Справа № 826/5160/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2014 року № 826/5160/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чистий світ" до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чистий Світ
технології» (далі по тексту - позивач)
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі по тексту -
відповідач) в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
На думку позивача, до ТОВ «Чистий
світ технології» не правомірно
застосовані штрафні санкції у сумі 11 726
грн., та збільшено суму грошового
згідно податковому повідомленню -
рішенню форми «Р» від 07 квітня 2014 року
Доводи відповідача, викладені в
письмових запереченнях співпадають з
висновками акту перевірки від 19
березня 2014 року № 177/26-54-22-04-38443865 «Про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих ТОВ «Чистий Світ
технології» у податковій звітності з
податку на додану вартість за січень 2014
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
На підставі пункту 200.10. статті 200
розділу V Податкового кодексу України,
в порядку статті 76 глави 8 розділу II
Податкового кодексу України проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
за звітний період січень 2014 року
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чистий світ
результатом якої складено акт
перевірки від 19 березня 2014 року №
177/26-54-22-04-38443865.
Як висновок проведеної перевірки
встановлено порушення пункту 201.10
статті 201 розділу V Податкового кодексу
України в результаті чого ТОВ «Чистий
світ технології» занижено податок на
грн., в тому числі за січень 2014 року на
платника передбачена п. 123.1 ст.123
розділу II Податкового Кодексу України.
Не погоджуючись із такими
висновками, позивачем подано
заперечення на акт перевірки, які за
результатом розгляду залишені без
Податковим повідомленням -
рішенням Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 02 квітня 2014 року № ТОВ
«Чистий світ технології» збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 58620,00 грн., в тому
числі: за основним платежем -
46903,00 грн., за штрафними санкціями - 11726,00
грн.

Як вбачається з матеріалів
справи, в ході проведення камеральної
перевірки податкової звітності з
податку на додану вартість за січень 2014
року ТОВ «Чистий світ технології»
встановлено, що сума ПДВ в розмірі 46902,63
грн., включена до податкового кредиту
на підставі податкової накладної № 39
від 08 січня 2014 року, отриманої від
ТОВ «Чистий світ сервіс» яка не
зареєстрована в ЄРПН.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
яка згідно з п.201.6 ст.201 ПК України є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (пункт 201.4
статті 201 Податкового кодексу України).

У відповідності до пнкту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

При цьому, відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Слід зазначити, що матеріали
справи не містять доказів звернення
позивача із скаргою до податкового
органу.

Разом з тим, правова позиція позивача
полягає в тому, що станом на момент
розгляду справи, позивачем вжито
заходів щодо самостійного виправлення
помилок до несення податкового
повідомлення-рішення форми «Р» від 07
квітня 2014 року № .

Вирішуючи адміністративну справу по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва враховує наступне.

Дійсно, відповідно до пункту 201.10
Податкового кодексу України
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Правовий аналіз змісту пункту 201.10
Податкового кодексу України дає змогу
прийти до висновку про помилковість
тверджень позивача з приводу
відсутності необхідності подання
підтверджуючих формування податкового
кредиту документів до Заяви про
порушення постачальником порядку
реєстрації ПН в ЄРПН, адже за умови
вирішення платником податку
скористатись правом на формування
податкового кредиту за не
зареєстрованою в ЄРПН податковою
накладною, як то зроблено в даному
випадку, такий суб'єкт господарювання
має чітко дотримуватись законодавчо
встановленої процедури подання
підтверджуючих податковий кредит
документів, чого позивачем, на власний
розсуд, зроблено не було, а твердження
про достатність подання до податкової
декларації лише заяви (скарги) на
постачальника, є наслідком вибіркового
сприйняття позивачем норм п.201.10 ПК
України.

В той же час, даним пунктом Кодексу
передбачено, що виявлення розбіжностей
даних податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг, чого в
даному випадку ДПІ зроблено не було.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, керуючись положеннями пункту
50.1 Податкового кодексу України,
позивачем подано розшифровку
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5) та
яким усунуто технічні помилки, які
допущені при складанні реєстру виданих
та отриманих податкових накладних за
січень 2014 року: не вірно вказана дата
складання податкової накладної
(вказано 08.01.2014, вірно - 21.11.2013), загальна
сума, вартість без ПДВ, сума ПДВ (було
відповідно - 281415,77/234513,14/46902,63; вірно
відповідно - 284337,34/236947,78/47389,56).

Відповідна розшифровка податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (Д5) подана 25
березня 2014 року.

Таким чином, позивачем виправлено
виявлені помилки шляхом зменшення суми
податкового кредиту на 46903 грн.

Слід звернути увагу, що 26 березня 2014
року позивачем подані заперечення до
акту №177/26-54-22-04-38443865 «Про результати
камеральної перевірки даних,
задекларованих ТОВ «Чистий Світ
технології» у податковій звітності з
податку на додану вартість за січень 2014
року» у яких повідомлено податковий
орган про самостійне виправлення
помилок та про подання розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5),
проте, такі доводи не прийняти
податковим органом до уваги.

В даному випадку суд позбавлений
можливості прийняти до уваги посилання
представника ДПІ на обмеження,
встановлені пункту 50.2 Податкового
кодексу України, адже відповідно до
даного пункту Кодексу платник податків
саме під час проведення документальних
планових та позапланових перевірок не
має права подавати уточнюючі
розрахунки до поданих ним раніше
податкових декларацій за будь-який
звітний (податковий) період з
відповідного податку і збору, який
перевіряється контролюючим органом,
однак, з урахуванням того, що ДПІ не
було проведено документальної
позапланової виїзної перевірки,
позивач, на думку суду, цілком
правомірно скористався правом на
подання уточнюючого розрахунку, тим
самим самостійно виправивши помилку в
номері податкової накладної.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 02 квітня 2014
року № є протиправним та
підлягає скасуванню

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведено правомірність та
обґрунтованість прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чистий Світ
технології» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чистий Світ
технології» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 02
квітня 2014 року № .

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Чистий
Світ технології» за рахунок Державного
бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник