Справа № 826/14827/13-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Бояринцева М.А.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк
Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Державної
реєстраційної служби України,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергетична компанія "Герекс" до
Державної реєстраційної служби
України, державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни про
визнання дій незаконними, скасування
рішення та зобов`язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н
О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергетична
компанія "Герекс" (далі - ТОВ "ЕК "Герекс")
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної реєстраційної
служби України, державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької М.Є. про визнання дій
незаконними, скасування рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 13.09.2013 р. №5859258,
зобов'язання здійснити державну
реєстрацію прав із внесенням запису до
Державного реєстру речових прав на
частини нежилих приміщень, та
зобов'язання оформити і видати витяг
про реєстрацію права власності на таке
майно.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
жовтня 2013 року позов задоволено,
визнано дії державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької М.Є. незаконними. Скасовано
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень №5859258
від 13.09.2013 р. Зобов'язано Державну
реєстраційну службу України здійснити
державну реєстрацію прав із внесенням
запису до Державного реєстру речових
прав на належні ТОВ «ЕК «Герекс» 226/1000
частини нежилих приміщень, а саме:
групи приміщень №6 загальною площею
2080,7 кв.м, які розташовані за адресою: м.
Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 54.
Зобов'язано державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дурицьку
М.Є. оформити та видати ТОВ «ЕК «Герекс»
витяг з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності на належне нерухоме майно,
яке складається з 226/1000 частини нежилих
приміщень, а саме: групи приміщень №6
загальною площею 2080,7 кв.м, які
розташовані за адресою: м. Київ, вул.
Бориспільська, 9, корпус 54.

На вказану постанову відповідачі
подали апеляційні скарги, в яких
просять її скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
13.09.2013 р. державний реєстратор прав на
нерухоме майно Дурицька М.Є. прийняла
рішення №5859258 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
нежитлового приміщення, розташованого
у м. Києві по вул. Бориспільській, 9,
корп. 54, приміщення 6, власником якого
являється ТОВ «ЕК «Герекс».

Підставою для відмови в
реєстрації права власності на
нежитлове приміщення зазначено п. 4 ч. 1
ст. 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", а саме у зв'язку з
тим, що групи приміщень №6 загальною
площею 2080,7 кв.м згідно витягу про
державну реєстрацію №35382817 та
технічного паспорту є частиною цілого
об'єкта загальною площею 9216,50 кв.м, що
розташований за адресою: м. Київ, вул.
Бориспільська, будинок 9, корпус 54 та як
окремий об'єкт нерухомого майна окремо
не виділений, а тому неможливо провести
державну реєстрацію права власності на
частину без реєстрації відповідного
об'єкта в цілому.

Відповідно до договору
купівлі-продажу нежилих приміщень від
15.05.2012 р. ТОВ «ЕК «Герекс», як покупець,
придбав у Державного підприємства
«Виробниче об'єднання «Київський
радіозавод» 226/1000 частин нежилих
приміщень 6 з №1 по № 88 загальною площею
2080,7 кв.м, що знаходяться за адресою: м.
Київ, вул. Бориспільська, 9, корп. 54.
Договір посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за №183.

Згідно витягу про державну
реєстрацію прав №35382817 від 04.09.2012 р.
Комунальним підприємством «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» 04.09.2012 р. за
№35456750 на підставі договору
купівлі-продажу №183 від 15.05.2012 р.
зареєстровано право власності ТОВ «ЕК
«Герекс» на нежилі приміщення з №1 по
№88 (групи приміщень №6) загальною
площею 2080, 7 кв.м, що складає 226/1000 частки
нежилих приміщень корпусу 54: групи
приміщень №№ 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10; нежилі
приміщення №№ 1-35, №№ 37-41, №№ 43-51, №№ 54,
55, 57, 58, 60, 61, 63, №№ 68-82 (групи приміщень
№2) загальною площею 9216, 50 кв.м за
адресою: м. Київ, вул. Бориспільська,
будинок 9. Номер запису Комунального
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» 5478-п.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями.

Згідно ст. 15 цього Закону державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного
реєстру прав про зареєстровані права
та/або їх обтяження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 цього Закону у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ст. 191 Цивільного
кодексу України підприємство є єдиним
майновим комплексом, що
використовується для здійснення
підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного
майнового комплексу входять усі види
майна, призначені для його діяльності,
включаючи земельні ділянки, будівлі,
споруди, устаткування, інвентар,
сировину, продукцію, права вимоги,
борги, а також право на торговельну
марку або інше позначення та інші
права, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Підприємство як єдиний майновий
комплекс є нерухомістю. Права на
земельну ділянку та інші об'єкти
нерухомого майна, які входять до складу
єдиного майнового комплексу
підприємства, підлягають державній
реєстрації в органах, що здійснюють
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно.

Водночас, законодавством
використовується поняття «єдиний
майновий комплекс», «цілісний майновий
комплекс».

Так, цілісним майновим комплексом
згідно з статтею 4 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» є господарський об'єкт з
завершеним циклом виробництва
продукції (робіт, послуг) з наданою йому
земельною ділянкою, на якій він
розміщений, автономними інженерними
комунікаціями, системою
енергопостачання.

Національним стандартом №1
«Загальні засади оцінки майна і
майнових прав», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від10.09.2003 р. N1440, передбачено, що
цілісними майновими комплексами є
об'єкти, сукупність активів яких дає
змогу провадити певну господарську
діяльність. Цілісними майновими
комплексами є підприємства, а також їх
структурні підрозділи (цехи,
виробництва, дільниці тощо), які можуть
бути виділені в установленому порядку
в самостійні об'єкти з подальшим
складанням відповідного балансу і
можуть бути зареєстровані як
самостійні суб'єкти господарської
діяльності.

Аналогічне визначення цілісного
майнового комплексу закріплено
Положенням про порядок віднесення
майна до такого, що включається до
складу цілісного майнового комплексу
державного підприємства, затвердженим
наказом Фонду державного майна України
від 29.12.2010 р. N1954, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 24.01.2011 за
N109/18847.

Слід враховувати, що єдиний
майновий комплекс згідно зі статтею 188
Цивільного кодексу України є складною
річчю (нерухомим майном) до складу якої,
зокрема, входять інші нерухомі речі,
речові права на які підлягають
державній реєстрації. У зв'язку з цим,
при проведенні державної реєстрації
права власності на підприємство як
єдиний майновий комплекс, подаються
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності щодо кожного об'єкта
нерухомого майна, що входить до складу
єдиного майнового комплексу, визначені
Законом та Порядком.

Таким чином, оскільки зазначене
приміщення не виділено як окремий
об'єкт нерухомого майна, проведення
державної реєстрації права власності
на частину без реєстрації відповідного
об'єкта в цілому є неможливим, а тому
відмова державного реєстратора в
реєстрації права власності позивача на
нежитлове приміщення є правомірною.

Разом з тим, колегія суддів
зазначає, що відповідно до Порядку
взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2013 р. №607/5,
державні реєстратори Укрдержреєстру
проводять державну реєстрацію права
власності та/або речових прав на
нерухоме майно у випадках,
передбачених в пункті 1 наказу.

Зазначений Порядок суд першої
інстанції не прийняв до уваги, оскільки
дія цього Порядку не поширюється на
випадки внесення до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
відомостей про право власності та/або
речові права на нерухоме майно,
реєстрація яких проведена до 01 січня 2013
року відповідно до законодавства, що
діяло на момент їх виникнення (пункт 1
Порядку). Враховуючи, що Комунальним
підприємством «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» 04.09.2012 р. за №35456750
зареєстровано право власності ТОВ «ЕК
«Герекс».

Однак, такий висновок суду є
помилковим, оскільки на момент
прийняття державним реєстратором
рішення від 13.09.2013 р. №5859258, норми
діючого законодавства не містили
жодних обмежень щодо проведення
державними реєстраторами
Укрдержреєстру реєстрації прав на
нерухоме майно, реєстрація яких
проведена до 01 січня 2013 року.

Наказом Міністерства юстиції
України від 23.09.2013 р. №1990/5 було
доповнено пункт 1 наказу Міністерства
юстиції України "Про затвердження
порядку взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб"
від 02.04.2013 р. №607/5 таким абзацом: "дія
цього наказу не поширюється на випадки
внесення до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно відомостей про
речові права на нерухоме майно,
реєстрація яких проведена до 01 січня 2013
року відповідно до законодавства, що
діяло на момент їх виникнення".

Такі зміни не мають зворотньої
дії в часі і не поширюються на рішення
державного реєстратора, яке прийняте
13.09.2013 р., а тому відсутні підстави для
зобов'язання відповідачів здійснювати
дії щодо реєстрації речових прав на
нерухоме майно за позивачем.

Оскільки, видача витягу з Державного
реєстру речових прав є завершальною
стадією процедури державної
реєстрації, а вимога про зобов'язання
видачі такого витягу є похідною від
здійснення дій щодо реєстрації речових
прав, така вимога також не підлягає
задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону
України Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державний
реєстратор самостійно приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та їх об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Частиною 5 статті 10 цього Закону
встановлено, що органи державної
реєстрації прав, державні реєстратори
забезпечують достовірність
інформації, її захист від
несанкціонованого доступу, оновлення,
архівування та відновлення даних, їх
оперативний пошук і документальне
відтворення процедури державної
реєстрації прав, оперативне надання
витягів про зареєстровані права та/або
їх обтяження з Державного реєстру прав.

Отже, дії відповідачів щодо
здійснення державної реєстрації прав,
внесення запису до Державного реєстру
речових прав та видача витягу про
реєстрацію права власності є їх
дискреційними повноваженнями.

Під дискреційним повноваженням
слід розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Доцільно відзначити, що
здійснення дискреційних повноважень
може в, деяких випадках передбачати
вибір між здійсненням певних дій і
нездійсненням дії.

Прийняте рішення, дія або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень в ході здійснення
дискреційних повноважень, підлягає
контролю відносно його законності з
боку суду або іншого органу в порядку
передбаченому законодавством.
Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України
критеріям, не може втручатися у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання вимог права.

Отже, суд не може перебирати на
себе функцій, які відносяться до
виключної компетенції суб'єкта владних
повноважень, а тому вимоги позивача
щодо зобов'язання відповідачів
здійснити державну реєстрацію прав із
внесенням запису до Державного реєстру
речових прав та видачу витягу про
реєстрацію права власності, не
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позову, а тому апеляційні
скарги Державної реєстраційної служби
України, державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни необхідно
задовольнити, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
жовтня 2013 року - скасувати та ухвалити
нову постанову, якою в задоволенні
позову відмовити, оскільки постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної
реєстраційної служби України,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року -
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою в задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергетична компанія "Герекс" -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в порядку та строки
передбачені ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст постанови складено
27.05.2014 р.

Головуючий суддя

Сорочко Є.О.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.