Справа № 804/1415/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р. Справа № 804/1415/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еталон
Пак» до Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак» до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення від 23.12.2013 №
, за яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 122845,50 грн., з яких 81897,00
грн. - за основним платежем, 40948, 50 грн. -
за штрафними санкціями.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак» до
податкового кредиту за вересень 2013
року включені податкові накладні,
виписані у червні 2013 року, а саме: № 1234
від 30.06.2013 на суму ПДВ 70499,00 грн. та № 1253
від 30.06.2013 на суму ПДВ 11397,40 грн. Вказані
податкові накладні не зареєстровані
постачальником в Єдиному реєстрі
податкових накладних, тому разом з
декларацією з податку на додану
вартість за вересень 2013 року
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак» було
подано заяву про порушення
постачальником вимог податкового
законодавства (додаток № 8 до
декларації з ПДВ) та додано до неї
первинні документи, на підтвердження
реальності господарських операцій
(податкові накладні, витяг з Єдиного
реєстру податкових накладних, договір
оренди приміщень з додатками, акти
здачі-приймання виконаних робіт, копію
поштового конверта з відбитком
штемпелю поштового відділення про
отримання). З урахуванням наведеного та
враховуючи положення статті 198
Податкового кодексу України,
відповідно до яких право на віднесення
сум податку до податкового кредиту на
підставі податкової накладної
зберігається за платником податку
протягом 365 календарних днів з дати
складання податкової накладної,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак» на
законних підставах включило до складу
податкового кредиту декларації з ПДВ
за вересень 2013 року податкові накладні
за червень 2013 року та не занижувало
суми податкових зобов'язань з податку
на додану вартість, заявлені у
податковій декларації за вересень 2013
року. За таких обставин, податкове
повідомлення-рішення
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 23.12.2013
№ є таким, що не відповідає
вимогам чинного податкового
законодавства та підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10.02.2014
відкрито провадження у справі № 804/1415/14.

Відповідач заперечив проти заявленого
адміністративного позову з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позовну заяву. Відповідач зазначив, що
за результатами камеральної перевірки
податкової звітності з податку на
додану вартість Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак» за
вересень 2013 року було встановлено, що
підприємством позивача включено до
складу податкового кредиту за вересень
2013 року податкові накладні, виписані
Товариством з обмеженою
відповідальністю промислове
підприємство «ЗІП» у червні 2013 року, а
саме: № 1234 від 30.06.2013 на загальну суму
422995,20 грн. (в т.ч. ПДВ 70499,20 грн.) та № 1253
від 30.06.2013 на суму 68384,40 грн. (в т.ч. ПДВ
11397,40 грн.). Вказані накладні не
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Скарга на
постачальника про порушення порядку
реєстрації податкових накладних від
30.06.2013 № 1234 та № 1253, подана позивачем
несвоєчасно, а саме: не у відповідному
звітному періоді, який становить один
календарний місяць. За таких обставин,
відповідач зазначив, що покупець -
платник ПДВ, у разі отримання у
звітному періоді із запізненням
податкової накладної, виписаної з
порушенням порядку її заповнення, у
тому числі податкової накладної, яка
підлягала реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних, але не була
зареєстрована, позбавлений права
подати заяву зі скаргою на
постачальника. Таким чином,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак»
завищено податковий кредит у вересні
2013 року на суму 81897,00 грн. За таких
обставин, оскаржуване податкове
повідомлення - рішення від 23.12.2013 №
відповідає вимогам чинного
законодавства, а тому у суду відсутні
підстави для його скасування.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити адміністративний
позов повністю та надав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності в порядку письмового
провадження.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак» (далі -
ТОВ « Еталон Пак»), зареєстроване
Виконавчим комітетом
Дніпродзержинської міської ради
Дніпропетровської області 18.01.2010, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичною особи
Серія А01 №236453 та витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців Серія АБ №
221962, складеного станом на 07.12.2012,
належним чином засвідчені копії яких
містяться в матеріалах справи.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак»
перебуває на обліку у
Дніпродзержинській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, ТОВ «Еталон Пак» є орендарем
приміщень на підставі договору оренди
приміщень від 01.01.2012 № 136 та орендарем
обладнання на підставі договору оренди
майна від 01.01.2012 № 131, укладених з
Товариством з обмеженою
відповідальністю промислове
підприємство «ЗІП».

Позивачем та орендодавцем складені та
підписані у червні 2013 року наступні
акти здачі-приймання виконаних робіт
(наданих послуг): оренди приміщень №
РН-0003510 від 30.06.2013 на суму 68384,40 грн. (в т.ч.
ПДВ 11397,40 грн.) та оренди обладнання №
РН-0003502 від 30.06.2013 на суму 422995,20 грн. (в
т.ч. ПДВ 70499,20 грн.).

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Еталон
Пак» отримало поштою 27.09.2013, що
підтверджується відбитком штемпелю на
поштовому конверті, від Товариства з
обмеженою відповідальністю промислове
підприємство «ЗІП» податкові накладні
за червень 2013 року: № 1234 від 30.06.2013 на
суму 422995,20 грн. (в т.ч. ПДВ 70499,20 грн.) та №
1253 від 30.06.2013 на суму 68384,40 грн. (в т.ч. ПДВ
11397,40 грн.).

