Справа № 2а-216/09
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2010-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 р. Справа № 1499/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді
Попка Я.С.

Суддів

Онишкевича Т.В. , Сапіги В.П.

при секретарі судового засідання
Троцький
Є.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області на
постанову Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 26 жовтня
2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області
про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року позивач - ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому,
із врахуванням уточнення позовних
вимог в судовому засіданні суду першої,
просить визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області у
перерахунку пенсії; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у
розмірах встановлених ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 22.05.2008 року; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
пенсії за стаж роботи, збільшивши
пенсійну виплату на 1% заробітку за
кожний рік роботи понад 15 років
відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 22.04.2009 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач, зазначає, що їй встановлена II
група інвалідності, пов'язана з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Статтею 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», встановлено, що особам,
віднесеним до 1 категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія для інвалідів II групи у розмірі
75 % від мінімальної пенсії за віком, а
ст. 54 вищезгаданого Закону, - в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим по II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком. На
письмові звернення щодо перерахунку
пенсії управлінням Пенсійного фонду
України в м. Кузнецовську Рівненської
області відмовлено. Вважає такі дії
відповідача протиправними, а тому
просить позов задовольнити.

Постановою Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 26 жовтня
2009 року позов задоволено. Визнано
незаконною відмову управління
Пенсійного фонду України

________________________________________________________________________
___________________

Головуючий у І інстанції - Ковтунович
М.І. ряд. ст. зв. № 2.19.4
Суддя-доповідач Попко Я.С.

Справа № 2а-216/09/1711

Справа №1499/10/9104.doc

в м. Кузнецовську Рівненської області у
виплаті ОСОБА_1 пенсії з 22.05.2008 року як
інваліду другої групи інвалідності,
пов'язаної із Чорнобильською
катастрофою, у розмірі, встановленому
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1 з 22.05.2008 року по 26.10.2009
року: відповідно до положень ч.4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» як інваліду другої групи
інвалідності, пов'язаної з
Чорнобильською катастрофою - в розмірі
не нижчу 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю як особі віднесеній
до 1 категорії, на підставі положень ст.
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області
здійснити нарахування збільшення
пенсії ОСОБА_1 з 22.04.2009 року по 26.10.2009
року на 1% заробітку за кожний рік
роботи понад 15 років відповідно до ч. 2
ст. 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС першої
категорії, визнана інвалідом ІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
виконанням робіт по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, та відповідно
до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-XII має право на пенсію,
не нижчу восьми мінімальних пенсій за
віком, і додаткову пенсію у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком. Крім того,
позивач має право на збільшення
розміру пенсії згідно ч. 2 ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Відповідачем - управлінням Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області неправомірно та
всупереч зазначеному Закону № 796-XII
здійснено розрахунок пенсії позивача
виходячи з Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян». Тому, з урахуванням
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами, при розрахунку державної та
додаткової пенсії позивача підлягає
застосуванню розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановлений законом
про Державний бюджет України на
відповідний рік, на підставі якого і
має визначатися мінімальний розмір
пенсії за віком.

Крім того, оскільки Конституційний Суд
України своїм рішенням від 22.05.2008 року
№ 10-рп/2008 визнав неконституційними
окремі положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», які
зменшували розмір оспорюваних виплат,
тому відмова управлінням Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області у проведенні
перерахунку пенсії позивачу, починаючи
з дня ухвалення Конституційним Судом
України вказаного рішення є
незаконною.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального права, відповідач
оскаржив її, подавши апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 26 жовтня 2009
року та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що обчислення
та виплата пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
здійснюється в порядку визначеному
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» та Постановою Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008 року №654
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян».

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню
підлягає частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти дише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції лише частково відповідають
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Як безспірно встановлено, позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.07.2004
року, виданим Рівненською обласною
державною адміністрацією, та згідно із
довідкою МСЕК №104938 визнана інвалідом
ІІ групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з виконанням робіт по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
трудовий стаж становить 24 роки.
Положеннями статті 14 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» його
віднесено до І категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до частини першої статті 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 1, які є інвалідами IІ
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в усіх випадках розмір
пенсій для інвалідів II групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

В силу ч.2 ст. 56 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4 за умови стажу роботи жінки не менш як
15 років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 процентів заробітку.

За таких обставин колегія суддів
приходить до переконання, що позивач
має право на призначення основної
пенсії в розмірі, не нижчому 8
мінімальних пенсій за віком, та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
а також на збільшення пенсії на 1%
заробітку за кожний рік роботи понад 15
років відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (частина друга
статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права. У своєму рішенні у
справі «Кечко проти України» від 08.11.2005
року Європейський Суд з прав людини
звертає увагу на те, що у межах свободи
дій держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Пленум Верховного Суду України у п. 5
постанови № 9 від 01.11.1996 року «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» звернув увагу
на те, що судам необхідно виходити з
того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Крім того, згідно із положеннями ч.4 ст. 9
КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З урахуванням наведеного та виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають частина перша
статті 50 та частина четверта статті 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова КМ України
№ 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України», яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

У вказаному Законі викладено основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я. Пільги, компенсації, гарантії
є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень.
Отже, звуження підзаконним актом
змісту та обсягу права, наданого
Законом № 796-XII, є неправомірним і
безпідставним.

Колегія суддів визнає безпідставним
покликання відповідача на ч.5 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою передбачено, що
порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, а також інших
законів, якими встановлено розміри
мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що положення
частини третьої статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не
слід брати до уваги, оскільки наявність
такої норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка носить
імперативний характер, на переконання
колегії суддів свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення такого мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.
Оскільки позивачеві слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Тому відмова відповідача у проведенні
такого перерахунку у разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

Колегія суддів зазначає, що рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення п. 28
Розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакцію ст. 54 Закону №
796-XII та обмежено право на отримання
спірної пенсії, із вказівкою на те, що
дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей законів,
що визнані неконституційними. Отже,
враховуючи наведене, за 2008 рік позивач
саме з 22 травня 2008 року має право на
проведення перерахунку пенсії.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Частиною 2 ст. 56 Закону України Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
встановлено збільшення пенсії, розмір
якої уже визначено, в тому числі на
підставі Порядку обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Вказана норма ч. 2 ст. 56 Закону України
№796-ХІІ не містить обмежень щодо її
застосування відносно осіб, яким
призначено державну пенсію по
інвалідності, що настала внаслідок
захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою.

В силу п. 1 ч. 1 ст.14 Закону України
№796-ХІІ до 1 категорії (постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи)
належать: інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, хворі внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу. До інших осіб, які не
мають відповідного захворювання Закон
до потерпілих категорії 1 не відносить.

Таким чином, з аналізу вказаних норм
суд першої інстанції дійшов до вірного
висновку, що є підстави для підвищення
пенсії за понаднормовий страховий стаж
для постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
(інваліда, захворювання якого настало
внаслідок Чорнобильської катастрофи),
а тому підставним є задоволення судом
першої інстанції позовних вимог про
збільшення у пенсії позивачу згідно до
ст.56 ч.2 Закону України №796-ХІІ.

Разом із тим, слід зазначити, що згідно
із ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи не вбачається, що
позивачем пропущено встановлений
річний строк звернення до
адміністративного суду.

За таких обставин колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1 у
частині зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області
провести перерахунок належної їй
основної та додаткової пенсії виходячи
з вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 22.05.2008 року, а також позовних вимог
щодо перерахунку та виплати збільшення
пенсії на 1% заробітку за кожний рік
роботи понад 15 років відповідно до ч. 2
ст. 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 22 квітня 2009
року.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105,162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Відповідно до ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, п. 1. ч.1
ст. 201, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України,
колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області
задовольнити частково.

Постанову Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 26 жовтня
2009 року змінити, виклавши її
резолютивну частину в наступній
редакції:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області у
перерахунку та виплаті пенсії позивача
ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеного згідно із ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 22.05.2008 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області провести
перерахунок та виплату пенсії позивача
ОСОБА_1 починаючи з 22 травня 2008 року
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
обчисленої з розміру основної
(державної) пенсії не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 75% від мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, що
визначається згідно із ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, та з врахуванням
проведених виплат.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області провести
перерахунок та виплату збільшення
пенсії позивача ОСОБА_1 починаючи з 22
квітня 2009 року на 1% заробітку за кожний
рік роботи понад 15 років відповідно до
ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена у
порядку цивільного судочинства шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
Попко Я.С.

Судді
Онишкевич
Т.В. , Сапіга В.П.

Постанова виготовлена та підписана у
повному обсязі 07.06.2010 року.