Справа № 818/1001/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 р.
Справа №818/1001/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - Коваленко Л.М.,

представників відповідача - Сіроштан
О.І., Макаренко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/1001/14

за позовом Сумської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

до Державного підприємства
"Наумівський спиртовий завод"

про стягнення податкової
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Сумська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Сумській області
(правонаступник Сумської міжрайонної
державної податкової інспекції, далі
по тексту - Сумська ОДПІ) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Державного підприємства «Наумівський
спиртовий завод» (далі по тексту
відповідач - ДП «Наумівський спиртовий
завод»), в якому, із врахуванням заяви
про уточнення позовних вимог (а.с.35),
просить стягнути за рахунок коштів на
рахунках у банках, обслуговуючих
такого платника податків, та готівки,
що належить такому платнику податків,
на користь держави податковий борг з
податку на додану вартість в
загальному розмірі 142 488грн.00коп.

Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок
несплати відповідачем зобов'язань,
визначених податковою декларацією з
податку на додану вартість від 19.02.2014
року № (за січень 2014 року, термін
сплати 02.03.2014 року) на суму 200 042грн. та за
податковою декларацією з податку на
додану вартість від 20.03.2014 року №
(за лютий 2014 року, термін сплати 30.03.2014
року) на суму 765 769грн., утворився
податковий борг, що в загальному
розмірі складає 965 811грн. В подальшому,
11.04.2014 року відповідачем подано
податкову декларацію з податку на
додану вартість за березень 2014 року
№ (термін сплати 30.04.2014 року) із
задекларованим від'ємним значенням в
сумі 965 769грн. та уточнюючий розрахунок
з податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за березень 2014 року у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок від 07.05.2014 року
№ (термін сплати 07.05.2014 року) із
сумою зобов'язання до збільшення у
розмірі 142 446грн. Таким чином, грошові
зобов'язання ДП «Наумівський спиртовий
завод» зменшено на 823 323 грн.00коп. та
залишок боргу становить 142 488грн.00коп.,
який і належить стягнути з останнього в
судовому порядку.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги, з урахуванням
поданих уточнень, підтримала у повному
обсязі, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представники
відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечували,
пояснивши, що Сумською ОДПІ всупереч
вимог ст.59 Податкового кодексу України
податкові вимоги не направлялися, а
прикладені до позовної заяви корінці
податкових вимог від 08.01.2009 року №1/1 та
від 07.02.2009 року №2/6 стосуються боргу 2008
року, на стягнення якого Господарським
судом Сумської області ухвалою про
порушення провадження у справі про
банкрутство від 21.03.2011 року введено
мораторій. Провадження у справі
№5021/626/2011 про банкрутство не припинено
(а.с.42).

Вислухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає за необхідне позов
задовольнити, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ДП «Наумівський
спиртовий завод» зареєстроване
Краснопільською районною державною
адміністрацією Сумської області 14.10.2005
року як юридична особа, номер запису
про включення відомостей про юридичну
особу до ЄДР 0000148, код за ЄДРПОУ
0375208, місцезнаходження - 42433, Сумська
область, Краснопільский район, с.
Наумівка (а.с.5-8).

Відповідач перебуває на обліку в
Сумській ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській
області (Краснопільське відділення) та
відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, ст.36 ПК
України зобов'язаний сплачувати
податки та збори у строки та у розмірах,
визначених законодавством.

Підприємством до податкової інспекції
подані податкові декларації з податку
на додану вартість від 19.02.2014 року
№ (за січень 2014 року, термін
сплати 02.03.2014 року) на суму 200 042грн. та
від 20.03.2014 року № (за лютий 2014 року,
термін сплати 30.03.2014 року) на суму 765
769грн. (а.с.10-13). Всього на суму 965 811грн.

11.04.2014 року відповідачем подано
податкову декларацію з податку на
додану вартість за березень 2014 року
№ (термін сплати 30.04.2014 року) із
задекларованим від'ємним значенням в
сумі 965 769грн. та уточнюючий розрахунок
з податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за березень 2014 року у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок від 07.05.2014 року
№ (термін сплати 07.05.2014 року) із
сумою зобов'язання до збільшення у
розмірі 142 446грн. (а.с.21-24, 36-38).

Відтак, грошові зобов'язання ДП
«Наумівський спиртовий завод»
внаслідок подання звітної та
уточнюючої декларації з податку на
додану вартість за березень 2014 року
зменшено на 823 323 грн.00коп. та залишок
боргу становить 142 488грн.00коп., що
вбачається з витягу з інтегрованої
картки платника податків (а.с.39-41).

Задовольняючи позов, суд виходить з
того, що зобов'язання зі сплати
податків та зборів (обов'язкових
платежів) виникли після введення в дію
мораторію, а тому існують підстави для
стягнення коштів в рахунок погашення
податкового боргу підприємства.

Згідно з ч.1 ст. 19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
№ 2343-XII від 14.05.1992 року (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію.

Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України
від 14 травня 1992 р. № 2343-XII "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
ухвалі про порушення провадження у
справі про банкрутство зазначається
також і про введення мораторію на
задоволення вимог кредиторів.

Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів: забороняється
стягнення на підставі виконавчих та
інших документів, що містять майнові
вимоги, у тому числі на предмет застави,
за якими стягнення здійснюється в
судовому або в позасудовому порядку
відповідно до законодавства, крім
випадків перебування виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від продажу майна
боржника), перебування майна на стадії
продажу з моменту оприлюднення
інформації про продаж, а також у разі
звернення стягнення на заставлене
майно та виконання рішень у немайнових
спорах; забороняється виконання вимог,
на які поширюється мораторій; не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій; зупиняється перебіг
позовної давності на період дії
мораторію; не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо (ч.3 ст.19 Закону України № 2343-XII).

Згідно з частиною другою статті 19
Закону "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду.

Дія мораторію припиняється з дня
припинення провадження у справі про
банкрутство (ч.7 цієї ж статті).

Положення ст. 19 зазначеного Закону, яка
встановлює, зокрема, заборону
нараховувати протягом дії мораторію
неустойку (штраф, пеню), інші фінансові
(економічні) санкції за невиконання чи
неналежне виконання грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків та зборів (обов'язкових
платежів), стосуються вимог, що
випливають із зобов'язань, які
охоплюються поняттям мораторію. Ці
положення слід застосовувати з
урахуванням визначення мораторію,
наведеного вище.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків та зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після введення
мораторію, а отже, не припиняє і
заходів, спрямованих на їх
забезпечення.

Ухвалою Господарського суду Сумської
області від 21.03.2011 року у справі
№5021/626/2011 про порушення провадження у
справі про банкрутство ДП «Наумівський
спиртовий завод» введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів (а.с.43).

Із досліджених в судовому засіданні
копій податкових декларацій
вбачається, що зобов'язання за ними зі
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів) виникли у відповідача після
введення в дію мораторію, у зв'язку з
чим відсутні обмеження щодо стягнення
цього податкового боргу, через
наявність мораторію, введеного ухвалою
Господарського суду Сумської області
від 21.03.2011 року.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами (п.87.2
ст.87 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень п. 95.1 статті 95 ПК
України контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Контролюючий орган на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків
(п.95.3, п.95.4 ст.95 ПК України).

Згідно з п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України контролюючий орган має
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, що обслуговують такого
платника податків, на суму податкового
боргу або його частини.

Як встановлено, на час розгляду справи
вказана сума податкового боргу
відповідачем не сплачена, а тому суд
вважає за необхідне стягнути її з
відповідача.