Як встановлено положеннями п 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

З огляду на те, що податкові накладні
від контрагента - Товариства з
обмеженою відповідальністю промислове
підприємство «ЗІП» № 1234 від 30.06.2013 та №
1253 від 30.06.2013 були отримані позивачем
лише у вересні 2013 року, то, відповідно,
ним (позивачем) було включено суми ПДВ
за вказаними накладними до складу
податкового кредиту саме у вересні 2013
року.

Проте, всупереч нормам податкового
законодавства, означені податкові
накладні не були зареєстровані
постачальником в Єдиному реєстрі
податкових накладних, як це
передбачено приписами п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України.

Тому, з урахуванням вказаного факту,
оскільки позивачем суми ПДВ за
вказаними накладними віднесено до
податкового кредиту у вересні 2013 року,
то разом з податковою декларацією з ПДВ
за вересень 2013 року, ним (позивачем)
подано і заяву про відмову
постачальника надати податкову
накладну (додаток 8 до податкової
декларації з податку на додану
вартість), із зазначенням про порушення
постачальником порядку реєстрації
податкових накладних в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Судом встановлено, що відповідачем
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ТОВ
«Еталон Пак» () за
вересень 2013 року, за результатами якої
складено акт від 03.12.2013
№1594/137/04-03-22-04-10/36825967.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Еталон
Пак» допущено порушення, яке полягає у
заниженні суми податкових зобов'язань,
заявлених у податковій декларації з
ПДВ за вересень 2013 року на суму 81897,00
грн. На думку податкового органу, таке
порушення виникло у зв'язку з тим, що
позивачем включено до складу
податкового кредиту за вересень 2013
року суми ПДВ, на підставі податкових
накладних: № 1234 від 30.06.2013 на суму 422995,20
грн. (в т.ч. ПДВ 70499,20 грн.) та № 1253 від
30.06.2013 на суму 68384,40 грн. (в т.ч. ПДВ 11397,40
грн.), виписаних Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Промислове підприємство «ЗІП», та
додано до податкової декларації з
податку на додану вартість скаргу на
постачальника в іншому періоді ніж той,
в якому виписані податкові накладні.

На підставі акту перевірки від 03.12.2013 №
1594/137/04-03-22-04-10/36825967, Дніпродзержинською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області винесено податкове
повідомлення-рішення від 23.12.2013 №
(форма «Р»), за яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на суму
122845,50 грн., з яких 81897,00 грн. - за основним
платежем, 40948, 50 грн. - за штрафними
санкціями.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового
кодексу України податкова декларація,
розрахунок - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.
Додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 201.1, 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну. Податкова накладна
є податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Зі змісту пункту 11 підрозділу 2
«Перехідних положень» Податкового
кодексу України випливає, що
реєстрація податкових накладних
платниками податку на додану вартість -
продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних є обов'язковою,
якщо сума ПДВ в них перевищує 10000 грн.

Згідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4
Податкового кодексу України податкове
законодавство України ґрунтується,
зокрема, на принципі презумпції
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового
кодексу України у разі коли норма цього
Кодексу чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі цього
Кодексу, або коли норми різних
законодавчих нормативно-правових
актів, або коли норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом,
у їх сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено та сторонами не
заперечується, що позивачем в
податковій декларації за вересень 2013
року до складу податкового кредиту
включено суми ПДВ на підставі
податкових накладних, виписаних в
червні 2013 року: № 1234 від 30.06.2013 та №1253
від 30.06.2013, які не зареєстровані
постачальником - Товариством з
обмеженою відповідальністю промислове
підприємство «ЗІП» в Єдиному реєстрі
податкових накладних. При цьому,
підприємством позивача податковому
органу подавалися первинні документи,
на підтвердження здійснення
господарських операцій, письмові
пояснення та додаток 8 до податкової
декларації з податку на додану
вартість, із зазначенням про порушення
постачальником порядку реєстрації
податкових накладних в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відповідно до положень п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України у випадку
відсутності реєстрації податкової
накладної в Єдиному реєстрі податкових
накладних, покупець має право
звернутися зі скаргою на такого
постачальника, що є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту.

Підставою для відображення в
податкових деклараціях сум
податкового кредиту є проведені таким
платником господарські операції,
підтверджені відповідними первинними
документами.

Реальність здійснення господарських
операцій позивача з контрагентом -
Товариством з обмеженою
відповідальністю промислове
підприємство «ЗІП», яким видані
податкові накладні № 1234 від 30.06.2013 та №
1253 від 30.06.2013, не ставиться під сумнів
податковим органом.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивачем після отримання від
постачальника податкових накладних
дотримані вимоги чинного
законодавства щодо включення сум
податку до податкового кредиту
протягом 365 календарних днів з дати
складання податкової накладної та щодо
звернення зі скаргою на постачальника,
який порушив правила реєстрації
податкових накладних в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку, що податкове
повідомлення-рішення
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 23.12.2013 №
не відповідає вимогам п. п. 1, 3 ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Таким чином, позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю «Еталон
Пак» є обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскаржуване
повідомлення-рішення
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 23.12.2013 №
є таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова або службова особа), тому
судові витрати в розмірі 245,69 грн.
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «Еталон
Пак».

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 72, 86, 94, 158-163,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еталон
Пак» до Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання нечинним податкового
повідомлення -рішення від 23.12.2013 №
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 23.12.2013 №
(форма «Р»).

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еталон Пак» судові
витрати з оплати судового збору в
розмірі 245 (двісті сорок п'ять ) грн. 69
коп.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В.
Царікова