Справа № 2601/21074/12 (2а/752/29/13)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
м. Київ К/800/53443/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Голосіївського районного
суду м.Києва від 16 квітня 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року

у справі № 2601/21074/12 (2а/752/29/13)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва, Управління праці та
соціального захисту населення у
Голосіївському районі м. Києва,
Управління по нарахуванню та виплаті
пенсій Головного управління
Пенсійного фонду України в м.Києві,
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат

про визнання протиправними дій,
-

ВСТАНОВИЛА:

29 березня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Окружного адміністративного суд м.
Києва з позовом до Кабінету Міністрів
України, Управління Пенсійного фонду
України в м. Києві, Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню виплат про визнання
протиправними дій та бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач просив визнати протиправними
дії та бездіяльність відповідачів,
зобов'язати здійснити йому перерахунок
та виплату основної та додаткової
пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 05 червня 2000 року,
щомісячної державної соціальної
допомоги дітям війни починаючи з 01
січня 2006 року відповідно до статті
6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», щорічної допомоги
на оздоровлення, щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та одноразової
компенсації відповідно до статей 37, 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 квітня 2012 року
роз'єднано позовні вимоги до Кабінету
Міністрів України про зобов'язання
вчинити дії та стягнення коштів у
окремі провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 квітня 2012 року
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва, Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення коштів
передано на розгляду Голосіївського
районного суду м. Києва. Вказана ухвала
набрала законної сили згідно ухвали
колегії суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02 серпня 2012 року.

Позивач подав 16 січня 2013 року заяву про
уточнення позовних вимог, просив суд
визнати протиправними дії
відповідачів, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
здійснити перерахунок та виплату
державної пенсії по інвалідності
відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до статті 50 цього
Закону починаючи з 15
червня 2000 року. Крім того, позивач
просив зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації здійснити
перерахунок та виплату одноразової
компенсації та щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щомісячну грошову
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва відповідно до
статті 37 цього Закону починаючи з 15
червня 2000 року, а також грошову
компенсацію за не використані путівки
санаторно-курортного лікування за 2007 -
2012 роки. Також, позивач просив стягнути
з відповідачів недоотримані ним кошти
та стягнути моральну шкоду в розмірі
49275 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м.Києва від 16 квітня 2013 року у справі
№2601/21074/12 (2а/752/29/13), залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року, позовну заяву залишено без
розгляду, у зв'язку з пропуском
позивачем строків для звернення до
адміністративного суду, передбачених
частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та направити справу
для продовження розгляду.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
процесуального права та наданої ним
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач
звертаючись 29 березня 2011 року з позовом
щодо правовідносин за період з 15 червня
2000 року по день ухвалення рішення суду
пропустив шестимісячний строк
звернення до суду з зазначеними
вимогами.

Позивачем не надано доказів, якими
підтверджується неможливість захисту
свої прав в цей час у зв'язку із
хворобою.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Посилаючись на зазначене положення
статті 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
часткове залишення позовної заяви без
розгляду, а саме: в частині заявлених
позовних вимог до Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва,
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Управління по
нарахуванню та виплаті Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві, Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню виплат про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити ти
певні дії за період з 15 червня 2000 року
по 28 вересня 2010 року.

З огляду на наведене, суди першої та
апеляційної інстанцій правильно
встановили, що позивач пропустив
законодавчо визначений строк
звернення до суду з цим позовом щодо
правовідносин у період з 15 червня 2000
року по 28 вересня 2010 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на наведене, рішення
апеляційного суду підлягає залишенню
без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м.Києва від 16 квітня 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року у справі № 2601/21074/12
(2а/752/29/13) - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: