Справа № 9101/172262/2012
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2014 рокусправа № 0827/1429/2012
(0827/2-а-139/2012)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 15 лютого 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
про визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
заробітної плати та обчислити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року ОСОБА_1 (надалі -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
(надалі - відповідач), відповідно до
якого просив визнати протиправними
дії відповідача під час проведення
перерахунку пенсії по ст.ст. 40. 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування";
визнати за позивачем з 01 січня 2011 року
право на самостійний вибір варіанту
оптимізації періоду, за який
враховується заробітна плата для
обчислення пенсії та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя із
вказаного періоду згідно з заявою
позивача, виключити період з 01 січня 2005
року по 01 грудня 2009 року, у зв'язку з чим
провести повторний перерахунок
індивідуального коефіцієнту
заробітної плати та обчислити новий
розмір основної пенсії.

Постановою Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 15
лютого 2012 року, постановленою у порядку
скороченого провадження, в задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, відповідно до якої
просив скасувати постанову
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 15 лютого 2012 року та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі. Посилався на те, що при
прийнятті рішення судом першої
інстанції було допущено порушення норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що відповідач всупереч вимогам
законодавства не провів оптимізацію
заробітку за весь період, а залишив
старий період, чим завдав позивачу
матеріальної шкоди.

Відповідач заперечував проти
задоволення апеляційної скарги.
Зазначив, що при подачі заяви про
перерахунок пенсії позивач погодився з
виключенням із підрахунку заробітної
плати періодів автоматизованим
способом, тому дії відповідача
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

У січні 2012 року позивач звернувся
до відповідача з заявою про
перерахунок пенсії відповідно до
статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Прохання щодо виключення
із підрахунку заробітну плату за
конкретні періоди заява не містила.
Відповідно до заяви позивач погодився
з виключення із підрахунку заробітної
плати періодів автоматизованим
способом з 01 січня 2005 року по 01 грудня
2009 року, не зазнаючи при цьому
конкретного періоду, за який
враховується заробітна плата для
обчислення пенсії, який має бути
виключений при проведенні перерахунку
пенсії.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачу було
здійснено перерахунок пенсії
відповідно до вимог чинного
законодавства. Зазначав, що позивач не
вказав, яким чином виключення періоду,
який він вимагає, може вплинути на
розмір його пенсії та яким чином
порушено його права відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Перерахунок пенсій із заробітної
плати, отриманої після призначення
пенсії чи попереднього перерахунку та
збільшеного страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування" № 1058 від 9 липня 2003 року
(далі Закон № 1058-IV), частина 4 якої
передбачає, що у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніш як через 2
роки після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Відповідно до частини першою
статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення
пенсії враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1
липня 2000 року, незалежно від перерв, та
за весь період страхового стажу,
починаючи з 1 липня 2000 року.

За вибором особи, яка звернулася
за пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців підряд
за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу.

Отже, позивач має право на
самостійний вибір періоду за який
враховується заробітна плата для
обчислення пенсії. При цьому, таке
право реалізується шляхом подання
відповідної заяви.

Як встановлено судом, для
здійснення перерахунку пенсії позивач
подав заяву, в якій позивач не зазначив
про виключення із підрахунку
заробітної плати конкретного періоду.

Вказане свідчить про те, що
позивач погодився із тим,що період
оптимізації буде визначено
автоматизованим способом.

Оскільки виключення певного
періоду часу зі страхового стажу на
підставі частини першої статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» проводиться лише за
ініціативою пенсіонера, а позивач в
заяві про перерахунку пенсії такого
бажання не висловив, то відповідач по
справі у спірних правовідносинах діяв
правомірно.

З огляду на викладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що судом першої інстанції не було
порушено норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
підстави для скасування постанови, в
межах доводів апеляційної скарги,
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 15
лютого 2012 року у справі № 0827/1429/2012
(0827/2-а-139/2012) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає
відповідно до ч.10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак