Справа № 2а-16181/09/0470
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/15519/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Васильченко Н.В.

розглянувши у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу Державного
агенства з енергоефективності та
енергозбереження України на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 07.12.2011 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2013 року у справі за позовом
Дніпропетровського професійного
будівельного ліцея до Державного
агенства з енергоефективності та
енергозбереження України, Довженка
Юрія Олеговича - головного
спеціаліста-державного інспектора з
енергозбереження Територіального
управління по Дніпропетровській
області Державної інспекції з
енергозбереження про визнання дій
неправомірними, скасування припису та
постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Дніпропетровський професійний
будівельний ліцей звернувся до суду з
позовом до Територіального управління
по Дніпропетровській області
Державної інспекції з
енергозбереження та Довженка Юрія
Олеговича - головного
спеціаліста-державного інспектора з
енергозбереження Територіального
управління по Дніпропетровській
області Державної інспекції з
енергозбереження, в якому просив
визнати дії Довженка Ю.О. з проведення
27.08.2009 року планової перевірки позивача
неправомірними; визнати
неправомірними дії Довженка Ю.О. зі
складання Актів №15-5/3.21-92 та №15-5/3.21-91
від 27.08.2009 року, Припису від 27.08.2009 року
та Постанови № 15-5/3.12-89 від 27.08.2009 року;
скасувати Акти №15-5/3.21-92 та №15-5/3.21-91 від
27.08.2009 року, Припис від 27.08.2009 року та
Постанову № 15-5/3.12-89 від 27.08.2009 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.12.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2013 року,
позов задоволено частково: визнано
неправомірними дії головного
спеціаліста - державного інспектора з
енергозбереження Територіального
управління Державної інспекції з
енергозбереження по Дніпропетровській
області Дожвенка Ю.О. з проведення
27.08.2009 року планової перевірки
Дніпропетровського професійного
будівельного ліцею протиправними;
визнано неправомірними дії головного
спеціаліста - державного інспектора з
енергозбереження Територіального
управління Державної інспекції з
енергозбереження по Дніпропетровській
області Довженка Ю.О. зі складання
Актів №15-5/3.21-92 та №15-5/3.21-91 від 27.08.2009
року, Припису від 27.08.2009 року та
Постанови № 15-5/3.12-89 від 27.08.2009 року;
визнано протиправним та скасовано
припис Державної інспекції з
енергозбереження по Дніпропетровській
області від 27.08.2009 року до Акту 15-5/3.21-91
від 27.08.2009 року та Постанову
Територіального управління Державної
інспекції з енергозбереження по
Дніпропетровській області № 15-5/3.12-89
від 27.08.2009 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України подало до
Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити.

Розгляд касаційної скарги здійснено у
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
222 Кодексу адміністративного
судочинства України у зв'язку з
неприбуттям сторін у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено, предметом позовних
вимог є визнання протиправними дій
головного спеціаліста державного
інспектора з енергозбереження
Територіального управління по
Дніпропетровській області Державної
інспекції з енергозбереження Довженка
Ю.О. з проведення 27.08.2009 року планової
перевірки позивача та зі складання
Актів №15-5/3.21-92 та №15-5/3.21-91 від 27.08.2009
року, Припису від 27.08.2009 року та
Постанови № 15-5/3.12-89 від 27.08.2009 року;
скасування Актів №15-5/3.21-92 та №15-5/3.21-91
від 27.08.2009 року, Припису від 27.08.2009 року
та Постанови № 15-5/3.12-89 від 27.08.2009 року.

27.08.2009 року відповідачем особі
головного спеціаліста-державного
інспектора з енергозбереження
Довженка Ю.О. проведено планову
перевірку стану використання
паливно-енергетичних ресурсів у
Дніпропетровському професійному
будівельному ліцей. За результатами
перевірки було складено Акти №15-5/3.21-92
та №15-5/3.21-91 від 27.08.2009 року, Припис до
Акту №15-5/3.21-91 від 27.08.2009 року та
Постанову № 15-5/3.12-89 від 27.08.2009 року про
застосування підвищеної плати за
неефективне використання
паливно-енергетичних ресурсів,
відповідно до якої за результатами
перевірки до позивача застосовано
подвійну плату за нераціональне
використання теплової енергії.

Суди попередніх інстанцій не
встановили, за якою методикою
здійснено розрахунок перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів
позивачем.

Між тим, з матеріалів справи
вбачається, що розрахунок перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів
(електроенергія, природний газ)
проведено на підставі Методики
визначення неефективного використання
паливно-енергетичних ресурсів,
затвердженої наказом Національного
агентства України з питань
забезпечення ефективного використання
енергетичних ресурсів (далі -
Агентство) від 13.12.2006 року № 89.

З цього приводу колегія суддів
зазначає таке.

Указом Президента України від 03.10.1992
року № 493/92 «Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади»
установлено, що з 01.01. 1993 року
нормативно-правові акти, які видаються
міністерствами, іншими органами
виконавчої влади, органами
господарського управління та контролю
і які зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації. Також
установлено, що державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших центральних органів виконавчої
влади, органів господарського
управління та контролю здійснює
Міністерство юстиції України.

