Справа № 808/2774/14
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Справа № 808/2774/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Нечипуренка О.М., за
участю секретаря Петрусь Д.К.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали адміністративної
справи

за позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АвтоЗАЗСилует"

до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 28.01.2014 №
-22-11,-

за участі представників сторін:

від позивача - Дондік Г.П. (довіреність
№9 від 12.05.2014)

від відповідача - Міщенко О.В.
(довіреність № 83 від 14.01.2014)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суд надійшла
позовна заява Товариства з обмеженою
відповідальністю "АвтоЗАЗСилует" до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
28.01.2014 № -22-11, яким позивачу
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
12868,00 грн. та застосовано штрафні
санкції у сумі 6434,00 грн.

Ухвалою суду від 25.04.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
№808/2774/14, закінчено підготовче
провадження та призначений судовий
розгляд справи на 14.05.2014.

У судовому засіданні представник
позивач позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив його
задовольнити. В обґрунтування
заявлених вимог представник позивача
зазначив, що відповідно до вимог п.201.10
ст.201 ПКУ, ТОВ "Автозазсилует" в межах
строку передбаченого вищевказаною
статтею, до ДПІ в Жовтневому районі м.
Запоріжжя було подано Додаток 8 до
податкової декларації з податку на
додану вартість - заяву про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушенням ним порядку
заповнення таабо порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних
(Д8), в якій заявлено про порушення
продавцем товару порядку заповнення
податкових накладних - №617751 від 29.11.2013 в
сумі (без ПДВ) 64338,60грн., ПДВ - 12667,72грн. як
незареєстрованої в ЄРПН.

До заяви додано копії накладної №617751
від 29.11.2013 та податкової накладної №317751
від 29.11.2013, тобто первинних документів,
складених відповідно до Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", що підтверджують
факт отримання таких товарів/послуг.

Відповідно до вимог ПК України подання
вищевказаної заяви є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту.

Таким чином, висновки щодо порушення
п.201.10. ст. 201 ПКУ з боку позивача
зроблені всупереч нормам діючого
законодавства, а відтак - є незаконними.

Зважаючи на викладене, просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав, викладених у
письмових запереченнях на позов та
додаткових поясненнях.

Зокрема, пояснив, що при перевірці були
виявлені певні недоліки під час
співставлення податкових накладних
наданих до перевірки та реєстрах
отриманих та виданих податкових
накладних по взаємовідносинам з
Артемівським учбово-виробничим
підприємством Українського товариства
глухих, а саме: до складу податкового
кредиту за листопад 2013року позивачем
включено податкову накладну № 617751 від
29.11.2013 на загальну суму 77 206,32 грн. (в т.ч.
сума ПДВ 12867,72грн.), яка не зареєстрована
в Єдиному реєстрі податкових
накладних.

У зв'язку із чим, ТОВ "АВТОЗАЗСИЛУЕТ", в
порушення вимог Податкового кодексу
України, безпідставно віднесено до
складу податкового кредиту листопада
2013р. суму ПДВ у розмірі 12 867,72 грн.

Таким чином, висновки викладені у акті
перевірки є правомірними, відповідають
вимогам чинного податкового
законодавства, та є підставою для
винесення відповідного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у
судовому засіданні здійснювалось
повне фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу "Камертон".

Відповідно до ст.160 КАС України, 14.05.2014
сторонам проголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
оголошено про час виготовлення
постанови у повному обсязі.

Проаналізувавши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, суд вважає,
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Підставами для визнання незаконними
(нечинними) актів в судовому порядку є
невідповідність їх вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
фізичної особи, підприємства чи
організації - позивача у справі.

Як свідчать матеріали справи,
Камеральною перевіркою даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ТОВ
"АвтоЗАЗСилует" встановлено порушення
позивачем пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету по контрагенту Артемівському
учбово-виробничому підприємству
товариства глухих за період листопад
2013 р. на суму 12868 грн.

За результатами перевірки складено Акт
від 13.01.2014 року № 7/08-26-22-11/23792883.

Перевіркою встановлено, що позивачем
подано до ДПІ у Жовтневому районі м.
Запоріжжя податкову декларацію з
податку на додану вартість листопад
2013р. (вх. № від 19.12.2013р.) із
Додатком 1 (вх. № від 19.12.2013р.) та
Додатком 5 (вх. № від 19.12.2013р.) та
реєстром отриманих та виданих
податкових накладних за листопад 2013р.
(вх. № від 19.12.2013р.)

При цьому до складу податкового
кредиту за листопад 2013р. позивачем
включено податкову накладну № 617751 від
29.11.2013р. на загальну суму 77 206,32 грн. (в
т.ч. сума ПДВ 12867,72грн.), виписану
постачальником Артемівським
учбово-виробничим підприємством
Українського товариства глухих, яка не
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

За результатами розгляду матеріалів
перевірки, податковим органом винесено
податкове повідомлення-рішення від
28.01.2014 №-22-11, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість на суму
12868,00грн. та нараховано штрафні санкції
в сумі 6434,00грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим
повідомленням-рішення, позивач
оскаржив його до суду.

Враховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає висновки
акту перевірки, на підставі якого
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, обґрунтованим, у
зв'язку з чим приходить до висновку, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення винесено у
відповідності та на виконання приписів
чинного законодавства,виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 14.1.181, п. 14.1.18
Податкового кодексу України (далі ПКУ)
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 98 ПК України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст.201 цього
Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПКУ платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПКУ податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 ст.201 ПКУ встановлено, що
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст.201 ПКУ
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу

Із матеріалів справи вбачається, що у
перевіряємий період постачальником
ТОВ "АВТОЗАЗСИЛУЕТ" було Артемівське
учбово-виробниче підприємство
Українського товариства глухих.

Як зазначено у акті перевірки та
підтверджено в ході судового
розгляду, позивачем подано до ДПІ у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
податкову декларацію з податку на
додану вартість листопад 2013р. (вх. №
від 19.12.2013) із Додатком 1 (вх. №
від 19.12.2013) та Додатком 5 (вх. №
від 19.12.2013) та реєстром отриманих
та виданих податкових накладних за
листопад 2013р. (вх. № від 19.12.2013)

При цьому до складу податкового
кредиту за листопад 2013р. позивачем
включено податкову накладну № 617751 від
29.11.2013 на загальну суму 77 206,32 грн. (в т.ч.
сума ПДВ 12867,72грн.), виписану
постачальником Артемівським
учбово-виробничим підприємством
Українського товариства глухих яка не
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Згідно статті 201 Податкового Кодексу
України встановлено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до додаткової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум додатку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких товарів,
послуг або копії первинних документів,
складених відповідно до Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", що підтверджують
факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно п.5 постанови Кабінету Міністрів
України від 29.12.2010 №1246 "Про
затвердження Порядку ведення Єдиного
реєстру податкових накладних"
встановлено, що продавець складає
податкову накладну та/або розрахунок
коригування у форматі (відповідно до
стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, з використанням
спеціалізованого програмного
забезпечення.

Згідно п.8 постанови №1246: "Для
підтвердження прийняття податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до реєстрації продавцю
видається квитанція в електронній
формі у текстовому форматі, у якій
зазначаються реквізити зазначених
документів, відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, результати
перевірки електронного цифрового
підпису, інформація про продавця, дата
та час прийняття, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова накладна та/або розрахунок
коригування. Квитанція, на яку
накладається електронний цифровий
підпис Державної податкової служби,
підлягає шифруванню та надсилається
продавцеві засобами
телекомунікаційного зв'язку. Примірник
квитанції в електронній формі
зберігається в Державній податковій
службі."

Відповідно до п. 201.6 Податкового
Кодексу України встановлено, що органи
державної податкової служби за даними
реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

На виконання вказаних приписів чинного
законодавства, податковим органом
26.12.2013 на адресу ТОВ "Автозазсилует"
направлено запит № 6095/10/08-26-22-11 від
26.12.2013 про надання інформації та
документального підтвердження щодо
включення до податкового кредиту у
листопаді 2013р. сум ПДВ по податковій
накладній № 617751 від 29.11.2013 виданої
продавцем Артемівським
учбово-виробничим підприємством
Українського товариства глухих.

Листом від 08.01.2014 позивачем надано
пояснення з копіями документів № 3 від
08.01.2014, відповідно якого зазначено, що у
листопаді 2013р. згідно Договору підряду
№ 24/10/13 від 24.10.2013 Артемівське
учбове-виробниче підприємство
Українського товариства глухих
виконало роботи по пошиттю робочого
одягу, готова продукція була отримана
від постачальника Артемівське
учбово-виробниче підприємство
Українського товариства глухих, про що
свідчить видаткова накладна № 617751 від
29.11.2013 та податкова накладна № 617751 від
29.11.2013 на суму 77206,32 грн. у т.ч. ПДВ 12867,72
грн. з позначенням про включення до
ЄРПН.

Однак, як встановлено судом, позивачем
не була проведена перевірка реєстрації
у ЄРПН зазначеної податкової
накладної, яка включена до декларації
по ПДВ за листопад 2013 року.

Як свідчать матеріали справи, позивач
не скористався і своїм правом, наданим
п. 201.6 ПК щодо уточнення податкових
зобов'язань у 10 денний термін після
отримання листа ДПІ щодо наявності
розбіжностей у реєстрі.

Посилання позивача на уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок від 13.01.2014 № та від 15.01.2014
№ , як на доказ виправлення
податкової звітності, суд оцінює
критично, оскільки відповідно до
листів позивача від 21.01.2014 № 10 та № 6 від
15.01.2014 останні були визнані недійсними.

Додаток 8 - заяву про відмову
постачальника надати податкову
накладну був поданий позивачем 20.01.2014
вже після проведення камеральної
перевірки, результати якої оформлені
актом від 13.01.2014 № 7/08-26-22-11/23792883 та
поданий до податкової декларації з ПДВ
за грудень 2013 року, тобто за інший
податковий період, тоді як п. 201.10 ст. 201
ПКУ передбачається, що покупець таких
товарів/послуг має право додати до
податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового
Кодексу України встановлено, що у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці 2 п. 44.7 цієї
статті платник податків не надає
посадовим особам органу державної
податкової служби, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника на час складення такої
звітності.

Крім того, нормами п. 50.2 ст. 50
Податкового Кодексу України
передбачено, що платник податків під
час проведення документальних
планових та позапланових виїзних
перевірок не має права подавати
уточнюючі розрахунки до поданих ним
раніше податкових декларацій за
будь-який звітний (податковий) період з
відповідного податку і збору, який
перевіряється контролюючим органом.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України встановлено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього розділу).

Таким чином, оскільки на час проведення
перевірки встановлено відсутність
факту реєстрації в Єдиному реєстрі
податкової накладної № 617751 від 29.11.2013
на суму ПДВ 12 867,72 грн., виписаної
Артемівським учбово-виробничим
підприємством Українського товариства
глухих, та враховуючі, що позивачем не
надано уточнення податкових
зобов'язань у 10 денний термін після
отримання листа ДПІ щодо наявності
розбіжностей у реєстрі, позивачем в
порушення п.201.10 ст.201 Податкового
Кодексу України безпідставно
віднесено до складу податкового
кредиту листопада 2013р. сум ПДВ по
податковій накладній №617751 від 29.11.2013 на
суму ПДВ 12 867,72 грн.

Отже, доказами у їх сукупності
підтверджується правомірність
нарахування податковим органом
податку на додану вартість позивачу.

За результатом розгляду справи, суд
вважає спірне податкове
повідомлення-рішення прийняте у
відповідності та на виконання норм
чинного законодавства України.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що підстави для скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відсутні.

Судовій збір, сплачений позивачем, до
відшкодування не присуджується.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 94, 158, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167, КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АвтоЗАЗСилует" до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 28.01.2014 №
-22-11, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 12868,00 грн. та
застосовано штрафні санкції у сумі
6434,00 грн. відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Постанова в повному обсязі у
відповідності до вимог ст. 160 КАС
України оформлена і підписана 10.06.2014.

Суддя
О.М. Нечипуренко