Справа № 2а/0270/4123/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

04 червня 2014 року
м. Київ К/9991/80367/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Чумаченко Т.А.,Конюшка
К.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Ладижинської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України у Вінницькій області до
Державної фінансової інспекції у
Вінницькій області про визнання
протиправним та скасування вимоги, за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 3
жовтня 2012 року і ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2012 року Ладижинська виправна
колонія Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області звернулась до суду
з вказаним позовом, у якому просила
визнати протиправними та скасувати
пункти 2,3 вимоги Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області № 04-19/1310
від 14.08.2012.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 3 жовтня
2012 року, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року, позов задоволено. Визнані
протиправними та скасовані пункти 2, 3
вимоги Ладижинської об'єднаної
держаної фінансової інспекції № 04-19/1310
від 14.08.2012.

У касаційній скарзі Державна фінансова
інспекція у Вінницькій області,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що відповідно до плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції
України на ІІ квартал 2012 року і на
підставі направлень № 91, № 90 від 4.05.2012
та № 103 від 14.05.2012, Ладижинською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією проведено ревізію
фінансово - господарської діяльності
Ладижинської виправної колонії № 39 за
період з 1.01.2010 по 01.05.2012, за результатом
якої складено акт № 04-16/113 від 20.07.2012 про
виявлені порушення. Так, у ньому
зафіксовано, що за результатом
проведення ревізії нарахування та
виплати надбавок, доплат до посадових
окладів та тарифних ставок шляхом
співставлення табелів обліку робочого
часу із розрахунково-платіжними
відомостями, особовими картками
виявлено, що протягом періоду з 01.01.2010
по 01.08.2010 вільнонайманим працівникам
Колонії № 39 відповідно до Наказу
державного Департаменту України з
питань виконання покарань «Про
затвердження Інструкції про порядок
виплати процентної надбавки за
безперервну роботу робітникам і
службовцям підприємств, установ,
організацій та навчальних закладів
кримінально-виконавчої системи» № 98
від 24.05.2000 здійснювалось нарахування та
виплата надбавки за безперервну роботу
до тарифних ставок, чим порушені вимоги
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» № 1298 від 30.08.2002, наказу Мінпраці
України «Про умови оплати праці
робітників, зайнятих обслуговуванням
органів виконавчої влади, місцевого
самоврядування та їх виконавчих
органів, органів прокуратури, судів та
інших органів» № 77 від 02.10.1996. Вказане
призвело до зайвого нарахування та
виплати зазначеної надбавки в сумі
25349,09 грн., а отже і зайвого
перерахування бюджетних коштів на
сплату внесків до державних цільових
фондів на суму 7655,42 грн. Зазначено
також, що постановами Кабінету
Міністрів України «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників Державної
кримінально-виконавчої служби» № 1510
від 18.08.1999 та «Про заходи щодо
забезпечення діяльності Державного
Департаменту з питань виконання
покарань» № 653 від 22.04.1999 не
передбачено встановлення надбавки за
безперервну роботу робітникам і
службовцям підприємств, установ,
організацій та навчальних закладів
кримінально-виконавчої системи.
Зазначене порушення призвело до
матеріальної шкоди (збитків) Колонії №
39 на суму 33004,51 грн. Крім того, вказано
про порушення вимог частини 1 статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», пункту 1.3 Порядку складання
фінансової звітності розпорядниками
та одержувачами бюджетних коштів»,
затвердженого наказом Державного
казначейства України № 164 від 25.05.2010 в
частині внесення недостовірних даних
до Звіту про надходження і
використання коштів загального фонду
(форма № 2д), а саме - завищені касові і
фактичні видатки за КЕКВ 1111 «Оплата
праці» та КЕКВ 1120 «Нарахування на
заробітну плату» за 2010 рік на суму 25349,09
грн. та 7655,42 гривень. Внаслідок зайво
нарахованої та виплаченої надбавки за
безперервну роботу вільнонайманим
працівникам, колонією № 39 зайво
нараховано відпускні у загальній сумі
1692,50 грн. та, відповідно, зайво
нараховано та перераховано кошти на
сплату внесків до державних цільових
фондів у сумі 612,92 грн. Вказане призвело
до матеріальної шкоди (збитків),
завданої Колонії № 39, на загальну суму
2305,19 грн. Операції з нарахування
відпускних в бухгалтерському обліку
відображено в меморіальних ордерах № 5
«Зведення розрахункових відомостей із
заробітної плати та стипендій»за 2010
рік по дебету субрахунку 801 «Видатки з
державного бюджету на утримання
установи та інші заходи», кредиту
субрахунку 661 «Розрахунки із
заробітної плати». Внаслідок допущених
порушень у формі «Звіт про виконання
загального фонду кошторису установи»
форма № 2-м касові та фактичні видатки
по КПКВ 6071030 КЕКВ 1111 «Оплата праці»
завищено у 2010 році на суму 1692,50 грн. та
по КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну
плату» 612,92 грн., що є порушенням вимог
частини 1 статті 3 Закону України Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», пункту
1.3 Порядку складання фінансової
звітності розпорядниками та
одержувачами бюджетних коштів»,
затвердженого наказом Державного
казначейства України № 164 від 25.05.2010.

На цій підставі Ладижинською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією відносно позивача прийнято
вимогу № 04-19/1310 від 14.08.2012, пункти 2,3 якої
є спірними у цій справі:

2. Ревізією нарахування та виплати
надбавок та доплат до посадових
окладів та тарифних ставок
встановлено, що в порушення вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 30.08.2002. № 1298 «Про оплату на основі
Єдиної тарифної сітки розрядів і
коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери», наказу Міністерства праці
України від 02.10.1996 № 77 «Про умови оплати
праці робітників, зайнятих
обслуговуванням органів виконавчої
влади, місцевого самоврядування та їх
виконавчих органів, органів
прокуратури, судів та інших органів»,
зайво нараховано та витрачено
зазначеної надбавки в сумі 25349,09 грн.
та відповідно зайво перерахувано
бюджетні кошти на сплату до державних
цільових фондів на суму 7655,42 грн., у
зв'язку з чим необхідно:

- провести претензійно-позовну роботу
щодо повернення виплачених сум коштів.
В іншому випадку стягнути з особи,
винної у проведенні зайвих грошових
виплатах, кошти у сумі 25349,09 грн. у
порядку та розмірах, встановлених
статтями 133-136 Кодексу законів про працю
України;

- провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків
державних цільових фондів та повернути
зайво сплачені кошти в сумі 7655,42 грн.
(зарахувати в рахунок майбутніх
платежів)».

3. Ревізією дотримання законодавства
при нарахуванні та виплаті заробітної
плати працівникам за час відпустки
встановлено, що в порушення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від № 100 від 08.02.1995,
внаслідок зайво нарахованої та
виплаченої надбавки за безперервну
роботу вільнонайманим працівникам,
Колонією зайво нараховано відпускні у
загальній сумі 1692,50 грн., відповідно,
зайво нараховано та перераховано кошти
на сплату внесків до державних
цільових фондів на суму 612,92 грн., у
зв'язку з чим необхідно:

- провести претензійно-позовну роботу
щодо повернення зайво виплачених 1692,50
грн. В іншому випадку стягнути з особи,
винної у зайвих грошових виплатах,
кошти у порядку та розмірі,
встановлених статтями 133-136 Кодексу
законів про працю України;

- провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків
державних цільових фондів та повернути
зайво сплачені кошти в сумі 612,92 грн.
(зарахувати в рахунок майбутніх
платежів)».

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з
наступного.

За змістом статті 3 Закону України «Про
Державну кримінально-виконавчу службу
України», у редакції на час здійснення
перевірки, правовою основою діяльності
Державної кримінально-виконавчої
служби України є Конституція України,
цей та інші закони України, акти
Президента України і Кабінету
Міністрів України, чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
видані відповідно до них
нормативно-правові акти центрального
органу виконавчої влади з питань
виконання покарань.

До персоналу Державної
кримінально-виконавчої служби України,
як визначено у частині 1 статті 14
вказаного Закону, належать особи
рядового і начальницького складу,
спеціалісти, які не мають спеціальних
звань, та інші працівники, які працюють
за трудовими договорами в Державній
кримінально-виконавчій службі України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 534 від 14.07.1993 «Про поліпшення умов
оплати праці працівників установ
виконання покарань, слідчих ізоляторів
Державної кримінально-виконавчої
служби» надано право керівникам
установ виконання покарань, слідчих
ізоляторів Державної
кримінально-виконавчої служби
встановлювати працівникам, які не
мають спеціальних звань рядового і
начальницького складу, посадові оклади
(тарифні ставки) з підвищенням за
особливі умови праці, пов'язані з
роботою із засудженими та особами,
що тримаються у слідчих ізоляторах, в
установах виконання покарань та їх
підприємствах та доручено Державному
департаменту з питань виконання
покарань розробити і затвердити
порядок підвищення посадових окладів
(тарифних ставок) працівників установ
виконання покарань, слідчих ізоляторів
Державної кримінально-виконавчої
служби, які не мають спеціальних звань
рядового і начальницького складу, за
особливі умови праці, пов'язані з
роботою із засудженими та особами, що
тримаються у слідчих ізоляторах.

На виконання зазначених
нормативно-правових актів наказом
Державного департаменту України з
питань виконання покарань № 98 від
24.05.2000 затверджено Інструкцію про
порядок виплати процентної надбавки за
безперервну роботу робітникам і
службовцям підприємств, установ,
організацій та навчальних закладів
кримінально-виконавчої системи, на
підставі якої позивачем проведено
нарахування та виплата надбавок та
доплат до посадових окладів та
тарифних ставок працівникам, який був
чинним у період, який перевірявся.

Наказом Державного Департаменту
України з питань виконання покарань №
175 від 25.05.2010 скасовано попередній наказ
№ 98 від 24.05.2000.

Таким чином у період з 01.01.2010 по 25.05.2010, у
якому проводились нарахування та
виплати надбавок вільнонайманим
працівникам, останній був чинним, а
тому вони були проведені у межах
асигнувань, що виділялись на утримання
органів і підрозділів
кримінально-виконавчої системи та за
рахунок і в межах фондів оплати праці
підприємства.

Проте, судами зазначено про
безпідставне застосування позивачем у
період цих нарахувань з 25.05.2010 по 01.08.2010
вимог наказу № 98 від 24.05.2000, який на цей
час був нечинним.

Однак, зважаючи на те, що спірними
пунктами 2,3 вимоги № 04-19/1310 від 14.08.2012
від Ладижинської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України вимагалось усунути
порушення у загальній сумі за весь
період, який перевірявся, та
встановивши незаконність вимоги лише в
частині, суди дійшли висновку про
наявність підстав для скасування
спірних пунктів у повному обсязі,
оскільки відокремлення сум є
неможливим.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
переглядаючи судові рішення у межах
касаційної скарги згідно з вимогами
статті 220 КАС України, також
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки оскаржувані судові
рішення постановлені з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області -
відхилити, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 3
жовтня 2012 року і ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: