Справа № 812/2514/14
Суддя: Т.С. Ушаков
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2514/14

Луганський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Ушакова Т.С.,

при секретарі судового засідання
Разіній Н.В.,

за участю:

представника позивача: Макагон А.О.
(довіреність від 25.12.2013 № 01-026-2333),

представника відповідача: Шуйського
О.В. (довіреність від 30.10.2013 № 6.1/1-7/3766),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Алчевський металургійний
комбінат» до Луганської митниці
Міндоходів про визнання незаконними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів № 702020001/2013/000750/2
від 11.10.2013 та картки відмови від
прийняття митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення
№702020001/2013/00169,-

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Алчевський металургійний комбінат»
до Луганської митниці Міндоходів про
визнання незаконними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів № 702020001/2013/000750/2 від
11.10.2013 та картки відмови від прийняття
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №702020001/2013/00169.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно
зовнішньоекономічного контракту №
0108/413 від 09.04.2009, укладеного між ПАТ
«Алчевський металургійний комбінат» і
ВАТ «Стойленський ГЗК» (м. Старий Оскол,
Росія) та додатку № 60 від 28.06.2013 до
контракту позивачем на митну територію
України було ввезено вантаж - руда
залізна агломераційна.

Для здійснення митного оформлення
товару позивачем подано Луганській
митниці Міністерства доходів і зборів
ВМД № 702020001/2013/010157 та заявлено митну
вартість товарів за ціною контракту, а
саме: залізорудний концентрат
агломераційний - 1 800,00 рубл. РФ за 1 мт на
умовах поставки СРТ ст. Коммунарськ
відповідно специфікації № 60 від 28.06.2013,
рахунку № від 28.08.2013.

Згідно правил ІНКОТЕРМС 2010 при
поставці товару на умовах СРТ ст.
Комунарськ продавець зобов'язаний
сплатити витрати, пов'язані з доставкою
товару до вказаного пункту
призначення, тобто до ст. Коммунарськ.

На підтвердження митної вартості
позивач надав відповідачу необхідний
пакет документів, передбачений ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України. Проте,
відповідачем складено картку відмови
від прийняття митної декларації,
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №702020001/2013/00169.
Підставою для відмови в митному
оформленні зазначено відмову
декларанта у наданні додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартість товарів та
відсутність документального
підтвердження відомостей про заявлену
митну вартість товарів. Відповідачем
витребувані:

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника;

- якщо здійснювалось страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування;

- за власним бажанням - додаткові наявні
документи для підтвердження заявленої
митної вартості.

Позивач вказав про неможливість
надання витребуваних документів через
їх відсутність та у зв'язку з відмовою
надати такі документи контрагентом за
контрактом (лист № від 03.09.2013).

Відповідачем прийняте рішення про
коригування митної вартості товару
№702020001/2013/000750/2 від 11.10.2013, відповідно до
якого митна вартість визначена за
другим методом, а саме: 1 970,00 рубл. РФ за 1
мт. Використана інформація - додаток №
56 01.04.2013 до контракту № 0108/413 від 09.04.2009.

На підставі вищевказаного рішення
Луганської митниці про коригування
митної вартості товарів, ПАТ
«Алчевський металургійний комбінат»
було подано до митного оформлення нові
ВМД і декларації митної вартості, в
яких зазначена митна вартість
відповідно другим методом, тобто за
ціно договору щодо ідентичних товарів,
та сплачено митні платежі - 870 420,58 грн.
(ПДВ), замість 795 308,14 грн. (ПДВ), переплата
складає - 75 112,44 грн.

Позивач вважає дії та рішення
відповідача протиправними, такими, що
не відповідають нормам чинного
законодавства України, та підлягають
скасуванню.

Відповідно ч. 3, 4 ст. 53 МК України,
витребування додаткових документів
може мати місце тільки у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Проте, витребувавши додаткові
документи, митний орган не зазначив,
які саме обставини ці документи
повинні підтвердити.

Крім того, позивач вважає
необґрунтованими застосування
відповідачем ціни на ідентичний товар -
1 970,00 рубл. РФ за 1 мт. (додаток № 56 від
01.04.2013 до контракту 08/413 від 09.04.2009) у
зв'язку з тим, що використана ціна не
відповідає періоду поставки - жовтень
2013 року (використана ціна за травень 2013
року).

Позивач зазначив, що ціна товару,
визначена контрактом, підтверджується
висновком ДП «Держзовнішінформ» №
10/411-2 від 05.09.2013.

Позивач вважає, що вказаний висновок є
належним доказом, що підтверджує
правомірність визначеної позивачем
ціни товару - 1 800,00 рубл. РФ.

Зі змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що відповідачем не
зазначена докладна інформація щодо
обсягу партії ідентичних товарів, умов
поставки, комерційних умов тощо.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
надав пояснення, аналогічні викладеним
у позові, просив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
підтримав доводи, викладені в наданих
суду письмових запереченнях проти
позову, в яких зазначив, що 11.10.2013
підприємством ПАТ «АМК» для митного
оформлення товару «Руда залізна
агломераційна», Росія, була заявлена до
митного оформлення МД №702020001/2013/010157
разом із пакетом документів,
зазначених в 44 графі вищезазначеної МД,
при розгляді якого, керуючись
положеннями ч. 3 ст.53 та ч.5 ст.54 Митного
кодексу України, враховуючи
спрацювання профілю ризику системою
АСАУР 105-2 обов'язкова (можливе
заниження митної вартості, здійснити
порівняння з ідентичними та подібними
товарами), було встановлено, що рівень
вартості товару, зазначений у
специфікації від 28.06.2013 №60 до контракту
09.04.2009 №АМК-0108/413 та у висновку ДП
«Держзовнішінформ» від 05.09.2013 №10/411-2 у
розмірі 1800 руб.РФ/т є значно нижчим ніж
той, що міститься у інформаційній базі
органу доходів і зборів. Відповідно до
специфікації від 01.04.2013 №56 до контракту
від 09.04.2009 №АМК-0108/413 від 02.07.2013
№702020001/2013/006317 ціна на ідентичний товар
становить 1970 руб.РФ/т та відповідно до
журналу «Дайджест цін товарів на
світових ринках» ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» №18, №19, №20,
зниження цін на залізорудну сировину
не спостерігається.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 53 МК
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

У зв'язку із вищевикладеним на підставі
ч. 3 ст. 53. п.1-2 ч.5 ст.54 МК України
декларанту було запропоновано подання
додаткових документів, а саме:

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару;

- якщо здійснювалося страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять мості про вартість
страхування.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 53 МК
України декларанту було запропоновано
за власним бажанням подати додаткові
наявні у нього документи, які пояснюють
виникли розбіжності.

11.10.2013 декларант відмовився надати
витребувані документи (інформація на
зворотній зоні ДМВ), чим порушив вимоги
п. 2 ч. 2 ст. 52 та ч. 3 ст. 53 МК України.

З урахуванням зазначеного, керуючись
положеннями Угоди про застосування
статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу
України, зокрема вимогами ч. 6 ст. 54 та ч.2
ст.58 МК України, враховуючи неподання
декларантом всіх документів згідно з
переліком та відповідно до умов,
зазначених у ч.2 ст. 53 МК України,
відсутністю у зв'язку з неподанням
таких документів відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, в застосуванні заявленого
декларантом методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, було
відмовлено.

Митним органом проведено консультацію
з декларантом згідно з вимогами п.4 ст.57
МК України, в процесі якої декларанту
надано роз'яснення щодо причин
незастосування попереднього методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, митну вартість
оцінюваного товару було визначено
згідно ст. 59 МК України за ціною
договору щодо ідентичних товарів,
продані на експорт в Україну з тієї ж
країни і час експорту яких збігається з
часом експорту оцінюваних товарів або
є максимально наближеним до нього - на
підставі рівня митної вартості
ідентичного товару «Руда залізна
агломераційна (неагломерована) ТУ
№0711-006-» на однакових умовах
поставки із розрахунку 1970 руб.РФ/т
(додаток від 01.04.2013 №56 до контракту від
09.04.2009 №0108/413, МД від 02.07.2013
№702020001/2013/006317).

Також, декларанту ПАТ «АМК» було
повідомлено, що згідно ст.52 МК України
він має право: письмово звертатися до
митного органу з проханням випустити
товари, що декларуються, у вільний обіг
під надання гарантій відповідно до
розділу X МКУ або сплатити митні
платежі згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом, у
разі відсутності у них на день митного
оформлення достатньої інформації,
необхідної для визначення числових
значень складових митної вартості, або
у разі їх незгоди з митною вартістю,
визначеною митним органом; оскаржити
рішення коригування заявленої митної
вартості у митному органі вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Одночасно з прийняттям рішення про
коригування митної вартості
оцінюваного товару було оформлено
картку відмови у митному оформленні
№702020001/2013/00169. Картку відмови оформлено
на підставі п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України та з
дотриманням всіх вимог, встановлених
чинним законодавством.

11.10.2013 ПАТ «АМК» на м/п «Алчевськ» було
подано МД 12020001/2013/010183 на товар, щодо
якого було прийнято рішення про
коригування митної вартості від 11.10.2013
№702020001/2013/000750/2, із заявленням митної
вартості за другим методом визначення
митної вартості товарів та зі сплатою
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом.
Таким чином, з урахуванням положень п. 2
ч. 3 ст. 52 МК України декларант погодився
з митною вартістю, визначеною митним
органом.

З огляду на вищевказане, представник
відповідача просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Публічне
акціонерне товариство «Алчевський
металургійний комбінат» (далі - ПАТ
«АМК»), ідентифікаційний код 05441447
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України.

09 квітня 2009 року між ПАТ «АМК» та ВАТ
«Стойленський ГЗК» (м.Старий Оскол,
Росія) укладено зовнішньоекономічний
контракт № № 0108/413, відповідно до якого
та додатку № 60 від 28 червня 2013 року до
контракту на митну територію України
ввезено вантаж - руда залізна
агломераційна.

11.10.2013 підприємством ПАТ «АМК» для
митного оформлення товару «Руда
залізна агломераційна» була заявлена
до митного оформлення вантажна митна
декларація №702020001/2013/010157 разом із
пакетом документів, зазначеним в 44
графі вищезазначеної декларації.

Порядок визначення митної вартості
товарів, методи визначення митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України
передбачено Митним кодексом України та
іншими актами законодавства,
прийнятими у відповідності до вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 Митного кодексу
України митний контроль - сукупність
заходів, що здійснюються з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Згідно з приписами пункту 2 частини 2
статті 52 Митного кодексу України
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Частиною 4 статті 52 Митного кодексу
України передбачено, що у випадках,
визначених цим Кодексом, для заявлення
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

Відповідно ст. 53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Статтею 54 Митного кодексу України
визначено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана;

3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що
декларуються:

у разі визнання органом доходів і
зборів заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю;

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і
зборів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно ст. 57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів під час
проведення операцій їх митного
контролю та митного оформлення
здійснюється посадовими особами
митних органів на підставі положень п. 2
«Порядку контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів»,
затвердженого постановою КМУ від 09.04.2008
№ 339 (далі - Порядок контролю) та
«Порядку роботи посадових осіб митного
органу при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України»,
затвердженого наказом Держмитслужби
від 24.06.2009 № 602 (далі - Порядок роботи).

Відповідно до положень Порядку роботи,
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення митного контролю та митного
оформлення товарів здійснюється
шляхом:

1.1. Перевірки відомостей, що
містяться у поданих для підтвердження
заявленої

митної вартості товарів документах, а
саме:

- декларації митної вартості (далі -
ДМВ);

- вантажній митній декларації (далі -
ВМД), графи 12, 20, 22, 31 (в частині
зазначення характеристик товару, які
впливають виключно на рівень його
митної вартості), 42, 43, 44 (в частині
документів, які подаються для
підтвердження митної вартості товару),
45;

- документах, що підтверджують заявлену
митну вартість, передбачених Порядком
декларування.

1.2. Перевірки наявності
необхідних для підтвердження митної
вартості

документів, визначених Порядком
декларування.

1.3. Перевірки дотримання вимог щодо
оформлення документів відповідно до
пункту 12 Порядку декларування.

1.4. Контролю правильності обрання
декларантом методу визначення митної
вартості.

1.5. Контролю наявності обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на

використання оцінюваних товарів.

1.6. Контролю поданих для підтвердження
заявленої митної вартості документів
на наявність умов або застережень, що
унеможливлюють визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються.

1.7. Контролю поданих для підтвердження
заявленої митної вартості документів
на наявність відносин пов'язаності між
продавцем та покупцем, які вплинули на
ціну оцінюваних товарів.

1.8. Перевірки правильності урахування
додаткових складових митної вартості,
які згідно зі статтею 267 Митного
кодексу України мають додаватися до
ціни, яка була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари.

1.9. Порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

1.10. Вивчення маршруту транспортування
товарів.

1.11. Порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів.

1.12. Вивчення характеристик товарів, які
впливають на рівень їх митної вартості.

1.13. Консультацій з декларантом з метою
обміну інформацією, що стосується
певної зовнішньоекономічної операції
та впливає на вартість товарів.

На думку суду, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що відповідач має
повноваження витребувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщуються через митний кордон
України.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що при розгляді
наданого позивачем до вантажної митної
декларації пакету документів було
встановлено, що рівень вартості товару,
зазначений у специфікації від 28.06.2013 №60
до контракту 09.04.2009 №АМК-0108/413 та у
висновку ДП «Держзовнішінформ» від
05.09.2013 №10/411-2 у розмірі 1800 руб.РФ/т є
значно нижчим ніж той, що міститься в
інформаційній базі органу доходів і
зборів. Відповідно до специфікації від
01.04.2013 №56 до контракту від 09.04.2009
№АМК-0108/413 від 02.07.2013 №702020001/2013/006317 ціна
на ідентичний товар становить 1970
руб.РФ/т та відповідно до журналу
«Дайджест цін товарів на світових
ринках» ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
№18, №19, №20 зниження цін на залізорудну
сировину не спостерігається.

Відповідачем було запропоновано
позивачу надати додаткові документи, а
саме:

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару;

- якщо здійснювалося страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до положень ч. 6 ст.53 Митного
кодексу України декларанту було
запропоновано за власним бажанням
подати додаткові наявні у нього
документи, які пояснюють виникли
розбіжності.

Згідно інформації на зворотному боці
ДМВ, 11.10.2013 декларант відмовився надати
витребувані документи, чим порушив
вимоги п. 2 ч. 2 ст. 52 та ч. 3 ст. 53 Митного
кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись
положеннями Угоди про застосування
статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу
України, зокрема вимогами ч. 6 ст.54 та ч.2
ст.58 МК України, враховуючи неподання
декларантом всіх документів згідно з
переліком та відповідно до умов,
зазначених у ч.2 ст. 53 МК України,
відсутністю у зв'язку з неподанням
таких документів відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, в застосуванні заявленого
декларантом методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються,
відповідачем було відмовлено.

В судовому засіданні встановлено, що
митним органом проведено консультацію
з декларантом згідно з вимогами п.4 ст.57
МК України, в процесі якої декларанту
надано роз'яснення щодо причин
незастосування попереднього методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, митну вартість
оцінюваного товару було визначено
згідно ст. 59 МК України за ціною
договору щодо ідентичних товарів,
продані на експорт в Україну з тієї ж
країни і час експорту яких збігається з
часом експорту інюваних товарів або є
максимально наближеним до нього - на
підставі рівня митної вартості
ідентичного товару «Руда залізна
агломераційна (неагломерована) ТУ
№0711-006-» на однакових умовах
поставки із розрахунку 1970 руб.РФ/т
(додаток від 01.04.2013 №56 до контракту від
09.04.2009 №0108/413, МД від 02.07.2013
№702020001/2013/006317).

Крім того, судом встановлено, що ПАТ
«АМК» було повідомлено, що згідно ст.52
Митного кодексу України він має право:

- письмово звертатися до митного органу
з проханням випустити товари, що
декларуються, у вільний обіг під
надання гарантій відповідно до розділу
X Митного кодексу України або сплатити
митні платежі згідно з митною вартістю
цих товарів, визначеною митним органом,
у разі відсутності у них на день
митного оформлення достатньої
інформації, необхідної для визначення
числових значень складових митної
вартості, або у разі їх незгоди з митною
вартістю, визначеною митним органом;

- оскаржити рішення коригування
заявленої митної вартості у митному
органі вищого рівня відповідно до
глави 4 цього Кодексу або до суду.

Одночасно з прийняттям рішення про
коригування митної вартості
оцінюваного товару було оформлено
картку відмови у митному оформленні
№702020001/2013/00169.

Суд вважає, що зазначену картку відмови
оформлено на підставі п. 2 ч. 6 ст. 54
Митного кодексу України та з
дотриманням всіх вимог, встановлених
чинним законодавством.

Крім того, судом встановлено, що 11.10.2013
ПАТ «АМК» на м/п «Алчевськ» було подано
МД №702020001/2013/010183 на товар, щодо якого
було прийнято рішення про коригування
митної вартості від 11.10.2013
№702020001/2013/000750/2, із заявленням митної
вартості за другим методом визначення
митної вартості товарів та зі сплатою
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
декларант фактично погодився з митною
вартістю, визначеною митним органом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
Луганська митниця при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів №702020001/2013/000750/2 від
11.10.2013 та при складенні та видачі картки
відмови від прийняття митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№702020001/2013/00169 діяла на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Митним кодексом України та законами з
питань митної справи.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на позивача.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначає Закон України
від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий
збір».

Законом України від 19 вересня 2013 року
№590-VII «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо сплати
судового збору», який набув чинності 23
жовтня 2013 року, внесені зміни до Закону
України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про
судовий збір».

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону
України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про
судовий збір» судовий збір, зокрема,
справляється за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України від 16.01.2014
№719-VII «Про Державний бюджет України на
2014 рік» установлено на 2014 рік
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі: з 1 січня - 1218 гривень.

Згідно із частиною 2 статті 4 Закону
України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про
судовий збір» за подання до
адміністративного суду після 23 жовтня
2013 року позовної заяви майнового
характеру встановлена ставка судового
збору у розмірі 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати, що на
дату звернення з даним
адміністративним позовом складає 1 827,00
грн. та не більше 4 розмірів мінімальних
заробітних плат - 4 872,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» із змінами, внесеними
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору» від 19.09.2013 №
590-VII, який набрав законної сили 23.10.2013,
під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Враховуючи те, що позивачем при
зверненні до суду з позовом майнового
характеру сплачено 482,20 грн. (квитанція
№ 39 від 11 квітня 2014 року на суму 32,50 грн.,
платіжне доручення № 1161 від 31 березня
2014 року на суму 150,22 грн., платіжне
доручення № 1487 від 22 квітня 2014 року на
суму 299,48 грн.), з позивача підлягає
стягненню на користь Державного
бюджету України судові витрати зі
сплати судового збору в сумі 1 344,80 грн.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України у судовому
засіданні, у якому закінчився розгляд
справи, оголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
повідомлено представників сторін про
те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено та підписано 26 травня 2014
року.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
металургійний комбінат» до Луганської
митниці Міндоходів про визнання
незаконними та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
№702020001/2013/000750/2 від 11.10.2013 та картки
відмови від прийняття митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№702020001/2013/00169.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Алчевський металургійний
комбінат» (, адреса: 94202,
Луганська область, м. Алчевськ,
вул.Шмідта, 4) на користь Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
1 344,80 грн. (одна тисяча триста сорок
чотири гривні 80 копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 26 травня 2014 року.

Суддя
Т.С. Ушаков