Справа № 814/653/14
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

08 квітня 2014 року
Справа № 814/653/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Устинова І. А. за
участю секретаря судового засідання
Дворник Г. Г. розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовомКомунального підприємства
"Теплопостачання та водоканалізаційне
господарство", доЮжноукраїнської
об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби,
проскасування податкових повідомлень
рішень № від 29.11.2011р., № від
29.11.20111р., № від 29.11.2011 р., В С Т А Н О
В И В:

Комунальне підприємство
«Теплопостачання та водоканалізаційне
господарство» (далі-позивач, КП
«Теплопостачання та водоканалізаційне
господарство», підприємство, КП ТВКГ)
звернулось до суду з позовом про
скасування податкових
повідомлень-рішень Южноукраїнської
об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби №
від 29.11.2011 року, № від 29.11.2011 року,
№ від 29.11.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки зазначені в акті
перевірки є необґрунтованими, а
податкові повідомлення-рішення є
такими, що винесені з порушенням норм
чинного законодавства.

Відповідач позов не визнав, надав до
суду заперечення та докази на
підтвердження своєї позиції.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши всі матеріали
справи, суд встановив наступне.

На підставі направлень №77/23-145 від
26.09.2011 року, №78/23-145 від 26.09.2011 року,
№79/23-145 від 26.09.2011 року, №80/23-145 від 12.10.2011
року співробітниками Южноукраїнської
ОДПІ в період з 26.09.2011 р. по 21.10.2011 р. було
проведено планову виїзну перевірку КП
«Теплопостачання та водо
каналізаційного господарства» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.09 р. по
30.06.2011 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2009 р. по
30.06.2011 р., за результатами якою було
складено Акт перевірки №89/23-01/31948866 від
11.11.2011 р. (далі-Акт перевірки)

В ході проведеної перевірки податковою
були виявлені наступні порушення
діючого законодавства позивачем:

- п. 4.1 ст. 4, п.п. 5.3.9, п. 5.3 ст. 5, пп. 12.1.5, п. 12.1
ст. 12 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємства» № 335/94-ВР від
28.12.1994 року

-п. 1 розділу 2 Перехідні положення
Закону України №1957-IVвід 01.07.2004 року
«Про внесення змін до Закону України
Про оподаткування прибутку
підприємств» в результаті чого
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся на загальну суму
заниження 68675 грн.

29 листопада 2011 року Южноукраїнською
ОДПІ були прийняті податкові
повідомлення-рішення:

-№ про сплату за платежем 110202,
податку на прибуток на загальну суму
85844 грн., з яких 68675,00 грн. за основним
платежем та за штрафними санкціями
17169,00 грн.;

-№ про сплату за платежем 1401101,
податку на додану вартість на загальну
суму 578205,00 грн., з яких 462564,00 грн. за
основним платежем та за штрафними
санкціями 115641,00 грн.;

-№ про зменшення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 319441,00
грн.

Позивач не погоджуючись з
вищезазначеними податковими
повідомленнями-рішеннями 14 травня 2012
року звернувся до суду з позовом про їх
скасування.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
06.11.2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21.05.2013 року у справі № 2а-2623/12/1470
скасовано. Справу направлено на новий
розгляд суду першої інстанції.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
задоволення позову, виходячи з
наступного.

В акті перевірки зазначено, що на
порушення п.5.9. ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
встановлено заниження задекларованих
КП ТВКГ показників у рядку 01.2
Декларації з прибутку підприємства на
суму 27639 грн. в т.ч. за 2010 рік на суму 12881
грн. за 1 кв. 2011р на суму 14758 грн., а саме
використання запасних частин та палива
на легковий автотранспорт.

Проте, позивач вважає, що вказане
порушення не відповідає дійсності
через те, що відповідно до п. 5.9 ст. 5
Закону платник податку веде податковий
облік приросту (убутку) балансової
вартості товарів (крім тих, що
підлягають амортизації, та цінних
паперів), сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів,
напівфабрикатів, малоцінних предметів
(далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких включаються до складу
валових витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.94 р. № 334/94-ВР (зі змінами та
доповненнями, за текстом - Закон №
334/94-ВР) суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати на
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті, включаються до складу
валових витрат.

Отже, якщо автомобіль використовується
у власній господарській діяльності
платника податку, то витрати на
технічне обслуговування (зокрема, на
придбання запчастин, що
використовуються під час проведення
робіт з технічного обслуговування
автомобілів) включаються до складу
валових витрат на підставі пп. 5.2.1 п. 5.2
ст. 5 Закону № 334/94-ВР.

Відповідно до п. 1.3 Положення про
технічне обслуговування і ремонт
дорожніх транспортних засобів
автомобільного транспорту,
затвердженого наказом Мінтрансу
України від 30.03.98 р. № 102 (далі -
Положення № 102), технічне
обслуговування - це комплекс операцій
чи операція щодо підтримання
роботоздатності або справності виробу
під час його використання за
призначенням, зберігання та
транспортування.

До технічного обслуговування
автомобіля належать: щоденне
обслуговування (ЩО); перше технічне
обслуговування - ТО-1; друге технічне
обслуговування - ТО-2; сезонне технічне
обслуговування; технічне
обслуговування під час консервації, а
також на лінії.

Витрати платників податку на технічне
обслуговування автомобілів мають
підтверджуватись відповідними
розрахунковими, платіжними й іншими
документами, обов'язковість ведення і
збереження яких передбачено правилами
ведення податкового обліку (пп. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5 Закону № 334/94-ВР). Автомобіль також
має бути власністю платника податку і
брати безпосередню участь у
господарський діяльності
підприємства.

Отже, якщо автомобіль використовується
у власній господарській діяльності
платника податку, то витрати на
технічне обслуговування (зокрема, на
придбання запчастин, що
використовуються для проведення робіт
з технічного обслуговування
автомобілів) включаються до складу
валових витрат на підставі пп.5.2.1 п.5.2
ст. 5 Закону № 334/94-ВР.

В супереч цьому в акті перевірки не
зазначено , що підприємством при
складанні розрахунку приросту (збитку)
балансової вартості запасів за 2009 рік
допущено помилку та завищено
розрахунок приросту (збитку) на суму
запасних частин витрачених на ремонт
легкового автотранспорту в сумі 15351
грн., та неправомірно визначено
заниження приросту (збитку) балансової
вартості запасів на суму 12811 грн. за 2010
рік.

Як наслідок суд прийшов до висновку, що
підприємством вірно визначено розмір
приросту (збитку) в частині
використання запасних частин на
ремонт легкового автотранспорту за 2010
рік. Ця сума склала 12881 грн.

Тому в акті мало бути зазначено також і
те, що на порушення п.5.9. ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено завищення
задекларованих КП ТВКГ показників у
ряду 01.2 Декларації з прибутку
підприємства на суму 15351 грн за 2009 рік.

Невизнання відповідачем суми
завищеного податкового зобов'язання
суперечить п.п. б п.п. 4.2.2. п. 4.2. ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» №2181-III від 21.12.2000р., яким
визначено, що дані документальних
перевірок повинні свідчити як про
заниження так і про завищення сум
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях.

Щодо використання палива для легкових
автомобілів, то існує обмеження у
розмірі 50 % щодо віднесення витрат на
ПММ до складу валових витрат. Порядок
віднесення витрат на придбання ПММ для
легкових автомобілів до складу валових
витрат регулює пп. 5.4.10 п. 5.4 ст. 5 Закону
№ 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (втратив чинність 01.01.2013
року), яким, зокрема, визначено, що не
включаються до складу валових витрат
(крім витрат на оплату праці) 50 % витрат
платника податку на придбання ПММ для
легкових автомобілів. При цьому
платник податку звільняється від
обов'язків доведення зв'язку таких
витрат з його господарською
діяльністю.

При цьому платники податку повинні
вести податковий облік приросту
(збитку) балансової вартості ПММ для
легкових автомобілів, на відміну від
інших класів автомобілів, лише у межах
50 % вартості тих ПММ, що включаються до
складу валових витрат.

Всупереч цьому в акті перевірки не
зазначено, що підприємством при
складанні розрахунку приросту (убутку )
балансової вартості запасів за 2009 рік
вартість ПММ витрачених на легковий
автотранспорт склала 84687,19 грн. При
вірному складанні розрахунку приросту
(збитку) балансової вартості запасів за
2009 рік сума склала би 42343,60 грн. (84687,19*50%).

В акті перевірки не зазначено, що
підприємством при складанні
розрахунку приросту (збитку)
балансової вартості запасів за 2010 рік
вартість ПММ витрачених на легковий
автотранспорт склала 100934,76 грн
.(Додаток 4 до акту перевірки). При
вірному складанні розрахунку приросту
(збитку) балансової вартості запасів за
2010 рік сума склала би 50467,38 грн. (100934,76*50%).

В 1 кварталі 2011 року вартість ПММ
витрачених на легковий автотранспорт
склала 22745,66 грн. (Додаток 4 до акту
перевірки) При вірному складанні
розрахунку приросту (збитку)
балансової вартості запасів за 1 кв. 2011
року сума склала би 11372,83 грн. ( 22745,66*50%)

Як наслідок допущеної помилки
підприємством завищено показник у
рядку 01.2 Декларації з прибутку
підприємства за 2009 рік в сумі 42344 грн.
(15351+42344), за 2010 рік на суму 50467 грн., та за
2011 рік у сумі 11373 грн.

Отже, загальна сума складає 104154 грн.

Невизнання відповідачем суми
завищеного податкового зобов'язання
суперечить п.п. б п.п. 4.2.2. п. 4.2. ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» №2181-III від 21.12.2000р., яким
визначено, що дані документальних
перевірок повинні свідчити як про
заниження так і про завищення сум
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях.

Тому твердження про порушення 5.9 ст.5
Закону «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.94 р. № 334/94-ВР (зі
змінами та доповненнями, за текстом -
Закон № 334/94-ВР) за даних обставин є
безпідставним.

Щодо порушень пп..4.1.1п 4.1 ст.4 Закону
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.94 р. № 334/94-ВР (зі
змінами та доповненнями, за текстом -
Закон № 334/94-ВР) про заниження обсягів
оподаткованих операцій за надані
послуги населенню та підприємствам за
2009 рік на суму 83151,61 грн. за 2010 рік на
суму 11293,26 грн та за 1 кв 2011 року на суму
917 грн. підприємство не заперечує.

Щодо порушень п.5.3.9 п 5.3 Закону «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.94 р. № 334/94-ВР (зі змінами та
доповненнями, за текстом - Закон №
334/94-ВР) про завищення показників
задекларованих в у рядку 04.1 Декларації
з податку на прибуток за 4 квартал 2009
року в сумі 4930 грн. «витрати на
придбання товарів, робіт, послуг КП
ТВКГ не заперечує.

Щодо порушень пп.139.1.5 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України завищення
витрат на суму виготовлення проектної
документації в розмірі 16472 грн.
підприємство не заперечує.

Стосовно порушення пп.8.6.1 п.8.6 ст.8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та п.1 розділу II
Перехідні положення Закону України
від 01.07.2004 року №1957-IV «Про внесення змін
до Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», а саме
невірного застосування норм
амортизації за проведені ремонти групи
1 основних засобів, які введені в
експлуатацію до 01.01.2004 року.

Вважаємо, що відповідно до абзацу 1 п.1
Перехідних положень Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 01.07.2004 року № 1957-IV нові
(підвищені) норми амортизаційних
відрахувань застосовують щодо
витрат понесених
(нарахованих) платником податку після 1
січня 2004 року у зв'язку з придбанням або
спорудженням нових основних фондів
групи 1, а також витрат на поліпшення
таких нових основних фондів.

Але одночасно абзац 2 п.1 Перехідних
положень Закону № 1957-IV визначає: по
старим нормам відбувається
амортизація витрат, понесених
(нарахованих) платником податку у
зв'язку з придбанням, спорудженням та
поліпшенням основних фондів групи 1 до
1 січня 2004 року.

Більш того, норми абзацу 2 прямо
наказують, що для цілей податкового
обліку платники податків зобов'язані
вести окремий облік витрат, понесених
зв'язку з придбанням,
спорудженням та/або
поліпшенням основних фондів,
що здійснюються після 1 січня 2004 року.

Отже, Перехідні положення Закону №1957-ІV
прямо визначають, що норми амортизації,
які діяли до 1 січня 2004 року,
застосовуються лише до витрат,
понесених платником податку у зв'язку з
придбанням, спорудженням та
поліпшенням основних фондів групи 1 до
1 січня 2004 року. Окремого порядку
нарахування амортизаційних
відрахувань на витрати, понесені після
1 січня 2004 року у зв'язку з поліпшенням
основних фондів, придбаних до 1 січня 2004
року Перехідними положеннями цього
Закону не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, можна
зробити висновок, що до нових поліпшень
(тобто проведених після 01.01.04р.) старих
основних фондів (тобто, що
амортизуються за старими ставками) п. 1
Перехідних положень Закону № 1957-IV
фактично не застосовується. Абзац 1 не
передбачає обов'язок амортизувати їх
по нових нормах, але й абзац 2 не
зобов'язує амортизувати їх за старими
нормами, а лише передбачає обов'язок
вести окремий облік витрат.

Таким чином, КП ТВКГ правомірно
застосовано нові норми амортизації
відповідної групи. Тому твердження про
завищення сум амортизаційних
нарахувань за 2009 рік в сумі 11598,36 грн. ,
за 2010 рік у сумі 58040,34 грн. та за 1
квартал 2011 року у сумі 19584,37 грн. на
загальну суму 89223,07 грн. є
безпідставним.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів суду законність та
обґрунтованість прийнятого ним
рішення. У зв'язку з цим, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Судові витрати покласти на
відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2.Скасувати податкові
повідомлення-рішення Южноукраїнської
об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області №
від 29.11.2011 року, № від 29.11.2011
року, № від 29.11.2011 року.

3.Стягнути з Державного бюджету України
на користь Комунального підприємства
"Теплопостачання та водоканалізаційне
господарство" сплачений судовий збір
згідно квитанції №508 від 27.04.2012 року в
сумі 2188,00 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
І. А. Устинов

Постанова оформлена у
відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України
та підписана суддею 11.04.2014 року.