Справа № 203/6115/13-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/6115/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014 року Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді
- Казака С.Ю.

при секретарі
- Місюра К.А.

за участю представників
позивача - Базюкевича Є.В., Ляшенко Ю.В.

представника відповідача
- Герасимчук С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську справу
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МІАНА» до
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - Дніпропетровська міська рада,
про визнання дій неправомірними,
визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що 10.04.2013
року отримав запрошення на 09.04.2013 оку на
засідання комісії з визначення розміру
збитків, заподіяних Дніпропетровській
міській раді при використанні
земельних ділянок. Враховуючи
отримання запрошення із запізненням,
позивач не мав можливості приймати
участь на засіданні, що є порушенням
прав позивача. За результатами
розгляду засідання було складено акт
№2 від 09.04.2013 року, яким комісія
визначила розмір збитків в сумі 672807
грн. 09 коп. Наступного дня - 10.04.2013 року,
відповідачем було прийняте рішення №144
про затвердження акту комісії №2 від
09.04.2013 року. Дії відповідача із
складання та його затвердження
вважають неправомірними, оскільки були
прийняті з порушенням прав позивача на
участь у засіданні комісії через
несвоєчасне повідомлення; без
належного аналізу, виваженості та
ретельного вивчення матеріалів
комісії через день після прийняття
акту, носить формальний характер і не
відповідає принципам рішення органу
влади, закріпленим в ч.3 ст.2 КАС України;
без врахування, що позивач є платником
єдиного податку та звільнений від
сплати податку на землю. Також позивач
посилався на те, що став власником
нерухомості та, відповідно,
користувачем земельної ділянки з 14.11.2012
року. Проте, збитки нараховані
починаючи з 22.03.2011 року. Звернення
позивача про надання земельної ділянки
в оренду, після набуття права власності
на нерухоме майно, розташоване на
земельній ділянці, міською радою
ігноруються. Збитки нараховані з
невірним застосуванням суми
нормативно-грошової оцінки землі, в
якості збитків зазначено віртуально
неодержаний дохід, який нічим не
обґрунтований. В зв'язку з цим, позивач
просив визнати неправомірними дії
відповідача зі складання акту №2 від
09.04.2013 року і його затвердження та
визнати недійсним рішення №144 від
10.09.2013 року в частині затвердження
вказаного акту. Також позивач просив
поновити строк для звернення до суду з
позовом, посилаючись на несвоєчасність
отримання оскаржуваного рішення
виконкому, а також намагання вирішити
питання щодо його скасування в
позасудовому порядку.

В судовому засіданні представники
позивача повністю підтримали позовні
вимоги та, посилаючись на викладені в
позові підстави, просили задовольнити
останній.

Представники відповідача та третьої
особи в судовому засіданні проти
позову заперечували та просив
відмовити в його задоволенні в повному
обсязі з підстав, викладених в
письмових запереченнях. Також
представником відповідача було
зазначено про пропуск позивачем
строків звернення до суду з позовом,
встановлених ст.99 КАС України та
застосування наслідків його пропуску.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.99 КАС
України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для звернення до
адміністративного суду щодо
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень, на підставі якого ним може
бути заявлено вимогу про стягнення
грошових коштів, встановлюється
місячний строк.

Як вбачається із штемпелю на поштовому
конверті оскаржуване рішення №144 від
10.04.2013 року було направлено позивачу
лише 17.05.2013 року та згідно пояснень
представників позивача отримане
Товариством з обмеженою
відповідальністю «МІАНА» 22.05.2013 року,
що відповідачем не спростоване та
матеріали справи іншого не містять.

28.05.2013 року та 05.08.2013 року позивач
звертався до відповідача із заявами
про скасування прийнятого 10.04.2013 року
рішення №144, як незаконного.

Відповіді на звернення від 28.05.2013 року
відповідачем надано не було, а
відповідь на звернення від 05.08.2013 року,
в якому позивача було повідомлено про
відсутність підстав для скасування
рішення №144 від 10.04.2013 року, була
направлена на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю «МІАНА»
29.08.2013 року.

Таким чином, враховуючи, що про
порушення свого права позивач фактично
дізнався з відповіді від 29.08.2013 року про
відмову в скасуванні оскаржуваного
рішення, а також подання після цього
адміністративного позову 16.09.2013 року,
суд приходить до висновку, що позивачем
не було пропущено передбачені ст.99 КАС
України строки для звернення до суду з
позовом.

Що стосується заявлених по суті
позовних вимог, суд враховує наступні
обставини.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що за наслідками
перевірки, проведеної Державною
екологічною інспекцією у
Дніпропетровській області, було
встановлено факт використання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «МІАНА» земельної
ділянки по вул.Войцеховича,140-а в
м.Дніпропетровську, як автостоянки, без
відповідних правовстановлюючих
документів.

За вказаним фактом комісією з
визначення розміру збитків, заподіяних
Дніпропетровській міській раді,
власникам землі та землекористувачам
при використанні земельних ділянок
09.04.2013 року було складено акт №2, яким
визначено розмір заподіяних
Товариством з обмеженою
відповідальністю «МІАНА» збитків за
період з 22.03.2011 року по 09.04.2013 року в сумі
672807 грн. 09 коп.

Рішенням виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради №144 від
10.04.2013 року було затверджено акт
комісії №2 від 09.04.2013 року.

В оскаржуваному рішенні №144 від
10.04.2013 року відповідач посилається на
ст.ст.156,157 Земельного кодексу України
та п.2 «Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№284 від 19.04.1993 року.

Відповідно до п.2 зазначеного
вище «Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам», розміри збитків
визначаються комісіями, створеними
Київською та Севастопольськими
міськими, районними державними
адміністраціями, виконавчими
комітетами міських (міст обласного
значення) рад. До складу комісій
включаються представники Київської,
Севастопольської міських, районних
державних адміністрацій, виконавчих
комітетів міських (міст обласного
значення) рад (голови комісій), власники
землі або землекористувачі (орендарі),
яким заподіяні збитки, представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть їх
відшкодовувати, представники
державних органів земельних ресурсів і
фінансових органів, органів у справах
містобудування і архітектури та
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії.

Разом з тим, як встановлено
судом, запрошення на засіданні комісії,
що відбулось 09.04.2013 року, позивач
отримав лише 10.04.2013 року. Але, в
порушення вимог п.2 «Порядку визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам», за
відсутності даних щодо належного
повідомлення позивача, питання з
визначення розміру збитків було
розглянуте у відсутності представника
останнього.

Відповідно до ст.156 Земельного
Кодексу України, останньою визначено
вичерпне коло підстав відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам внаслідок: а)
вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом; б)
тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання; в) встановлення обмежень
щодо використання земельних ділянок; г)
погіршення якості ґрунтового покриву
та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників; ґ) приведення
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників у непридатний для
використання стан; д) неодержання
доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Пункт 1 «Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№284 від 19.04.1993 року визначає таке ж саме
вичерпне коло підстав відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам заподіяні:
вилученням (викупом) та тимчасовим
зайняттям земельних ділянок;
встановленням обмежень щодо їх
використання; погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.

Пунктом 3 «Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№284 від 19.04.1993 року, визначено, що
відшкодуванню підлягають: вартість
житлових будинків, виробничих та інших
будівель і споруд, включаючи
незавершене будівництво; вартість
плодоягідних та інших багаторічних
насаджень; вартість лісових і
деревно-чагарникових насаджень;
вартість водних джерел (колодязів,
ставків, водоймищ, свердловин тощо),
зрошувальних і осушувальних систем,
протиерозійних і протиселевих споруд;
понесені витрати на поліпшення якості
земель за період використання
земельних ділянок з урахуванням
економічних показників, на незавершене
сільськогосподарське виробництво
(оранка, внесення добрив, посів, інші
види робіт), на розвідувальні та
проектні роботи; інші збитки власників
землі і землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обгрунтовані.

Неодержаний доход - це доход,
який міг би одержати власник землі,
землекористувач, у тому числі орендар,
із земельної ділянки і який він не
одержав внаслідок її вилучення (викупу)
або тимчасового зайняття, обмеження
прав, погіршення якості землі або
приведення її у непридатність для
використання за цільовим призначенням
у результаті негативного впливу,
спричиненого діяльністю підприємств,
установ, організацій та громадян.

Між тим, з оскаржуваного рішення
відповідача, а також акту, який ним було
затверджено, не вбачається жодних
підстав для відшкодування збитків,
визначених положеннями Земельного
кодексу України та «Порядку визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №284 від 19.04.1993 року.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2
ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, для виникнення у особи
обов'язку відшкодувати сторони
необхідна наявність її вини у
заподіянні такої шкоди.

З матеріалів справи вбачається,
що після набуття права власності на
нерухоме майно Товариство з обмеженою
відповідальністю «МІАНА» зверталось
до Дніпропетровської міської ради з
приводу передачі в користування
земельної ділянки, на якій розташовано
об'єкт нерухомості, що належить
товариству, шляхом укладення
відповідного договору оренди.

Проте, вказане звернення міською
радою у передбачені законом строки
розглянуто не було та відповідне
рішення не приймалось.

Таким чином, зволікаючи з
вирішенням питання щодо передачі
земельної ділянки в користування
позивачу, як власнику розташованого на
ній об'єкту нерухомості, шляхом
укладення договору оренди, відповідач
одночасно нараховує збитки за
використання позивачем земельної
ділянки без відповідного
правовстановлюючого документу.

Вказане свідчить про
протиправну бездіяльність
відповідача, що також встановлена
постановою Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 22.01.2013 року, що
набрала чинності та відсутність вини
позивача у заподіянні шкоди.

Окрім цього, з акту №2 від 09.04.2013
року вбачається, що збитки нараховано
за період з 22.03.2011 року, в той час, як
право власності за позивачем на
нерухоме майно, розташоване на
земельній ділянці по
вул.Войцеховича,140-а в
м.Дніпропетровську, було зареєстроване
14.11.2012 року.

В зв'язку з цим, суд вважає
безпідставним нарахування у акті
збитків, починаючи з 22.03.2011 року.

Відповідно до ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи місцевого
самоврядування діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються ними у своїй
діяльності, а також актами Президента
України, Кабінету Міністрів України, а
в Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради Міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими в межах
їхньої компетенції.

Частиною 3 ст.2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою ці
повноваження надані; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи й цілями, на
досягнення яких спрямовано це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно п.п.1,2 ч.2 ст.162 КАС України
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

З урахуванням зазначених вище
обставин та положень закону,
враховуючи безпідставність
нарахованих збитків, розгляду питання
комісією з визнання розміру збитків з
порушенням вимог п.2 «Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №284 від 19.04.1993 року,
без обов'язкової участі представника
позивача через несвоєчасне
повідомлення останнього про засідання
комісії, суд приходить до висновку про
протиправність рішення відповідача
№144 від 10.04.2013 року, в частині
затвердження акту №2 від 09.04.2013 року з
визначення розміру збитків, заподіяних
Дніпропетровській міській раді,
власникам землі та землекористувачам
при використанні земельних ділянок,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «МІАНА» визначено
збитки в сумі 672807 грн. 09 коп. та
необхідність задоволення позову в цій
частині.

Стосовно вимог позивача,
викладених у п.п.1,2 прохальної частини
позову, а саме: щодо визнання
неправомірними дій відповідача зі
складання акту №2 від 09.04.2013 року і його
затвердження, суд враховує наступне.

Справа в адміністративному суді
може бути порушена за наявності між
сторонами публічно-правового спору,
оскільки в розумінні ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, які породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин, вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм випливає, що
позивач на власний розсуд визначає, чи
порушені його права рішеннями, дією
або бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Таким чином, дії відповідача
зі складання акту та його затвердження,
не породжують та не змінюють права та
обов'язки позивача, а тому вимоги про
визнання таких дій неправомірними не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.120,123,156 Земельного кодексу, ст.24
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», пп.1,2,3
«Порядку визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993 №284 ст.ст.2,6,11,49,71,99,160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «МІАНА» до
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - Дніпропетровська міська рада,
про визнання дій неправомірними,
визнання недійсним рішення -
задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради №144 від
10.04.2013 року в частині затвердження акту
№2 від 09.04.2013 року з визначення розміру
збитків, заподіяних Дніпропетровській
міській раді, власникам землі та
землекористувачам при використанні
земельних ділянок, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю «МІАНА»
визначено збитки в сумі 672807 грн. 09 коп.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подачу апеляційної скарги, якщо
останню не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня її проголошення апеляційної
скарги. У разі застосування судом ч.3
ст.160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07.03.2014
року.

Суддя
С.Ю.Казак