Справа № 810/5544/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5544/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Білій
Церкви про визнання протиправними
вимог та зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач зареєстрований виконавчим
комітетом Білоцерківської міської
ради Київської області як фізична
особа - підприємець та перебуває на
обліку відповідача, як платник єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

12 та 26 лютого 2013 року відповідачем були
прийняті та направлені позивачу вимоги
про сплату боргу та недоїмки № Ф - 90 та
№ Ф - 90 (далі - вимоги № Ф - 90 та № Ф - 90)
(а.с. 7, 12).

Непогоджуючись із вказаними вимогами,
позивач звернувся до суду із даним
адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 7 та ч. 11
ст. 8 Закону України від 8 липня 2010 р. №
2464 "Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі Закон
України № 2464) фізичні особи-підприємці,
які обрали спрощену систему
оподаткування, нараховують єдиний
внесок у розмірі 34,7 % на суми,
самостійно визначені, але не більше
максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України №
2464 обов'язки платників єдиного внеску:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком і зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики; у випадках,
передбачених цим Законом і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону,
стати на облік у територіальному
органі Пенсійного фонду як платник
єдиного внеску; виконувати інші вимоги,
передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 9 Закону
України № 2464-VI платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом.

Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону
України 2464-VI сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом, є
недоїмкою.

Частиною 4 ст. 25 Закону України 2464-VI
передбачено, що територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до вимог п. 3 розділу 6
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою Пенсійного фонду № 21-5 від 27
вересня 2010 р. (далі - Інструкція), органи
Пенсійного фонду надсилають платникам
вимогу про сплату недоїмки, якщо
платник має на кінець звітного
базового періоду недоїмку зі сплати
єдиного внеску. Вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач зобов'язаний був сплатити
єдиний внесок за 2012 р. не пізніше 20
січня 2013 р. у розмірі, який становить не
менше мінімального розміру страхового
внеску, що визначається як добуток
мінімального розміру заробітної плати
на розмір єдиного внеску, встановлених
на відповідний період.

У січні 2013 р. позивач самостійно
сплатив зобов'язання у сумі 883 грн. 20
коп.

Проте, відповідачем дана сума було
зарахована в рахунок погашення
заборгованості за 2011 р. на підставі ч. 6
ст. 25 Закону України 2464-VI

Дана обставина підтверджується копією
картки особового рахунку позивача (а.с.
25).

Крім того, судом встановлено, що станом
на 1 люте 2013 р. у позивача є
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2012 р.
загальною сумою 4572 грн. 42 коп., що
підтверджується вимогами від 12 та 26
лютого 2013 р. у сумі - 883 грн. 20 коп. та у
сумі 3689 грн. 22 коп.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що вимоги від
12 та 26 лютого 2013 р. № Ф - 90 та № Ф - 90 про
сплату боргу та недоїмки прийнята
відповідачем правомірно.

Враховуючи наведене, підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.