Справа № 812/3568/14
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3568/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Смішлива Т.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Луганського обласного
відділення Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Дочірнього підприємств
«Сервіс» Комунального підприємства
«Комунальне автотранспортне
підприємство № 032802 УЖКГ» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за порушення нормативу зі
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
розмірі 67738,13 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2014 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для інвалідів

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідно до
статті 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" для підприємств, установ,
організацій, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік.

Відповідно до статті 20 вказаного
Закону підприємства, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбачений
статтею 19 Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичної особі, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

У 2013 році відповідач на підставі
наведених положень законодавства та
згідно звіту від 14.02.2014 про зайнятість
та працевлаштування інвалідів на 2013
рік мав працевлаштувати 2 інвалідів, з
них не працевлаштовано жодного.
Середньорічна заробітна плата
штатного працівника відповідача
складає 33457,63 грн.

Оскільки у відповідача не було
створено 2 робочих місць для інвалідів,
яких, відповідно не працевлаштовано, у
відповідача, утворилася
заборгованість за невиконання
нормативу по створенню робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 66915,26 грн. та пені за порушення
строків сплати зазначеної суми
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 822,87 грн., що разом складає
67738,13 грн., які позивач просив суд
стягнути з відповідача.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, надіслав заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату та час
слухання справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.(а.с. 18).

Враховуючи положення пункту 6 статті 128
КАС України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до такого.

Згідно звіту Дочірнього підприємств
«Сервіс» Комунального підприємства
«Комунальне автотранспортне
підприємство № 032802 УЖКГ» форми 10-ПІ від
14.02.2014 про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
середньооблікова чисельність
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність у 2013 році становила 0 осіб
з 59 штатних працівників облікового
складу. У вказаному звіті у рядку за
кодом 03 зазначено, що відповідачем
повинно бути працевлаштовано 2
інвалідів, в той час, як фактична
чисельність інвалідів, які працюють
згідно нормативу - 0 осіб (а.с.6).

Про наявність вакантних місць
роботодавці повинні повідомляти
центри зайнятості, направляючи
звітність у формі № 3-ПН згідно з
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№ 420.

З листа Антрацитівського
міськрайцентру зайнятості № 03/03-780 від
22.04.2014 вбачається, що відповідачем
інформація про наявність вакансій для
інвалідів у 2013 році не надавалася. (а.с.
7).

Згідно з положенням ст. 17 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" (далі
- Закон № 875) інвалідам забезпечується
право працювати на підприємствах, в
установах, організаціях, а також
займатися підприємницькою та іншою
трудовою діяльністю, яка не заборонена
законом.

Статтею 18-1 Закону № 875 передбачено, що
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону № 875
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньорічної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до п.2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 № 70,
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Як вбачається з ч. 4 ст.20 Закону України
"Про зайнятість населення"
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності
реєструються у місцевих центрах
зайнятості за їх місцезнаходженням як
платники збору до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, щомісяця подають
цим центрам адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, та про працівників, які
працюють неповний робочий день
(тиждень), якщо це не передбачено
трудовим договором, або не працюють у
зв'язку з простоєм виробництва з не
залежних від них причин, і в
десятиденний строк - про всіх прийнятих
працівників у порядку, встановленому
законодавством. Несвоєчасна
реєстрація або відмова від неї,
порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Згідно статті 16 Закону України "Про
охорону праці" підприємства, які
використовують працю інвалідів,
зобов'язані створювати для них умови
праці з урахуванням рекомендацій
медико-соціальної експертизи та
індивідуальних програм реабілітації,
вживати додаткових заходів щодо
безпеки праці, які відповідають
специфічним особливостям цієї
категорії працівників.

З метою реалізації творчих і
виробничих здібностей інвалідів та з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації їм забезпечується право
працювати на підприємствах
(об'єднаннях), в установах і
організаціях із звичайними умовами
праці, в цехах і на дільницях, де
застосовується праця інвалідів, а
також займатися індивідуальною та
іншою трудовою діяльністю, яка не
заборонена законом (ст. 17 Закону № 875).

Працівнику не може пропонуватися
робота, яка за медичним висновком
протипоказана йому за станом здоров'я (
ст. 5 Закону України "Про охорону праці").

Пунктом 11 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2009 року
№ 1317, визначено що міські, міжрайонні,
районні медико-соціальні експертні
комісії визначають ступінь обмеження
життєдіяльності осіб, що звертаються
для встановлення інвалідності, потребу
в сторонньому нагляді, догляді або
допомозі, реабілітації,
реабілітаційний потенціал, групу
інвалідності, причину і час її
настання, професію, з якою пов'язане
ушкодження здоров'я, а також ступінь
втрати професійної працездатності (у
відсотках) працівників, які одержали
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням ними трудових обов'язків,
складають та корегують індивідуальну
програму реабілітації інваліда, в якій
визначаються види реабілітаційних
заходів та строки їх виконання, і
контролюють ефективність її виконання.

Чинне законодавство України пов'язує
виконання підприємствами,
організаціями положень Закону № 875
стосовно забезпечення
працевлаштування інвалідів саме з
наявністю рекомендацій
медико-соціальної експертизи, за
відсутністю яких підприємство
позбавлено можливості самостійно
створити необхідне робоче місце для
інваліда, насамперед не усвідомлюючи,
який саме інвалід, з якими анатомічними
дефектами чи нозологічними формами
захворювання може звернутися
безпосередньо, чи буде направлений з
метою працевлаштування.

Законом № 875 на підприємства не
покладений обов'язок займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування.
Вказаний Закон зобов'язує підприємства
забезпечити працевлаштування інваліда
шляхом створення робочих місць для
інвалідів, з урахуванням стану
здоров'я, здібностей і професійних
навичок інвалідів, направлених на
підприємство органами з їх
працевлаштування, визначеними статтею
18 Закону № 875.

За змістом норм чинного законодавства
щодо соціальної захищеності інвалідів
в Україні, створення підприємством
місць та умов праці для інвалідів з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації неможливе без здійснення
підприємством усіх існуючих заходів
для працевлаштування інвалідів,
визначених у Законі № 875.

Матеріали справи свідчать про
невиконання відповідачем обов'язку,
передбаченого нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні, по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів.
Відповідачем не вжиті передбачені
чинним законодавством певні заходи по
забезпеченню працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких базуються її вимоги або
заперечення.

Приймаючи до уваги викладене, а також
те, що відповідачем не вжиті всі
передбачені чинним законодавством
заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів, позовні
вимоги суд визнає обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки прокурор
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 17, 18, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємств
«Сервіс» Комунального підприємства
«Комунальне автотранспортне
підприємство № 032802 УЖКГ» (, Луганська область, м. Антрацит,
вул. Залізнича, 56) на користь
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(, м. Луганськ, вул.
Володарського, 59)
адміністративно-господарські санкції
та пеню за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у загальному розмірі 67738,13 грн.
(шістдесят сім тисяч сімсот тридцять
вісім грн. 13 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції

Суддя
Т.В. Смішлива