Справа № 821/1427/14
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1427/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Івлевій В.О., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Руссу Є.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Херсонській області
про скасування постанови від 14.04.2014 р. №
58 про накладення стягнень,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
(далі по тексту - позивач або ФОП ОСОБА_3)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Херсонській області
(далі по тексту - відповідача) про
скасування постанови від 14.04.2014 р. № 58
про накладення стягнень.

Позивач свою позицію обґрунтовує тим,
що постановою від 14 квітня 2014 року № 58
на позивача накладено штраф у розмірі
348 грн. 40 коп. Зазначену постанову
вважає незаконною та просить її
скасувати, оскільки постанова винесена
на підставі акту перевірки дотримання
вимог законодавства про захист прав
споживачів від 10.12.2013 р. за № 00000495, зі
змісту якого та документів наданих
позивачем вбачається, що спеціалісті
відповідача до перевірки допущено не
було. Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення №00000398
від 10 грудня 2013 року, складеного
відповідачем також встано влено
порушення здійснені позивачем, а саме:
створено перешкоди та не виконано
вимоги працівників відповідача при
проведення перевірки діяльності, також
вказане підтверджується постановою
Суворовського районного суду м. Херсон
від 03.02.2014 року у справі №668/114/14-а також
встановлено правопорушення з боку
ОСОБА_3, яке полягало в недопущенні
спеціалістів інспекції до проведення
перевірки.

Крім того вказує, що 10 грудня 2013 року
(дата проведення перевірки відповіда
чем), позивач знаходився на спрощеній
системі оподаткування та відносився до
платників єдиного податку першої групи
відповідно до вищезазначе них норм
Податкового кодексу України, вів книгу
обліку доходів. Відповідач нарахував
штрафні санкції у розмірі 30% від
відпускної ціни кожної одиниці товару
кінцевому спожи вачу, зазначену на
ярликах до кожної одиниці товару, що
повністю супере чить нормам п. 7 ч. 1 ст. 23
ЗУ "Про захист прав споживачів".

Представник позивача в судовому
засідання позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував. Заперечення
обґрунтовані тим, що 10 грудня 2013 року
головними спеціалістами відповідача
Шабуняєвою О.В. та Паращук H.A., на
підставі скарги споживача ОСОБА_6,
направлення на проведення перевірки №
00000648 від 10.12.2013 року здійснено спробу у
проведенні перевірки на торгівельному
місці НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_3 на території
ринку «Дніпровський» вул.Миру,19 м.
Херсон.

Перед початком перевірки посадові
особи ФОП ОСОБА_3 пред'явили службові
посвідчення, направлення на проведення
перевірки з наданням копії суб'єктові
господарювання, ознайомили зі скаргою
споживача та повідомили про мету
перевірки, про що відмічено в акті
перевірки від 10.12.2013 року № 00000495.

Вибірковим інспектуванням на
непродовольчих товарів, що перебували
в реалізації встановлено відсутність
необхідної, доступної, достовірної,
повної та своєчасної інформації про
товар. На час перевірки не надано
документи про якість та безпеку товару.
Крім того, після телефонної розмови
приватного підприємця зі своїм
адвокатом, спеціалістам інспекції було
повідомлено про подальшу відмову у
допуску до проведення перевірки та
забрано відібраний для інспектування
товар, такі дії вказують на перешкоди
позивачем у проведенні перевірки
якості продукції, а також правил
торговельного та інших видів
обслуговування.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечення підтримала та в
задоволенні позову просила відмовити в
повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, заслухавши пояснення
представника відповідача та оцінивши
наявні докази у їх сукупності, судом
встановлено: відповідно до ст. 5 Закону
України "Про захист прав споживачів",
держава забезпечує споживачам захист
їх прав, надає можливість вільного
вибору продукції, здобуття знань і
кваліфікації, необхідних для прийняття
самостійних рішень під час придбання
та використання продукції відповідно
до їх потреб, і гарантує придбання або
одержання продукції іншими законними
способами в обсязі, що забезпечує
рівень споживання, достатній для
підтримання здоров'я і
життєдіяльності.

Статтею 26 Закону України "Про захист
прав споживачів" передбачено, що
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право:
давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначені Законом України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі по
тексту - Закон № 877-V) .

Інспекцією з питань захисту прав
споживачів на підставі скарги
споживача ОСОБА_6 (Ч-567), листа з
Херсонської обласної державної
адміністрації від 29 листопада 2013 року
№ Ч-638 та згоди Держспоживінспекції
здійснено спробу у проведенні
перевірки на торгівельному місці
НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_3 на території ринку
"Дніпровський" по вул. Миру, 19, м. Херсон.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 6
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" № 877-V,
підставами для проведення
позапланових заходів є звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального
органу виконавчої влади на його
проведення.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 877-V, для
здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який
має містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою (ч. 2
ст. 7 Закону № 877-V).

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 7 Закону № 877-V, перед
початком здійснення заходу посадові
особи органу державного нагляду
(контролю) зобов'язані пред'явити
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі посвідчення
(направлення) та службове посвідчення,
що засвідчує посадову особу органу
державного нагляду (контролю), і
надати суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення).

Судом встановлено, що 06 грудня 2012 року
відповідачем отримано згоду на
проведення позапланових заходів зі
здійснення державного контролю
Держспоживінспекції в Херсонській
області Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів від №
01/7/11698 2013, видано наказ про проведення
перевірки № 176 від 10 грудня 2013 року та
оформлено направлення на проведення
перевірки №00000648 від 10.12.2013 р.

