Справа № 14519/12/2070
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 червня 2014 р.
№ 14519/12/2070

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Лукьянцева С.О., Мосійчука
Р.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові адміністративну
справу за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Лозівської
об'єднаної державної податкової
інспекції головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, фізична особа - підприємець
ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до
Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просив суд визнати
нечинним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 09.06.2011
р. про донарахування позивачу
грошового зобов'язання (без урахування
штрафних санкцій) за платежем податок
на доходи від підприємницької
діяльності в розмірі 147882,62 грн.

Позивач вважає зазначене податкове
повідомлення-рішення неправомірним,
необґрунтованим, безпідставним через
відсутність доказів порушення
позивачем податкового законодавства, а
тому просить скасувати його в повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив суд їх
задовольнити, з посиланням на
обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представники
відповідача проти позову заперечували
та вказали, що винесені ДПІ податкові
повідомлення-рішення повністю
відповідають вимогам діючого
законодавства, а тому є законними та
обґрунтованими, у задоволенні позовних
вимог просили відмовити.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступні
обставини справи.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
18.03.1996 р. за №1758 взятий на податковий
облік і станом на даний час перебуває
на обліку в Лозівській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Харківській області.

Матеріалами справи підтверджено, що
фахівцями Лозівської ОДПІ було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ФО-П ОСОБА_4 з питань
правомірності формування сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість, задекларованих
платником податків в податкових
деклараціях з ПДВ за червень 2009 року та
серпень 2009 року.

За результатами перевірки складено акт
№121/17-№519/17-212/НОМЕР_1 від 25.05.2011 року.

На підставі висновків акту перевірки
Лозівською об'єднаною державною
податковою інспекцією було винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 09.06.2011 р. за платежем податок
на доходи від підприємницької
діяльності у розмірі 147882,62 грн.

Позивачем було оскаржене вказане
податкове повідомлення-рішення до
Державної податкової адміністрації в
Харківській області, Державної
податкової адміністрації України.

За результатами розгляду скарг
Державною податковою адміністрацією в
Харківській області було прийнято
рішення №13960/7/25-203 від 05.08.2011 року, яким
податкове повідомлення - рішення №
від 09.06.2011 року залишено без змін.

Державна податкова адміністрація
України рішенням від 08.09.2011 року
№24336/7/25-0315 залишила без розгляду скаргу
позивача та повернула її.

Судом в судовому засіданні було
встановлено, що фактичною підставою
для винесення податкового
повідомлення-рішення слугували
відображені в акті перевірки
№121/17-№519/17-212/НОМЕР_1 від 25.05.2011 року
висновки відповідача про порушення ч. 1
ст. 203, ст. 215, п. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного
кодексу України №435-ІУ від 16.01.2003 р. в
частині недодержання вимог зазначених
статей в момент вчинення правочинів,
які не спрямовані на реальне настання
правових наслідків; ст. 13, ст. 14 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992
року "Про прибутковий податок з
громадян" заниження податкового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб в сумі 147882,62 грн. за 2-3 кв.
2009 року; відсутність об'єктів, які
підпадають під визначення ст. 3. ст.,4 ст.
7 Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 №168/97-ВР зі змінами
та доповненнями, (в редакції. що діяла
на момент вчинення порушення), ст. 185, ст.
198, Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №27 І5-УІ.

В ході перевірки встановлено, що між
ФО-П ОСОБА_4 та ТОВ «Геокслайн Плюс» (на
момент подання позову стан юридичної
особи припинено) були укладені
договори на поставку товару від 02.06.2009
р. №М-5 (соняшник на суму 54672 грн.), 06.06.2009
р. ( соняшник на суму 103729 грн.), 08.06.2009 р.
№М-12 (соняшник на суму 89190 грн.), від
11.06.2009 р. №М-14 (соняшник на суму 50384 грн.),
від 11.06.2009 р. №М-15 (пшениця на суму 17145
грн.), від 12.06.2009 р. №М-16 (ячмінь на суму
13515 грн.), від 13.06.2009 р. №М-18 (пшениця на
суму 14315 грн.), від 17.06.2009 р. №М-20
(соняшник на суму 148770 грн.), від 19.06.2009 р.
№М-23 (кукурудза на суму 2668 грн.), від
20.06.2009 р. №М-24 (соняшник на суму 91894 грн.),
від 24.06.2009 р. Ж/1-29 (соняшник: на суму 87470
грн.), від 05.08.2009 р. №М-85 (ячмінь на суму
34358,2 грн.), від 06.08 2009 р. №М-86 (ячмінь на
суму 38865,2 грн.), від 10.08.2009 р. №М-91
(пшениця на суму 19754,64 гри.), від 11.08.2009 р.
№М-93 (пшениця на суму 17892 грн.), від 12.08.2009
р. №М-95 (пшениця на суму 35805,6 грн.), від
14.08.2009 р. №М-99 9ячмінь на суму 53494,4 грн.),
від 17.08.2009 р. №М-103 (ячмінь на суму 55005,5
грн.), від 18.08.2009 р. №М-104 (ячмінь на суму
37259,2 грн. ). від 19.08.2009 р. №М-109 (ячмінь на
суму 35959,8 грн.), від 25.08.2009 р. №М-115 (ячмінь
на суму 53.560,1 грн.), від 26.08.2009 р. №М-116
(ячмінь на суму 53158,6 грн.)., від 27.08.2009 р.
№М-118 (пшениця на суму 59144,6 грн.), від
29.08.2009 р. №М-119 (пшениця на суму 18242,7 грн.).

На виконання вищезазначених договорів
ТОВ «Геокслайн Плюс» були виписані
видаткові та податкові накладні на
суму 1183594,48 грн., в т.ч. ПДВ 197265,58 грн.

ФО-П ОСОБА_4 включено вказані накладні
до складу валових витрат та
податкового кредиту з ПДВ у сумі 197265,58
грн.

В ході проведення перевірки ДПІ
зроблено висновки що витрати ФОП
ОСОБА_4 по взаємовідносинам з ТОВ
"Геокслайн Плюс" (придбання
сільськогосподарської продукції) були
понесені за угодами, які в силу ст. 216
Цивільного кодексу України не
створюють юридичних наслідків,
віднесення платником податку таких сум
до складу валових витрат суперечить
вимогам ст. 13, ст. 14 Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 року "Про
прибутковий податок з громадян" в
результаті чого завищено валові
витрати в сумі 985884,1 грн. та занижено
податкове зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі
147882,62 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що
планова документальна виїзна
перевірка з аналогічною метою та
періоди господарювання відносно
відповідача вже проводилася. За її
результатами був складений акт
№887/17-213/267800694 від 20.10.2010 р., в якому
зазначено про порушення господарюючим
суб'єктом п.п.7.2.3. п. 7.2, пп. 7.4.1, п.7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" (занижено податкове
обов'язання з податку на додану
вартість в сумі 8 777,00 грн. за рахунок
завищення податкового кредиту за впень
2009 року, за липень 2009 року). Однак, як
встановлено, взаємовідносин ФО-П
ОСОБА_4 із суб'єктами господарювання,
які припинили діяльність на підставі
рішення суду, або договори, первинні чи
інші документи, які мають ознаки
фіктивності перевіркою виявлено не
було. Звітність ФО-П ОСОБА_4 та ТОВ
«Геокслайн Плюс» до податкової
інспекції розбіжностей не мала.

Судом також встановлено, що
підтвердженням виконання вказаних
вище договорів є документи, які за
своїм змістом, на думку суду,
відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» № 996-ХІУ
від 16 липня 1999 року, отже, визнаються
первинними документами
бухгалтерського обліку та
підтверджують факт виконання
договорів, а саме: податкові накладні,
видаткові накладні, банківські
виписки.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним
законодавством України на сторону
цивільно-правової угоди, яка є
платником податків, не покладено
обов'язку перевірки відповідності
законодавству установчих документів
постачальників товару та дотримання
ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку,
то це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Суд вваж є за необхідним вказати, що
чинне податкове законодавство не
ставить в залежність право позивача на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентом податку
до бюджету. Питання податкового
кредиту поширюється тільки на окремо
взятого платника податків і не ставить
цей факт у залежність від розрахунку з
бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентом за
період перевірки були укладені у
відповідності до норм чинного
законодавства та є такими, що
відповідають всім вимогам, що
встановлюються до даного виду
договорів доки зворотне не буде
доведено в суді. Тому підстав для
висновків щодо нікчемності або
недійсності договору не було.

Чинне законодавство України
встановлює принцип презумпції
правомірності правочину, згідно якого,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Оподаткування доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
податковими органами здійснюється на
підставі: податкових декларацій за
звітний податковий період, які
надаються наростаючим підсумком з
початку року (за квартал, півріччя, три
квартали, рік); матеріалів перевірок
діяльності таких осіб, проведеними
податковими органами; отриманих від
податкових агентів податкових
розрахунків про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
таких платників податків, а також суми
утриманих з них податків за
встановленою формою прибутку
підприємств".

Крім того у відповідності до ст. 1
Закону України "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції", ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23 лютого 2006 року Україна
визнає джерелом права рішення
Європейського суду з прав людини, а
також юрисдикцію цього суду в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Рішення
Європейського суду є частиною
національного законодавства і є
обов'язковими для правозастосування
органами правосуддя.

Європейський суд з прав людини в
ухвалених Рішеннях, а саме у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №
3991/03) Європейський Суд з прав людини у
своєму рішенні від 22 січня 2009 року
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Тобто, проаналізувавши наведені норми
діючого законодавства, дослідивши
надані до справи матеріали, суд
приходить до висновку про неправомірне
винесення вищевказаних податкових
повідомлень - рішень.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

При зазначених обставинах, суд вважає
позовні вимоги позивача правомірними
та такими, що ґрунтуються на положеннях
діючого законодавства, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС
України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Лозівської
об'єднаної державної податкової
інспекції головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ
Харківської області ДПС від 09.06.2011р.
№.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (код НОМЕР_1) сплачений судовий
збір у розмірі 1479 (одну тисячу
чотириста сімдесят дев'ять) 00 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня отримання копії
постанови апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної
інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена
10 червня 2014 року.

Суддя
А.В. Зінченко