Справа № 823/2945/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/17751/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Горбатюка С.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року

у справі № 823/2945/13-а

за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області

про визнання незаконною
та скасування вимоги

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа ОСОБА_2 звернулась до Черкаського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області (далі -
Управління ПФУ) про визнання
незаконною та скасування вимоги про
сплату боргу.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 16.10.2013,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12.03.2014, адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Управління
ПФУ оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального права.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу позивач просив залишити рішення
судів попередніх інстанцій без змін, а
скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга обґрунтована
переважно тим, що, на думку відповідача,
ОСОБА_2 не може бути звільнена від
обов'язкової сплати єдиного
соціального внеску на підставі
положень частини четвертої статті 4
Закону України від 08.07.2010 N 2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464).

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 є фізичної
особою-підприємцем, знаходиться на
спрощеній системі оподаткування,
отримує пенсію за віком, призначену зі
зменшенням встановленого законом
загального пенсійного віку, відповідно
до статті 55 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

09.08.2013 відповідачем прийнята вимога про
сплату боргу № Ф-363, адресована ОСОБА_2,
відповідно до якої за позивачем
рахується заборгованість зі сплати
єдиного внеску у розмірі 1 194,03 грн.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1
ОСОБА_2 призначено вид пенсії «за
віком» з 2010 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що позивач відповідно до положень
частини четвертої статті 4 Закону №2464
звільнений від обов'язкової сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
саме Законом №2464.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 цього Закону платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону №2464, у чинній з 06.08.2011 редакції,
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За таких обставин, посилання
відповідача на те, що до ОСОБА_2 не може
бути застосовано положення частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI є
необгрунтованими, оскільки зазначена
норма права не пов'язує звільнення від
сплати єдиного внеску із досягненням
особою певного віку, а передбачає
звільнення від сплати цього платежу
всіх пенсіонерів за віком, яким є
позивач.

Отже, вимога про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № Ф-363 є
неправомірною, оскільки ОСОБА_2 з
моменту призначення їй пенсії за віком
звільнена від обов'язку сплачувати
єдиний соціальний внесок. У той же час,
дії відповідача щодо здійснення
нарахування недоїмки зі сплати єдиного
внеску позивачу є неправомірними.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.