Справа № 2а-149/11/2027
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/87193/11

К/9991/85358/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого судді - Черпіцької
Л.Т.Суддів -Розваляєвої Т.С. Маслія
В.І.при секретарі -Кошелєв С.В.за участю
представників:ОСОБА_5 - ОСОБА_6
Релігійна громада буддистів "Аджита" -
Горобець Т.В.розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справуза касаційними скаргами1.
Харківської міської ради 2.
Релігійної громади буддистів
"Аджита"напостанову Московського
районного суду м. Харкова від 11.04.2011р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2011р.у
справі№ 2-а-4116/10 (№ 2-а-149/11)за
позовомОСОБА_5доХарківської міської
радитретя особаРелігійна громада
буддистів "Аджита"провизначення
частково нечинним рішенняВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернувся з позовом до Харківської
міської ради, третя особа Релігійна
громада буддистів «Аджита», в якому
просив суд визнати частково нечинним
рішення Харківської міської ради 198/10
«Про скасування та визнання такими, що
втратили чинність рішень Харківської
міської ради та її виконавчого
комітету» від 11.08.2010 року в частині
надання дозволу фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_5 на розробку
проекту відведення земельної ділянки
орієнтовно 0,49 га по АДРЕСА_1 для
експлуатації та обслуговування
нежитлової будівлі.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на те, що
оскаржуване рішення Харківської
міської ради є необґрунтованим та
порушує права та охоронювані законом
інтереси позивача.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 11.04.2011р. та ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2011р.,
позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою
Московського районного суду м. Харкова
від 11.04.2011р. та ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2011р. Харківська міська рада та
Релігійна громада буддистів «Аджита»
звернулись з касаційними скаргами, у
яких, посилаючись на те, що при
прийнятті зазначених судових рішень
було порушено норми матеріального та
процесуального права, просять їх
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на касаційну скаргу,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до договору
купівлі - продажу від 27.12.2004 року
фізична особа - підприємець ОСОБА_5
придбав у ВАТ «Харківський завод
двигунів» нежитлові приміщення
розташовані за адресою АДРЕСА_2.

Листом № 43-47/20 від 28.03.2005 року ВАТ
«Харківський завод двигунів» надало
згоду на відчуження земельної ділянки
по АДРЕСА_2, з проханням оформлення його
на нового власника фізичну особу -
підприємця ОСОБА_5

Рішенням виконавчого комітету
Фрунзенської районної ради м. Харкова
№ 78 від 17.05.2005 року нежитловій будівлі
надана поштова адреса АДРЕСА_1.

Право власності, у встановленому
законом порядку було зареєстроване в
КП «Бюро технічної інвентаризації» м.
Харкова за № 629574 від 05.01.2005 року.

14 грудня 2006 року ФО-П ОСОБА_5 було
отримано обґрунтування управління
міськбудівництва та архітектури м.
Харкова від 14.12.2006 № 141976.

21.02.2007 року Харківською міською Радою 11
сесії V скликання № 20/07 був наданий
дозвіл на розробку проектів відведення
земельних ділянок юридичним та
фізичним особам для експлуатації та
обслуговування будівель і споруд,
згідно з додатком. Додатком, до
вказаного рішення затверджений
перелік юридичних та фізичних осіб. В
пункті 14 Додатку вказано, що фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_5 надано дозвіл
на розробку проектів відведення
земельної ділянки площею орієнтовно 0,49
га по АДРЕСА_1 для експлуатації та
обслуговування нежитлової будівлі
(літера 2Н-2).

14 грудня 2006 року ФОП ОСОБА_5 було
отримано обґрунтування управління
міськбудівництва та архітектури м.
Харкова від 14.12.2006 № 141976.

Рішенням Харківської міської ради 11
сесії 5 скликання за № 20/07 від 21.02.2007
року був наданий дозвіл на розробку
проектів відведення земельних ділянок
юридичним та фізичним особам для
експлуатації та обслуговування
будівель та споруд.

07 травня 2007 року між ФО-П ОСОБА_5 та ФОП
ОСОБА_8 був укладений Договір про
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки № 2/07
площею орієнтовно 0,49 га по АДРЕСА_1, для
експлуатації та обслуговування
нежитлової будівлі літера (2Н-2).

6 серпня 2007 року управлінням земельних
ресурсів було розроблено Технічне
завдання на виготовлення проекту
землеустрою земельної ділянки ФО-П
ОСОБА_5

21 серпня 2007 року проект землевідводу
був направлений на погодження в
Харківське міське Управління
земельних ресурсів. Однак, 20 вересня 2007
року Харківське міське управління
земельних ресурсів направило на адресу
заявника листа № 2058, про відмову в
погодженні проекту відводу та наданні
кадастрового номеру на підставах того,
що немає інформації від Харківської
міської ради щодо земельної ділянки по
АДРЕСА_1, яка відводиться позивачу.