На виконання цього Указу постановою
Кабінету Міністрів України від
28.12.1992 року № 731 затверджено Положення.

Підпунктом «б» пункту 4 Положення
встановлено, що державній реєстрації
підлягають нормативно-правові акти
будь-якого виду (постанови, накази,
інструкції тощо), якщо в них є одна або
більше норм, що мають міжвідомчий
характер, тобто є обов'язковими для
інших міністерств, органів виконавчої
влади, а також органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій, що не входять до сфери
управління органу, який видав
нормативно-правовий акт.

Відповідно до підпункту «е» пункту 5
Положення на державну реєстрацію не
подаються акти рекомендаційного,
роз'яснювального та інформаційного
характеру (методичні рекомендації,
роз'яснення, у тому числі податкові,
тощо), нормативно-технічні документи
(національні та регіональні стандарти,
технічні умови, будівельні норми і
правила, тарифно-кваліфікаційні
довідники, кодекси усталеної практики,
форми звітності, у тому числі щодо
державних статистичних спостережень,
адміністративних даних та інші).

Пунктом 15 Положення передбачено, що
міністерства, інші центральні органи
виконавчої влади направляють для
виконання нормативно-правові акти лише
після їх державної реєстрації та
офіційного опублікування. У разі
порушення зазначених вимог
нормативно-правові акти вважаються
такими, що не набрали чинності, і не
можуть бути застосовані.

Методика була затверджена наказом
Державного комітету України з
енергозбереження від 26.10.2001 року № 113.

16.11.2001 року Міністерство юстиції
України відмовило у державній
реєстрації зазначеної Методики з
посиланням на те, що вона має
нормативно-технічний характер
(встановлює механізм визначення обсягу
неефективного використання ПЕР на
промислових об'єктах, що виробляють і
споживають електричну та теплову
енергію.

Указом Президента України від 31.12.2005
року № 1900/2005 утворено Агентство.

Відповідно до статті 7 Положення про
Національне агентство України з питань
забезпечення ефективного використання
енергетичних ресурсів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 квітня 2006 року № 412,
нормативно-правові акти Агентства
підлягають реєстрації в установленому
законодавством порядку.

Наказом від 13.12.2006 року № 89 Агентство
перезатвердило Методику, проте на
державну реєстрацію до Міністерства
юстиції України в установленому
законодавством порядку її не подало.

Як видно зі змісту Методики, нею
встановлено порядок визначення обсягу
неефективного використання
паливно-енергетичних ресурсів,
наведено формули для виконання
розрахунків їх перевитрат з метою
забезпечення економічного механізму
енергозбереження.

Проведені відповідно до Методики
розрахунки обсягів нераціонального
використання паливно-енергетичних
ресурсів використовуються при
застосуванні економічних санкцій та
нарахуванні енергетичного збору.

Ця Методика, відповідно до сфери її
застосування, поширюється на всі
підприємства і установи по отриманню,
переробці, перетворенню,
транспортуванню, зберіганню, обліку та
використанню паливно-енергетичних
ресурсів, розміщених на території
України, а також на окремі споруди та
інженерні об'єкти інших підприємств і
установ та їх філій незалежно від форм
власності, що виробляють або
споживають електричну та теплову
енергію, а також інші
паливно-енергетичних ресурсів.

Метою застосування Методики є:
виконання розрахунків перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів;
контроль за додержанням норм
законодавства про енергозбереження на
підприємстві; контроль за виконанням
вимог нормативних документів щодо
підтримання та підвищення технічного
рівня енергоефективності обладнання
та систем енергопостачання тощо.

Зважаючи на коло суб'єктів, на яких
поширює свою дію Методика, а також те,
що на підставі проведених відповідно
до її вимог розрахунків обсягів
нераціонального використання
паливно-енергетичних ресурсів
застосовуються економічні санкції та
нараховується енергетичний збір,
колегія суддів вважає, що цей
нормативно-правовий акт міг бути
направлений на виконання лише після
його державної реєстрації в
установленому законодавством порядку.

Також колегія суддів звертає увагу, що
акт перевірки не є правовим документом,
який встановлює відповідальність
суб'єкта господарювання та, відповідно,
не є актом індивідуальної дії у
розумінні частини першої статті 17 КАС
України.

Враховуючи викладене, акт перевірки не
є рішенням суб'єкта владних
повноважень у розумінні статті 17 КАС,
сам по собі не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
діяльність яких перевірялися, тому
його висновки не можуть бути предметом
спору. Вказаний акт є документом, з
урахуванням якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, у тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, може бути надана судом при
вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
розрахунку.

Таким чином, позовні вимоги щодо
скасування актів перевірки та щодо
визнання неправомірними дій по
складанню актів перевірки не можуть
бути предметом розгляду в
адміністративному суді, тому
провадження у частині вказаних вимог
належить закрити.

Статтею 159 КАС передбачено, що судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до частини
2 статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене і в залежності від
встановленого вирішити справу.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного агенства з
енергоефективності та
енергозбереження України
задовольнити частково.

Постанову постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 07.12.2011 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2013 року у цій справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: