Справа № 206/2555/2012
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 206/2555/2012
Головуючий у 1-й інстанції: Бессараб Н.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 03 травня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м.Вінниці про перерахунок
пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
УПФУ в м. Вінниці, в якому просила
визнати діяння (бездіяльність та
відмову) УПФУ у Замостянському районі
м. Вінниці щодо нарахування і виплати
несплаченої їй щомісячної соціальної
державної допомоги у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
як дитині війни з 01.01.2006 року по
теперішній час протиправними;
зобов'язати нарахувати та виплатити
щомісячну соціальну державну допомогу
у розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, що передбачена ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», починаючи з 01.01.2006 року по
01.04.2012 року, а також нараховувати і
виплачувати 30% надбавку до пенсії, як
дитині війни у повному розмірі в
подальшому.

Ухвалою Замостянського районного суду
м. Вінниці від 03.03.2012 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про зобов'язання здійснити
перерахунок недоплаченої 30% надбавки
до пенсії, як дитині війни, в частині
вимог за період з 01.01.2006 року по 01.10.2011
року включно - залишено без розгляду.

Постановою Замостянського районного
суду м. Вінниці від 03.05.2012 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивачка подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції від 03 травня 2012 року та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги повністю, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом при ухваленні
рішення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 03.05.2012 року - без змін,
виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
визначено, що дитина війни - це особа,
яка є громадянином України та якій на
час закінчення (2 вересня 1945 року)
Другої світової війни було менше 18
років.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка є пенсіонеркою за віком та
має статус дитини війни в розумінні
статті 1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Згідно ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статей 3 та 7 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", державні соціальні гарантії
дітям війни, встановлені цим Законом,
не можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.
Фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

В абз. 1 п. 1 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 01.03.2002р. №121/2001
зазначається, що Пенсійний фонд
України є центральним органом
виконавчої влади. Відповідно до
зазначеного Положення на Пенсійний
фонд України покладено обов'язок по
нарахуванню та виплаті доплати до
пенсії, яка передбачена Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів.

Законом України " Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року,
який набрав чинності 19 червня 2011 року,
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Згідно пункту 6 Постанови Кабінету
Міністрів України, від 06.07.2011, № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набула
законної чиності з моменту її
опублікування, тобто 23.07.2011 року,
установлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,80 грн., які відповідачем
нараховувались та виплачувались
позивачці.

Зробивши системний аналіз чинного
законодавства та врахувавши всі
обставини у справі, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про правомірність дій
відповідача, а отже будь-яких прав,
свобод та інтересів позивачки не
порушено, а тому вимоги щодо визнання
дій неправомірними відповідача є
безпідставними.

Заявлені позовні вимоги в частині
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити щомісячну соціальну
допомогу дитині війни в розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та
нараховувати і виплачувати щомісячну
державну соціальну допомогу згідно ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у повному розмірі
починаючи з 01.01.2006 року та нараховувати
її довічно задоволенню не підлягають,
оскільки відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, а оскільки право
позивачки не порушено, тому також немає
підстав для задоволення позову в цій
частині.

Статтею 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Замостянського районного суду
м.Вінниці від 03 травня 2012 року, - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.