При цьому, суд не погоджується із
посиланнями представників відповідача
на не направлення Сумською ОДПІ нових
податкових вимог на адресу ДП
«Наумівський спиртовий завод»,
оскільки в силу приписів п.59.1 ст.59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Водночас, суд зважає, що за визначенням
п.14.1.39 ст.14 ПК України під грошовим
зобов'язанням платника податків
розуміється сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

З положень п.59.5 ст.59 Податкового
кодексу України випливає, що
податковий орган має обов'язок скласти
податкову вимогу і направити цей
документ на адресу платника податків
за фактом виникнення податкового
боргу, тобто у випадку невиконання
податкового обов'язку платником
податків, котрий до цього не мав
заборгованості перед Державним
бюджетом України. У разі збільшення
(зменшення) податкового боргу (тобто у
випадку продовження існування
податкового боргу після направлення
податкової вимоги за правилами
Податкового кодексу) підстав для
формування податковим органом нових
податкових вимог на так звану
«новостворену суму податкового боргу»
і направлення таких вимог на адресу
платника податків не має, оскільки п.59.5
ст.59 Податкового кодексу України
передбачено, що у разі якщо після
направлення (вручення) податкової
вимоги сума податкового боргу
змінилася, але податковий борг не був
погашений в повному обсязі, податкова
вимога додатково не надсилається (не
вручається).

Так, суб'єктом владних повноважень
08.01.2009 року була сформована перша
податкова вимога за №1/1 і 07.02.2009 року
-друга податкова вимога за №2/6 (а.с.14),
вручені під підпис посадовій особі
платника податків. Вказані вимоги були
винесені під час дії Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та не
оскаржувались позивачем.

Системно проаналізувавши положення ст.
6 згаданого Закону і ст.59 Податкового
кодексу України, суд приходить до
висновку, що нормами податкового
законодавства не було передбачено
обов'язку податкового органу надсилати
на адресу платника податків податкову
вимогу на суму новоствореного
податкового боргу за умови постійного
існування заборгованості такого
платника податків перед бюджетом, на
яку раніше виставлялась вимога. Такого
обов'язку не запроваджено і Податковим
кодексом України. Разом з цим, суд бере
до уваги, що з огляду на відсутність у
Податковому кодексі України норми,
приписи якої б зобов'язували
контролюючий орган направити платнику
податків податкову вимогу на
податковий борг, котрий виник за
правилами Податкового кодексу України,
в разі продовження існування
податкового боргу, котрий виник за
правилами Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» і на який вже
виставлялись податкові вимоги,
посилання Сумської ДПІ на факт
направлення першої та другої
податкових вимог є достатньою
обставиною для звернення до суду з
позовом в порядку ст.95 ПК України.

Розглядаючи спір, суд зазначає, що
правовідносини з приводу стягнення
коштів платника податків в рахунок
погашення податкового боргу
унормовані ст.95 Податкового кодексу
України, відповідно до п.95.2 якої
стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Враховуючи, що узгоджена сума
податкового зобов'язання, всупереч
вимог податкового законодавства,
своєчасно та в повному обсязі не була
сплачена, доказів погашення боргу
відповідачем не надано, вимоги
позивача про стягнення податкового
боргу в загальному розмірі 142
488грн.00коп. є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Сумської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області до
Державного підприємства "Наумівський
спиртовий завод" про стягнення
податкової заборгованості
-задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
"Наумівський спиртовий завод" (с.
Наумівка, Краснопільський район,
Сумська область, 42433, ) за
рахунок коштів на рахунках в банках,
обслуговуючих такого платника
податків, та готівки, що належить
такому платнику податків, на користь
держави податковий борг з податку на
додану вартість в загальному розмірі 142
488 грн.00коп. (сто сорок дві тисячі
чотириста вісімдесят вісім грн.00 коп.)
(отримувач - державний бюджет
Краснопільського району, р/р №0172,
код одержувача 37938125, код платежу 14010100,
МФО 837013).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний текст постанови складено та
підписано 10.06.2014 року.