11 серпня 2010 року на 46 позачерговій
сесії Харківська міська рада прийняла
рішення № 198/10 «Про скасування та
визнання такими, що втратили чинність
рішень Харківської міської ради та її
виконавчого комітету». Зазначеним
рішенням, у п. 5 додатку 1 Харківська
міська рада вирішила: «У зв'язку з
порушенням вимог ст. 12 Земельного
кодексу України, ст. 337 Цивільного
кодексу України, відсутності права
власності на об'єкт нерухомого майна
для експлуатації та обслуговування
якого надавалась згода на розробку
проекту відведення земельної ділянки,
скасувати п. 14 додатку рішення 11 сесії
Харківської міської ради 5 скликання
«Про надання згоди на розробку
проектів відведення земельних ділянок
юридичним та фізичним особам для
експлуатації та обслуговування
будівель і споруд» від 21.02.2007 року № 20/07
наступного змісту: « 14. Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_5 площею
орієнтовно 0.49 га по АДРЕСА_1 для
експлуатації та обслуговування
нежитлової будівлі (літера 2 Н-2)».

Розглядаючи справу та задовольняючи
позовні вимоги суди попередніх
інстанцій дійшли висновку, що
позивачем прийнято належні заходи для
підготовки технічної документації, яка
була представлена для погодження, між
тим, вказані факти не були прийняті
Харківською міською радою до уваги, їм
не була надана оцінка, та вони взагалі
не були вказані в рішенні Харківської
міської ради від 11.08.2010 року № 198/10.

Колегія суддів вважає такі висновки
судів обґрунтованими, враховуючи
наступне.

Як вбачається з рішення Харківської
міської ради від 11.08.2010 року № 198/10,
підставою для його прийняття стало
порушення вимог ст. 12 Земельного
кодексу України, ст. 337 Цивільного
кодексу України та відсутність права
власності на об'єкт нерухомого майна
для експлуатації та обслуговування
якого надавалась згода на розробку
проекту відведення земельної ділянки.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи та вже було зазначено вище,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 27.12.2004 року ФОП ОСОБА_5 придбав у ВАТ
«Харківський завод двигунів»
нежитлові приміщення розташовані за
адресою АДРЕСА_2. Право власності, у
встановленому законом порядку було
зареєстроване в КП «Бюро технічної
інвентаризації» м. Харкова за № 629574 від
05.01.2005 року.

Отже, позивач, придбавши нежитлові
будівлі у ВАТ «Харківський завод
тракторних двигунів», набув право
власності на них у відповідності до
чинного законодавства України.

Таким чином, висновки відповідача про
відсутність у позивача права власності
на об'єкт нерухомого майна, для
експлуатації та обслуговування якого
надавалась згода на розробку проекту
відведення земельної ділянки,
спростовуються наведеними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або результатами аукціону.

Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
міські ради правомочні вирішувати
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

Приписами п. «б» ст. 6 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
визначене право органів місцевого
самоврядування привести у
відповідність із законодавством
прийняті ними рішення з питань
регулювання земельних відносин,
використання та охорони земель, тобто
змінити власні акти.

Вирішуючи справу по суті суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що оскаржувані рішення прийняті
безпідставно, поза межами повноважень
та з порушенням способів передбачених
Конституцією та законами України.
Зокрема, міським радам, повноваження
яких закріплені у Законі України «Про
місцеве самоврядування в Україні», не
надано права скасовувати власні
рішення, а тим більше ті, внаслідок яких
виникли цивільні права та обов'язки.
Відповідач не мав права скасовувати
свої попередньо прийняті рішення як
незаконні, оскільки питання законності
або незаконності рішення повинні
вирішуватися виключно в судовому
порядку за заявою особи, яка вважає
таке рішення незаконним.

Судова колегія погоджується з даними
висновками судів попередніх інстанцій
та зазначає, що Рішенням
Конституційного Суду України від
16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про скасування
актів органів місцевого
самоврядування) встановлено, що за
органами місцевого самоврядування
законодавцем закріплюється право на
зміну та скасування власних рішень.
Таке право випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на певній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну,
доповнення і скасування. Зі змісту ч.2
ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вбачається,
що рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів
невідповідності законам України
визнаються незаконними у судовому
порядку. Однак, Конституційним Судом
вказано, що це не позбавляє орган
місцевого самоврядування права за
власною ініціативою змінити або
скасувати прийнятий ним правовий акт (у
тому числі і з мотивів невідповідності
законам України). Органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, змінювати їх у
випадках, якщо відповідно до приписів
цих рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
інтересів і суб'єкти цих правовідносин
заперечують проти їх зміни чи
припинення.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційних
скарг судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Харківської міської
ради та Релігійної громади буддистів
«Аджита» залишити без задоволення, а
постанову Московського районного суду
м. Харкова від 11.04.2011р. та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду
від 31.10.2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: