Справа № 826/14706/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р.
К/800/8295/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Бутенка В.І., Рецебуринського Ю.Й.,

за участю секретаря судового засідання
Юрченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 9
жовтня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 січня 2014 року по справі №
826/14706/13а

за позовом ОСОБА_4

до Державної фінансової інспекції
України

Державної фінансової
інспекції в Харківській області

про визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
посаді та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Державної фінансової
інспекції України, Державної
фінансової інспекції в Харківській
області про визнання незаконним та
скасування наказу Державної
фінансової інспекції України від
16 серпня 2013 року № 671-о «Про звільнення
ОСОБА_4.», поновлення ОСОБА_4 на
посаді заступника начальника
Державної фінансової інспекції в
Харківській області, стягнення з
відповідача на користь позивача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 9
жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з
7 березня 2012 року займав посаду
заступника начальника Державної
фінансової інспекції в Харківській
області.

Наказом Державної фінансової
інспекції України від 16 серпня 2013 року
№ 671-о ОСОБА_4 з 16 серпня 2013
року звільнено з посади заступника
начальника Державної фінансової
інспекції в Харківській області на
підставі пункту 3 частини 1 статті 40
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП України) за систематичне
невиконання без поважних причин
службових обов'язків та у зв'язку з
попереднім застосуванням до нього
заходів дисциплінарного стягнення у
вигляді догани.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами вказаний наказ
відповідачем прийнято на підставі
наказів Державної фінансової
інспекції України: від 6
листопада 2012 року № 917-о, від 4 квітня 2013
року № 279-о та від 10 липня 2013 року № 579-о
«Про притягнення до відповідальності»,
якими до позивача було застосовано
дисциплінарні стягнення у вигляді
догани.

Так, наказом Державної фінансової
інспекції України від 6 листопада 2012
року № 917-о «Про притягнення до
відповідальності» позивачу було
оголошено догану за невиконання
доручення Державної фінансової
інспекції України щодо виявлення
випадків безпідставного використання
нафтогазових родовищ, які перебувають
у державній власності, оскільки
відповідно до наказу Держфінінспекції
в Харківській області від 13 серпня 2012
року № 304 «Про розподіл обов'язків між
начальником Держфінінспекції та його
заступниками» ОСОБА_4 координував
роботу відділу інспектування в АПК та
сфері використання природних ресурсів.

Згідно наказу Державної фінансової
інспекції України від 4 квітня 2013 року
№ 279-о за відсутність належного
контролю за проведенням контрольних
заходів за централізованим дорученням
Державної фінансової інспекції
України та зверненнями правоохоронних
органів щодо проведення перевірок
використання бюджетних коштів на
створення в регіонах перинатальних
центрів, незабезпечення повноти
ревізійних дій працівниками
підпорядкованого підрозділу позивачу
оголошено догано

За результатами проведеного Державною
фінансовою інспекцією України
службового розслідування від 27 червня
2013 року № 24-19/04 за неналежне виконання
Правил внутрішнього трудового
розпорядку для працівників
Держфінінспекції в Харківській
області, затверджених наказом
Інспекції від 16 травня 2012 року № 215,
пункту 3 наказу Інспекції від 17 січня 2013
року № 8 та постанови колегії
Держфінінспекції в Харківській
області від 25 лютого 2013 року № 1 наказом
Державної фінансової інспекції
України від 10 липня 2013 року № 579-о
позивачу оголошено догану.

Звільняючи ОСОБА_4, з посади заступника
начальника Державної фінансової
інспекції в Харківській області на
підставі пункту 3 частини 1 статті 40
КЗпП України, Державна фінансова
інспекція України виходила з того, що
позивач за період з листопада 2012 року
по липень 2013 року неодноразово
притягувався до дисциплінарної
відповідальності і знову допустив
дисциплінарний проступок, який полягав
в неналежному виконанні позивачем
вимог наказів Державної фінансової
інспекції в Харківській області від 13
серпня 2012 року № 304, від 11 лютого 2013 року
№ 24 та від 22 липня 2013 року № 165 «Про
розподіл обов'язків між начальником
Держфінінспекції та його
заступниками» щодо здійснення
координації роботи підпорядкованих
структурних підрозділів,
незабезпечення з його боку належного
контролю за проведенням цими
підрозділами контрольних заходів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідач
правомірно звільнив ОСОБА_4 на підставі
пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України
за систематичне невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором і
правилами внутрішнього трудового
розпорядку.

Суд касаційної інстанції такий
висновок судів вважає передчасним, з
огляду на наступне.

Статтею 10 Закону України «Про державну
службу» передбачено основні обов'язки
державних службовців до яких
відносяться забезпечення ефективної
роботи та виконання завдань державних
органів відповідно до їх компетенції,
безпосереднє виконання покладених на
них службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників, сумлінне виконання своїх
службових обов'язків.

Згідно статті 30 зазначеного Закону
серед підстав для припинення державної
служби передбачено, як загальні -
визначені Кодексом законів про працю
України так і спеціальні - визначені
цим Законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
40 КЗпП України трудовий договір може
бути розірвано в разі систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо раніше до нього застосовувалися
заходи дисциплінарного стягнення.

Частиною 2 статті 147 КЗпП України
встановлено, що за кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. Заходами стягнення є догана
і звільнення (частина 1 стаття 147 КЗпП
України).

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
пункті 22 постанови від 6 листопада 1992
року № 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів», у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясовувати, в чому
конкретно проявилося порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за підпунктами 3, 4, 7,
8 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за
пунктом 3 статті 40 КЗпП України суд
повинен з'ясовувати, чи передував
безпосередньо звільненню
дисциплінарний проступок, за який не
застосовувалися інші заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення, та чи можна вважати його
вчинення систематичним невиконанням
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 23 зазначеної
постанови, за передбаченими пунктом 3
частини 1 статті 40 КЗпП України
підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок, вчинений
після застосування до нього
дисциплінарного чи громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку. У
таких випадках враховуються ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або не зняті достроково (статті 151 КЗпП
України), і ті громадські стягнення, які
застосовані до працівника за порушення
трудової дисципліни відповідно до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання наказу
про звільнення не минуло більше одного
року.

Отже, законодавством передбачено, що
підставою для звільнення може бути
лише безпосереднє порушення трудової
дисципліни чи невиконання працівником
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, за наявності застосованого
й такого, що не втратив юридичної сили
за давністю або не знятого заходу
дисциплінарного чи громадського
стягнення, а не фактична наявність
сукупності застосованих заходів
дисциплінарного стягнення.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 про скасування наказу
Державної фінансової інспекції
України від 16 серпня
2013 року № 671-о «Про звільнення ОСОБА_4.»
дійшли висновку, що його прийнято на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України.

Судами не перевірено правомірність
прийняття відповідачем наказів
Державної фінансової інспекції
України: від 6 листопада 2012 року № 917-о,
від 4 квітня 2013 року № 279-о та від 10 липня
2013 року № 579-о «Про притягнення до
відповідальності», які були підставою
для звільнення позивача за
систематичне невиконання без поважних
причин службових обов'язків відповідно
до пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП
України.

Оскільки тільки правомірно накладені
стягнення можуть враховуватись і бути
підставою для звільнення працівника за
пунктом 3 статті 40 КЗпП України, суд,
вирішуючи спір, повинен був з'ясувати,
систематичне невиконання яких саме
трудових обов'язків позивачем
передувало його звільненню.

Відповідно до статті 159 вказаного
Кодексу судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають права встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені попередніми
судовими інстанціями, оскаржувані
судові рішення у справі підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати все вище
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи та прийняти обґрунтоване і
законне судове рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 9 жовтня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім як з підстав, у строк та в
порядку, визначеними статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Бутенко В.І.

Рецебуринський Ю.Й.