Справа № 750/7539/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/800/15443/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові на постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 23
вересня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду
в Деснянському районі м. Чернігова про
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління пенсійного фонду в
Деснянському районі м. Чернігова про
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 23 вересня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2014 року, позов ОСОБА_2
задоволено. Визнано неправомірною
відмову Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові в призначенні
ОСОБА_2 пенсії із зниженням пенсійного
віку на 10 років. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до
частини 1 статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - із
зниженням пенсійного віку на 10 років, з
дня звернення з відповідною заявою.

У касаційній скарзі, Управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові, не погоджуючись з рішеннями
судів першої та апеляційної інстанції,
посилаючись на допущені судами
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, постановити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Сивки
Чернігівського району Чернігівської
області. Згідно наданого посвідчення
він має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, категорія 2. В період з 02 по 06 травня
1986 року включно, позивач виконував в
30-ти кілометровій зоні роботи по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та
здійснював вивезення худоби і майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивачу виповнилося
50 років. В силу положень частини 1
статті 55 Закону, він набув право на
пенсію із зменшенням пенсійного віку
на 10 років.

Однак, відповідач у призначенні
зазначеної пенсії відмовив з тих
підстав, що в довідці ф. 122 не вказано
населений пункт, в якому позивач
виконував роботи по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, а також з
підстав відсутності первинних
документів, що містять вказану
інформацію, на підприємстві, де на той
час працював позивач.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» або
надається їм право на одержання пенсій
на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлено, що
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

Стаття 10 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачає, що учасниками
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС вважаються
громадяни, які безпосередньо брали
участь у будь-яких роботах, пов'язаних з
усуненням самої аварії, її наслідків у
зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно
від кількості робочих днів, а також
тимчасово направлені або відряджені у
зазначені строки для виконання робіт у
зоні відчуження.

Згідно статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
зокрема, передбачено право зменшення
пенсійного віку на 10 років особам, які
працювали у зоні відчуження з моменту
аварії до 1 липня 1986 року незалежно від
кількості робочих днів, а з 1 липня 1986
року по 31 грудня 1986 року - не менше 5
календарних днів, а учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які відпрацювали
на інших роботах з шкідливими і важкими
умовами праці за списком N 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним у встановленому
порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і
більше, жінки - 10 років і більше), вік
виходу на пенсію зменшується додатково
на один рік понад передбачений цією
статтею.

Як вірно встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, що
підтверджується відповідним
посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 2).
Відповідно до списку учасників
ліквідації аварії на ЧАЕС, ОСОБА_2, був у
відрядженні з 02 по 06 травня 1986 року,
відпрацював 5 днів по ліквідації
наслідків аварії. Відповідно до
довідки ПАТ Черніпвагроавтосервіс від
20 травня 2013 року, позивач був
безпосередньо зайнятий на роботах з 02
травня по 06 травня 1986 року, що
передбачені постановою ЦК КПРС, Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987
року № 1497-878 та постановою Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06 червня 1986
року № 665-195, які дають право на державну
пенсію на пільгових умовах. Відповідно
до довідки виданої Чернігівським
спеціалізованим автотранспортним
підприємством 250І «Агропромсовета»,
водій САП-250І ОСОБА_2 з 2 травня по 6
травня 1986 року працював в 30-ті
кілометровій зоні по ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС на вивозі худоби
та майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли вірного висновку, що позивач має
право на призначення пенсії відповідно
до статті 55 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 23 вересня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду в
Деснянському районі м. Чернігова про
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

В.В. Малинін