011 року, ПВП
«Форест» за червень 2011 року, ТОВ
«Кафепродакшн» за січень 2011 року, ТОВ
«Пасіфік» за вересень 2011 року, БПП
«Сура» за вересень 2011 року, ТОВ
«Хімагросервіс» за листопад 2011 року»
(том 4 а.с. 47-62) податковим органом
встановлено відсутність ТОВ «Лігран»
за юридичною адресою. Крім того,
зазначена перевірка проводилась щодо
взаємовідносин ТОВ «Лігран» з ТОВ
«Інфотерм», ТОВ «Олімп», ПП «СВ Гермес»,
ПВП «Форест», ТОВ «Кафепродакшн», ТОВ
«Пасіфік», БПП «Сура», ТОВ
«Хімагросервіс», а не з ПрАТ «Ірокс».

Згідно з цими актами усі контрагенти
позивача не знаходяться за юридичною
адресою, місцезнаходження таких
встановити не виявилось можливим.
Актами перевірок
підприємств-контрагентів позивача
також встановлено відсутність
інформації про наявні в них об'єкти
нерухомого майна, транспортні засоби,
трудові ресурси тощо, що робить
фактичне виконання угод неможливим.

Отже, податковим органом встановлена
відсутність у даних
підприємств-контрагентів необхідних
умов для здійснення господарської
діяльності в частині купівлі, продажу,
зберігання та відвантаження
товарно-матеріальних цінностей та
надання послуг чи здійснення робіт в
силу відсутності відповідного
персоналу, транспортних засобів,
приміщень та матеріальних ресурсів, а
відтак у таких підприємств відсутня
можливість реального здійснення
господарських операцій.

На думку податкового органу,
неможливість реального здійснення
господарських операцій ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж», ПП
«Голден еліт сервіс», ТзОВ
«Добропласт», ТзОВ «Сана Прим», ТзОВ
«Лігран», ТзОВ «Вайз-Юніон ЛТД»
свідчить також і про відсутність
фактичного отримання ПрАТ «Ірокс»
товарно-матеріальних цінностей, робіт,
послуг від даних суб'єктів
господарювання.

Як зазначено в акті перевірки,
податковий орган вказує, що
підприємства-контрагенти позивача
ТзОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», ПП
«Голден еліт сервіс», ТзОВ
«Добропласт», ТзОВ «Сана Прим», ТзОВ
«Лігран», ТзОВ «Вайз - Юніон ЛТД», ТзОВ
«Арс Сіті» фактично не займались
фінансово-господарською діяльністю, а
проводили операції, спрямовані на
здійснення операцій, пов'язаних з
отриманням (наданням) податкової
вигоди ПрАТ «Ірокс» з метою штучного
формування кредиту з податку на додану
вартість. З такими висновками
податкового органу суд не погоджується
та зазначає наступне.

Податковий кодекс України не ставить в
залежність право на включення сум
сплаченого ПДВ до податкового кредиту
від податкового обліку (стану) інших
осіб і фактичної сплати контрагентом
податку до бюджету. Якщо контрагент
позивача не виконав свого зобов'язання
по сплаті податку до бюджету, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо контрагента
позивача.

Відтак, ПрАТ «Ірокс» за жодних умов не
повинен нести відповідальності за
виконання своїми контрагентами
обов'язків платників податків. Платник
податку на додану вартість не має
обов'язку та повноважень здійснювати
контроль за дотриманням контрагентами
вимог законодавства щодо здійснення
господарської діяльності та
дотримання вимог податкового
законодавства.

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Аналогічна правова
позиція викладена в постанові
Верховного суду України від 31.01.2011 року
у справі № 21-47а10.

Судом також враховуються рішення
Європейського суду з прав людини у
справах Інтерсплав проти України (2007
рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік,
заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
підлягають застосуванню судами як
джерела права, у яких визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

Суд, вирішуючи спір по суті, також
зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскаржуване рішення оцінюється судом,
виходячи з доведеності з боку
податкового органу тих обставин
(фактичних підстав) і норм права
(юридичних підстав), які наведені
податковим органом в Акті перевірки, що
забезпечує дотримання принципу
правової визначеності при вирішенні
спірних взаємовідносин.

В даному випадку, як приходить до
висновку суд, відповідач, в порядку
виконання обов'язку визначеного ч. 2 ст.
71 КАС України, та з урахуванням
приписів ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо
предмету доказування), не довів
належними та допустимими доказами
наявності обставин, які б свідчили про
порушення позивачем податкового
законодавства, наявність яких би
призводила до невизнання права
позивача на формування спірних сум
податкових вигод, а відтак ДПІ не
довела законності та обґрунтованості
оскаржуваного рішення.

Доводи, покладені ДПІ в основу
висновків Акту перевірки та
оскаржуваного рішення, є доволі
гіпотетичними та неприпустимо
спрощеними, висновки ДПІ по суті
ґрунтуються на припущеннях та
недоведених обставинах, які, до того ж,
незабезпечені логічним зв'язком між
собою, з огляду на що висновки Акту
перевірки не можуть бути підставою для
висновків про порушення позивачем
податкового законодавства за
відносинами із зазначеними
контрагентами та підставою для
прийняття спірного рішення.

Як вбачається із змісту актів про
неможливість проведення зустрічних
звірок, процедура проведення звірок не
була ініційована відповідачем по даній
справі у зв'язку з проведенням
перевірки позивача, як-то передбачено
п. 3 Порядку проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженого
постановою КМ України від 27.12.2010 року №
1232.

При цьому, суд відзначає, що сама по
собі неможливість реалізації органом
ДПІ визначеної законодавством
компетенції щодо проведення
зустрічних звірок контрагентів не може
вважатись доказом вчинення порушень
податкового законодавства. Отже, акти
про неможливість проведення
зустрічних звірок не можуть
розглядатися як належне підтвердження
фактів порушення платником податків
податкового законодавства, здобуте в
ході перевірки.

З приводу актів податкового органу про
результати документальних невиїзних
перевірок контрагентів позивача, а
саме ТзОВ «Добропласт», ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж», ТзОВ
«Лігран», то суд зазначає, що такі також
не можуть вважатись належними та
допустимими доказами на підтвердження
нереальності господарських операцій
між такими підприємствами та
позивачем, оскільки такі перевірки не
проводились на предмет взаємовідносин
саме між ними та ПрАТ «Ірокс».

Крім того, в акті перевірки, на підставі
висновків якого прийнято оскаржуване
рішення, зазначено, що ПрАТ «Ірокс» до
перевірки не надано належним чином
оформлених первинних документів, що
підтверджують реальність виконання
операцій з ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж», ПП
«Голден еліт сервіс», ТзОВ
«Добропласт», ТзОВ «Сана Прим», ТзОВ
«Лігран», ТзОВ «Вайз-Юніон ЛТД», якими
опосередковувався рух товару, а саме:
транспортування товару, його прийняття
за кількістю та якістю, виконання
вантажно-розвантажувальних робіт,
зберігання товару, сертифікати якості,
сертифікати відповідності тощо.

Податковий орган вважає, що
непредставлення для перевірки
відповідних документів свідчить про
ненадходження ТМЦ від ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж», ПП
«Голден еліт сервіс», ТзОВ
«Добропласт», ТзОВ «Сана Прим», ТзОВ
«Лігран», ТзОВ «Вайз-Юніон ЛТД» та
відповідно про відсутність фактичного
отримання ПрАТ «Ірокс» вказаних у
накладних ТМЦ від даного суб'єкта
господарювання.

Суд із даним твердженням податкового
органу не погоджується та зазначає з
даного приводу наступне.

Як вбачається із наданих представником
позивача документів, а саме акту № 1 від
25.04.2013 року про вилучення до знищення
документів та справ та акту № 1/1 від
05.07.2013 року про помилкове знищення
документів та справ (том 1 а.с.113,114)
працівником ПрАТ «Ірокс» було допущено
помилки, в результаті чого було знищено
документи за період 2010-2012 років, термін
знищення яких ще не настав, а саме було
знищено банківські документи, довідки
про розмір заробітної плати,
бухгалтерські касові документи,
податкові накладні (прихідні,
розхідні), акти виконаних робіт надані
та отримані, прихідні накладні, акти
списання.

Згідно наказу генерального директора
ПрАТ «Ірокс» ОСОБА_8 від 05.07.2013 року № 45
(том 1 а.с.116), у зв'язку із неналежним
виконанням службових обов'язків та
незнанням законодавства, що призвело
до його порушення, а саме знищення
документів за період 2010 року, 2011 року,
2012 року, термін зберігання яких не
настав, згідно Податкового кодексу
України, притягнуто до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_9 та наказано
відновити помилково знищені документи
у встановлений законодавством термін -
90 календарних днів.

Листом від 05.07.2013 року №477 ПрАТ «Ірокс»
було повідомлено ДПІ у Сихівському
районі м. Львова про зобов'язання
згідно п. 44.5 ПК України відновити
втрачені документи впродовж 90
календарних днів (том 1 а.с.117).

Листом від 23.01.2014 року №29 ПрАТ «Ірокс»
було повідомлено ДПІ у Сихівському
районі м. Львова про те, що ними через
Єдиний державний реєстр юридичних осіб
і фізичних осіб-підприємців було
встановлено адреси контрагентів та
надіслано їм запити, проте жодного
зв'язку із контрагентами ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж», ПП
«Голден еліт сервіс», ТзОВ
«Добропласт», ТзОВ «Сана Прим», ТзОВ
«Лігран», ТзОВ «Вайз-Юніон ЛТД» вони не
знайшли.

Відтак, ПрАТ «Ірокс» не було надано до
перевірки документів з обліку доходів,
витрат та інших показників, пов'язаних
із визначенням об'єктів оподаткування
(податкових зобов'язань), первинних та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням та сплатою податків та
зборів за період 2011-2012 роки, у зв'язку з
їх достроковим помилковим знищенням.

На підставі повідомленої податковому
органу інформації про дострокове
знищення ПрАТ «Ірокс» документів,
податковим органом було зобов'язано
позивача у відповідності до п. 44.5 ст. 44
ПК України відновити протягом 90
календарних днів втрачені документи
фінансово-господарської діяльності та
надати такі для проведення перевірки.

Той факт, що зазначені вище контрагенти
позивача не знаходяться за своєю
зареєстрованою юридичною адресою та не
видається за можливе встановити їхнє
місцезнаходження, задокументований
також в актах перевірок податкових
органів. Зокрема, згідно даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб і
фізичних осіб-підприємців по ТзОВ «Арс
Сіті» міститься запис 22.10.2013 року про
припинення юридичної особи, по ТзОВ
«Лінгран» міститься запис 07.11.2012 року
про перебування товариства в стані
припинення, підстава - судове рішення
про банкрутство, по ТзОВ
Лугпромстройсантехмонтаж» внесено
запис про відсутність підтвердження
відомостей.

Зазначене не заперечувалось в судовому
засіданні представником відповідача.

Податковим органом не враховано, що
через обставини, які не залежали від
ПрАТ «Ірокс», а саме відсутність за
юридичною адресою
підприємств-контрагентів та
припинення підприємств-контрагентів,
не вдалося відновити оригінали
помилково знижених документів.

Судом встановлено, що відповідачами
взагалі не досліджувались первинні
документи позивача та його
контрагентів, як того вимагають
відповідні норми Кодексу. Проте, ними
зроблені висновки про відсутність
реальності господарських операцій між
позивачем та його контрагентами, а
також про відсутність у позивача
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання та продажу товарів (послуг) у
контрагентів за період, що перевірявся.
Такі висновки відповідачем були
сформовані на підставі актів перевірок
контрагентів позивача, що сприймається
судом критично, оскільки викладена в
таких документах інформація була
фактично переписана відповідачем в акт
перевірки позивача без дослідження та
надання оцінки первинним документам,
як того вимагають норми діючого
податкового законодавства України.

В акті перевірки не допускається
відображення необґрунтованих даних, а
також суб'єктивних припущень
перевіряючими, які не мають
підтверджених доказів, та різного роду
висновків щодо дій посадових осіб
суб'єкта господарювання.

За таких підстав, суд вважає, що
податковий орган не міг провести
перевірку платника податків у
відсутність первинних документів та
обгрутовувати свої висновки перевірки
виключно на припущеннях та обставинах,
які не підтверджені належними та
допустимими доказами.

Згідно вимог Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 року № 984, факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. В акті перевірки не
допускається відображення
необґрунтованих даних, а також
суб'єктивних припущень перевіряючими,
які не мають підтверджених доказів, та
різного роду висновків щодо дій
посадових осіб суб'єкта
господарювання.

Крім того, суд зазначає, що
відповідачем не встановлено фактів
відсутності реєстрації контрагентів
позивача в якості платників податку,
зокрема припинення юридичних осіб -
контрагентів на час вчинення спірних
господарських операцій, а також
відповідачем не надано доказів, що
підприємства-контрагенти позивача
були фіктивними, мали порушення у сфері
оподаткування, документували
безтоварні операції з метою формування
фіктивного податкового кредиту та
валових витрат для інших суб'єктів
господарювання та укладали нікчемні
правочини.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У даному випадку, заперечуючи проти
адміністративного позову, ДПІ у
Сихівському районі м. Львова не надало
суду належних доказів на підтвердження
правомірності та обґрунтованості
прийняття оскаржуваного позивачем
податкового повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що при розгляді судом
спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків відмовлено у
наданні податкових вигод, зокрема, яким
платнику податків збільшено суму
грошового зобов'язання, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Суд також зазначає, що сама по собі
відсутність у платника підтверджуючих
документів у зв'язку із їх знищенням не
може розглядатися як підстава для
висновку про невідповідність витрат
платника податків критерію
документальної підтвердженості.

Згідно ст. ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що відповідачем зроблено
не було.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачем переконують в
обґрунтованості позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відсутність у відповідача
належних доказів, на підстав яких були
сформовані висновки акту перевірки від
24.01.2014 року № 58/22-10/23958651, який став
підставою для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

За відсутності первинних документів
представники податкового органу не
надали також і обґрунтованого
розрахунку донарахувань, механізм
складання оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення з вини
представників податкового органу
залишився не з'ясованим.

За таких обставин, суд за правилами,
встановленими ст. 86 КАС України,
перевіривши наявні у справі докази та
заслухавши пояснення представників
сторін по справі, вважає заявлені
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Суд присуджує з Державного бюджету
України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 94
КАС України, всі здійснені стороною,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
та документально підтверджені судові
витрати, на користь якої ухвалене
судове рішення.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н
о в и в :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення,
прийняте Державною податковою
інспекцією у Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 04.02.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного акціонерного
товариства «Ірокс» (79034, м. Львів, вул.
Буйка, 17а, ) судові
витрати у розмірі 2247 (дві тисячі двісті
сорок сім) грн. 76 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя
Сидор Н.Т.

Повний текст постанови складено та
підписано 21.05.2014 року.