З огляду на матеріали справи, суд
приходить до висновку, що
представниками відповідача перед
початком проведення перевірки
позивачу надавались для ознайомлення
наказ та направлення на проведення
перевірки.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що перед перевіркою
документи не надались, оскільки жодних
доказів на підтвердження цього не
надано.

Також судом встановлено, що
результатами перевірки складено акт
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів № 00000495 від 10
грудня 2014 року, відповідно до якого
зафіксовані порушення вимог чинного
законодавства.

Згідно з п. 2.5 Порядку проведення
перевірки суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого Наказом
Міністерства економічного розвитку та
торгівлі України від 07.03.2012 року № 10,
створення перешкод посадовим особам у
проведенні перевірки якості продукції
та правил торговельного та інших видів
обслуговування складається
відповідний акт, в якому фіксується
факт створення перешкод у проведенні
перевірки.

За результатами перевірки посадовими
особами відповідача складено протокол
№ 00000398 про адміністративне
правопорушення від 10.12.2013 р. щодо ФОП
ОСОБА_3 та за результатами його
розгляду винесено постанову по справі
про адміністративне правопорушення №
424 від 23 грудня 2013 року, якою на позивача
накладено штраф у розмірі 85 грн.

Крім того, позивачем створено
перешкоди та невиконанні вимоги
посадових осіб виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів про
проведення перевірки діяльності по
продажу товарів.

14 квітня 2014 року відповідачем
прийнято Постанову про накладення
стягнень передбачених статтею 23
Закону України "Про захист прав
споживачів", якою накладено на позивача
штраф у розмірі 348, 40 грн.

Статтею 15 Закону України "Про захист
прав споживачів" передбачено, що
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.
Інформація про продукцію повинна
містити: 1) назву товару, найменування
або відтворення знака для товарів і
послуг, за якими вони реалізуються; 2)
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; 3) дані про
основні властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт; 4)
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; 5)
позначку про наявність або відсутність
у складі продуктів харчування
генетично модифікованих компонентів; 6)
дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції; 6-1) виробник
(продавець) у разі виявлення
недостовірної інформації про
продукцію (якщо вона не шкодить життю,
здоров'ю або майну споживача) протягом
тижня вилучає цю продукцію з продажу та
приводить інформацію про неї до
відповідності; 7) дату виготовлення; 8)
відомості про умови зберігання; 9)
гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця); 10) правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; 11) строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; 12) найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Судом встановлено, спеціалістами
відповідача перед початком перевірки
було відібрано товар у позивача для
перевірки його на відповідність
вимогам нормативних документів..
Позивач через деякий час відібрав
товар у працівників відповідача та не
допустила їх до подальшої перевірки.
Вказане підтверджується актом
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів № 0000049.

Суд не приймає до уваги твердження
представника позивача, що посадових
осіб взагалі не було допущено до
перевірки, оскільки вказане не знайшло
свого відображення в матеріалах
справи.

Щодо розрахунку штрафних санкцій суд
зазначає, що відповідно п. 8 ч. 1 ст. 23
Закону України "Про захист прав
споживачів", у разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть
відповідальність за створення
перешкод службовим особам
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, та структурного підрозділу
з питань захисту прав споживачів
органу місцевого самоврядування у
проведенні перевірки якості продукції,
а також правил торговельного та інших
видів обслуговування - у розмірі від
одного до десяти відсотків вартості
реалізованої продукції за попередній
календарний місяць, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України " Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", невиконання приписів,
розпоряджень або інших розпорядчих
документів щодо усунення порушень
вимог законодавства, виявлених під час
здійснення заходу державного нагляду
(контролю), тягне за собою
застосування до суб'єкта
господарювання штрафних санкцій у
порядку, встановленому законом.

Крім того, позивачем зазначено, що ним
не було надано документів, які
підтверджують вартість отриманої від
реалізації продукції.

Так, відповідно до п. 296.1.1. ст. 296
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку першої і другої груп та
платники єдиного податку третьої та
п'ятої групи, які не є платниками
податку на додану вартість, ведуть
книгу обліку доходів шляхом щоденного,
за підсумками робочого дня,
відображення отриманих доходів.

Отже, ведення лише книги обліку доходів
не є підставою для повного звільненням
позивача як суб'єкта господарювання
від обов'язкового обліку доходів або
доходів і витрат, а відповідно - і
звільнення від зберігання первинних
документів з урахуванням яких
здійснюється розрахунок
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених п.7 ч.1 ст. 23 Закону
України "Про захист прав споживачів".

Отже, суд не приймає доводи
представника позивача щодо невірного
розрахунку штрафних санкцій, оскільки
приходить до висновку, що відповідач
правомірно виходив з вартості товару.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Суд з дотриманням вимог ст.ст.69,70,86 КАС
України дослідивши надані сторонами
докази, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Оцінивши докази, які є у
справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Врахувавши положення ч.2 ст.71 КАС
України особливістю провадження в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень є те, що обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Суд, приходить до висновку, що в даному
випадку відповідач довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, узагальнюючи викладене
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Окрім того, правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору визначає
Закон України "Про судовий збір" від
08.07.2011 р., № 3674-VI (далі - Закон №3674) зі
змінами, внесеними згідно Закону № 590-VII
від 19.09.2013 р.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 Закону №
3674 ставка збору подання позову
майнового характеру складає 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1, 5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше чотирьох розмірів
мінімальних заробітних плат.

Позивачем при поданні
адміністративного позову сплачено 10 %
судовий збір за подання позову
майнового характеру.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС
України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) решту судового збору за
подання адміністративного позову у
розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок
чотири) грн. 30 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 30 травня 2014 р.

Суддя
Василяка
Д.К.

кат. 5.1.2