Справа № К/9991/74649/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/74649/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого судді - Черпіцької
Л.Т.Суддів -Розваляєвої Т.С. Маслія В.І.
розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справуза
касаційною скаргоюОСОБА_4напостанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.10.2011р.у
справі№ 2а-326/2011за позовомОСОБА_5
доВиконавчого комітету Львівської
міської радитреті особиОСОБА_4
проскасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про
скасування рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради № 1049
від 15.10.2004 року «Про надання дозволу
громадянам, організаціям на
використання власних квартир як
нежитлових».

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він є мешканцем
квартири НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1. В
березні 2008 року він дізнався, що
власниця квартири НОМЕР_2 ОСОБА_4
отримала рішення відповідача від 15.10.2004
року за №1049, яким їй було дозволено
незаконно перевести житлове
приміщення, яке є в хорошому
санітарному і технічному стані в
нежитловий фонд. Згідно оскаржуваного
рішення третя особа житлове приміщення
перебудовує в магазин з порушенням
вимог чинного законодавства.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 01.04.2011р. в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.10.2011р.
постанову Галицького районного суду м.
Львова від 01.04.2011р. скасовано та
прийнято нове рішення, яким позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради №1049 від 15.10.2004 року «Про
надання дозволу громадянам,
організаціям на використання власних
квартир як нежитлових» в частині
надання дозволу на використання гр.
ОСОБА_4 власної квартири, що по АДРЕСА_1
кв.НОМЕР_2 у м. Львові, як нежитлової під
влаштування об'єкту торгівлі. В решті
позовних вимог відмовлено.

На постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.10.2011р.
надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про її скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що спірне рішення є
індивідуальним актом, яке стосуються
виключно осіб, які в ньому перелічені.
Позивач не перебуває в цьому переліку,
а тому у нього відсутні підстави для
оскарження спірного рішення. Вказане
рішення не визначає, які
перепланування чи реконструкцію слід
зробити власникам квартир, це рішення
не є дозволом на виконання будівельних
робіт і не надає дозволу на проведення
торгівельної діяльності.

Натомість суд апеляційної інстанції
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги вмотивував свої висновки тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції,
враховуючи наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_4 згідно договору
купівлі-продажу квартири від 10.08.2004р. є
єдиним власником квартири НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1. Право власності зареєстроване
в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про, що свідчить
Витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно.

ОСОБА_4 звернулась з заявою від 28.09.2004р.
до Львівської міської ради про надання
дозволу на використання належної їй
квартири як нежитлової, для подальшого
влаштування об'єкта торгівлі.

Рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради № 1049 від
15.10.2004р.

«Про надання дозволу громадянам,
організаціям на використання власних
квартир як

нежитлових», виконавчий комітет
вирішив дозволити використання
власних квартир

як нежитлових ОСОБА_4, приміщень
квартири НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1, заг.
пл. 53,3 кв.м., під влаштування об'єкту
торгівлі (п. 1.12).

Відповідно до Постанови Ради міністрів
Української РСР від 26.04.1984р. №189
затверджено Положення про порядок
обстеження жилих будинків з метою
встановлення їх відповідності
санітарним та технічним вимогам та
визнання жилих будинків , жилих
приміщень непридатними для проживання
(далі-Положення).

Згідно п. 1 Положення жилі будинки
державного і громадського житлового
фонду підлягають плановому суцільному
обстеженню з метою встановлення їх
відповідності санітарним та технічним
вимогам.

Колегія суддів зазначає, що
оскаржуване рішення було прийнято без
суцільного обстеження з метою
встановлення їх відповідності
санітарним та технічним вимогам.

Відповідно до рішення Галицького
районного суду м.Львова від 13.12.2010 року,
яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 03.03.2011 року, зобов'язано ОСОБА_4 у
будинку АДРЕСА_1, цегляну стінку на
сходовій клітці загального
користування із сторони центрального
входу привести до попереднього стану
шляхом демонтажу; головний фасад
будинку привести до попереднього стану
шляхом замурування віконних і дверних
прорізів; розмурувати і привести до
попереднього стану згідно
поверхневого плану від 17.11.1948 року
замурований віконний та дверний отвір
із сторони дворового фасаду,
замурувати дверний отвір, який
виходить з магазину-салону на
центральний вхід загального
користування, встановити вікна з порід
твердого дерева згідно встановлених
розмірів; заборонити ОСОБА_4
будівництво магазину-салону по АДРЕСА_1
на підставі проектної документації
розробленої ДПВІ НДІ
«Проектреконструкція» та погодженої
головним архітектором 05.10.2006 року.

Інспекція ДАБК у Львівській області
встановила, що будинок АДРЕСА_1
знаходиться в зоні архітектурних
пам'яток є цінною забудовою, 1898 р., а
також знаходиться в зоні історичного
ареала, що згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 13.03.2002. №318 "Про
затвердження порядку меж режимів
використання історичного ареала і
обмеження господарської діяльності на
території історичних ареалів
населених міст" згідно п.7,15,16
заборонено будівництво без висновків
Держкомбуду і міністерства культури
(лист від 22.09.2008р.).

Міністерство регіонального розвитку
та будівництва України Українське
регіонально спеціалізоване
науковореставраційний інститут
"Укрзахідпроектреставрація" фахівці
якого в своєму листі від 29.08.08р. №361
зробили висновки , що в зоні
історичного ареалу без належних
документів та обґрунтувань
будівництва магазин салону суперечить
чинному законодавству, а головний
фасад будинку треба привести до
попереднього стану.

Згідно листа управління охорони
культурної спадщини від 15.09.08р. за №9-3557
облдержадміністрації, вимагає
привести головний фасад будинку до
первісного стану, а також забороняє
будівництво магазин - салону по АДРЕСА_1
кВ. НОМЕР_2 в зоні історичного ареалу до
врегулювання питання згідно пам'яток
охоронного законодавства.

3гідно акту обстеження технічного
стану кв.НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 від
10.01.05р. ЛКП «Княже місто» будинок
АДРЕСА_1 і квартира НОМЕР_2 в цьому
будинку знаходяться в задовільному
технічному стані.

Відповідно до статті 8 ЖК України
Переведення придатних для проживання
жилих будинків і жилих приміщень у
будинках державного і громадського
житлового фонду в нежилі, як правило, не
допускається. У виняткових випадках
переведення жилих будинків і жилих
приміщень у нежилі може здійснюватися
за рішенням органів, зазначених у
частині другій статті 7 цього Кодексу.

В свою чергу, задовольняючи частково
позовні вимоги, суд апеляційної
інстанції вірно виходив з того, що
позивач у своїх позовних вимогах
ставить питання про визнання недійсним
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради №1049 від 15.10.2004
року «Про надання дозволу громадянам,
організаціям на використання власних
квартир як нежитлових», однак в
позовній заяві вказує на незаконність
даного рішення тільки відносно третьої
особи ОСОБА_4

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи апеляційним судом вірно
застосовані норми матеріального та
процесуального права. Доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13.10.2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: