Справа № 819/1037/14-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1037/14-a

03 червня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі Костецькій Н.Т.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача -
Чорнописької В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду місті Тернополі
адміністративну справу

за позовною заявою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області

про визнання протиправним (скасування)
податкового повідомлення-рішення від 10
квітня 2014 року №,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
по тексту - ФОП ОСОБА_3 або позивач)
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі -
Тернопільська ОДПІ або відповідач) про
визнання протиправним (скасування)
податкового повідомлення-рішення від 10
квітня 2014 року №.

Представник позивача в обґрунтування
позовних вимог пояснила, що вважає
безпідставним висновок контролюючого
органу, зроблений в акті перевірки,
щодо завищення податкового кредиту у
зв'язку з порушенням порядку
заповнення податкових накладних, а
саме в зв'язку з тим, що в єдиному
державному реєстрі податкових
накладних цифровий підпис на квитанції
не відповідають підпису уповноваженої
особи зазначеної в податковій
накладній.

Свою позицію в цій частині представник
позивача обґрунтувала тим, що оскільки
податкові накладні були зареєстровані
в ЄРПН та відповідають вимогам п. 201.1 ст.
201 ПК України, а тому у Позивача
відсутні підстави для подання заяви із
скаргою (Додатком 8 до Декларації) на
своїх контрагентів, а також для не
включення сум ПДВ зазначених в
податкових накладних до складу
податкового кредиту.

Щодо включення до податкового кредиту
за грудень 2012 р. 10 581,00 грн. ПДВ
сплаченого при придбанні філе курячого
в кількості 1 801,748 кг. та м'яса свинини в
кількості 282,19 кг., які на думку
податкового органу, не використані в
господарській діяльності, що призвело
до зниження податку на додану вартість
за грудень 2012 р. на загальну суму 10 581,00
грн., представник позивача зазначила,
що податковим органом не враховано
того, що технічні умови на кожен вид
продукції встановлюють конкретні
норми сировини, яка повинна бути
використана при виробництві продукції,
а також процентний вихід готової
продукції. Представник позивача також
пояснила, що продукція яка
виробляється позивачем є харчовою,
також передбачено наявність відходів
(жиловка, лід, вода, обрізка, тощо).
Таким чином, представник ФОП ОСОБА_3,
вважає, що вся сировина, яка
знаходилась на залишку станом на 01.01.2012
р. та придбана у 2012 році в кількості 20
366,00 кг використана у виробництві
продукції.

З врахуванням викладеного, представник
позивача просила задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, проти позову
заперечила.

Представник Тернопільської ОДПІ
пояснила, що оспорюване податкове
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ прийняте у відповідності до вимог
чинного законодавства. Так, податковий
орган вважає, що не можна включати до
складу податкового кредиту суми ПДВ по
податкових накладних, отриманих від
контрагентів та складених з
порушеннями, а саме: невідповідністю
цифрового електронного підпису та
підпису на податкових накладних,
виданих контрагентами.

Крім того, представник відповідача
пояснила, що перевіркою достовірності
відображених показників у поданій
Декларації з податку на додану
вартість встановлено, що до складу
податкового кредиту (рядок 10.1
декларації) позивачем включено суми
ПДВ, які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності. Перевіркою встановлено не
використання в господарській
діяльності ТМЦ , а саме м'яса свинини в
кількості 282,19 кг, та філе курячого в
кількості 1 801,748 кг, на суму 52 905,00 грн.
(без ПДВ).

Враховуючи те, що даний товар не
використовувався в господарській
діяльності позивача, представник
податкового органу вважає, що суми ПДВ
сплачені за його придбання, а саме: 10581
грн., не мають відноситись до складу
податкового кредиту за грудень 2012 року.

З врахуванням викладеного, представник
податкового органу просила відмовити в
задоволенні позову.

Крім пояснень представників сторін,
судом також досліджені письмові
докази, наявні у матеріалах справи, які
подані позивачем, відповідачем, а також
витребувані з ініціативи суду.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
міркувань.

Судом встановлено, що Тернопільською
ОДПІ проведено документальну планову
виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

За результатами перевірки складено акт
№2993/19-18-17-01/НОМЕР_1 від 11.12.2013 року (
а.с.57-75).

Перевіркою встановлено наступні
порушення ФОП ОСОБА_3 норм податкового
законодавства:

- п.198.6 ст. 198, п.201.10, п.201.11 ст. 201
Податкового кодексу України (надалі -
ПКУ) в результаті включення до
податкового кредиту 31 623,04 грн. податку
на додану вартість на підставі
податкових накладних, що зареєстровані
у Єдиному реєстрі податкових накладних
з порушенням встановленого порядку, що
призвело до завищення податкового
кредиту, і, відповідно, до зниження
податку на додану вартість на загальну
суму 31 623,00 грн.

- п. 198.3 ст.198 ПКУ в результаті включення
до податкового кредиту за грудень 2012 р.
10 581,00 грн. ПДВ сплаченого при придбанні
філе курячого та м'яса свинини, які не
використані в господарській
діяльності, що призвело до завищення
податкового кредиту, і, відповідно, до
зниження податку на додану вартість на
загальну суму 10 581,00 грн.

На підставі акта перевірки
№2993/19-18-17-01/НОМЕР_1 від 11.12.2013 року
Тернопільською ОДПІ в зв'язку із
виявленням вказаних вище порушень
винесено податкове повідомлення -
рішення від 13.01.2014 року форми «Р»
№, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на загальну суму 63 306,00
грн., в тому числі 42 204.00 грн. основного
платежу та 21 103,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

В ході розгляду первинної скарги на
підставі Рішенням ГУ Міндоходів у
Тернопільській області від 18.02.2014 р.
№2103/6/19-00-10-02-06/4 та Наказу
Тернопільської ОДПІ від 04.03.2014 р. №660
Тернопільською ОДПІ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань
порушених у скарзі.

Як видно з акту перевірки від 07.03.2014 р.
№1343/19-18-17-01/НОМЕР_1 (а.с.32-43) було
встановлені наступні порушення ФОП
ОСОБА_3 норм податкового законодавства:

- п.198.6 ст. 198, п.201.10, п.201.11 ст. 201
Податкового кодексу України (надалі -
ПКУ) в результаті включення до
податкового кредиту 28 616,00 грн. податку
на додану вартість на підставі
податкових накладних, що зареєстровані
у Єдиному реєстрі податкових накладних
з порушенням встановленого порядку, що
призвело до завищення податкового
кредиту, і, відповідно, до зниження
податку на додану вартість на загальну
суму 28 616,00 грн.

- п. 198.3 ст.198 ПКУ в результаті включення
до податкового кредиту за грудень 2012 р.
10 581,00 грн. ПДВ сплаченого при придбанні
філе курячого та м'яса свинини, які не
використані в господарській
діяльності, що призвело до завищення
податкового кредиту, і, відповідно, до
зниження податку на додану вартість на
загальну суму 10 581,00 грн.

Рішенням ГУ Міндоходів у
Тернопільській області від 26.03.2014 р.
№3459/6/19-00-10-02- 06/75 «Про результати
розгляду скарги» було встановлено, що
при проведені планової документальної
перевірки Тернопільською ОДПІ було
зменшено податковий кредит підприємця
по податку на додану вартість на
загальну суму 3007 грн. по податкових
накладних, що, на думку податкового
органу, зареєстровані у Єдиному
реєстрі податкових накладних з
порушенням встановленого порядку, які
ФОП ОСОБА_3 не було включено до
податкового кредиту у 2012 році, а також,
не враховано наявність від'ємного
значення в сумі 1648 грн. (рядок 21
декларації за січень 2012 р.), в зв'язку із
чим податкове повідомлення рішення
Тернопільської ОДПІ від 13.01.2014 р.
№ скасовано в частині 4 655 грн. ПДВ
та 2 327,5 грн. штрафних (фінансових)
санкцій і залишено без змін в іншій
частині.

На виконання ст. 60 Податкового кодексу
України та п. 3.4. Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, що затверджений
Наказом Міністерства фінансів України
від 28.11.2012 №1236, та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 20 грудня
2012 р. за № 2135/22447 Тернопільською ОДПІ
винесено нове податкове повідомлення -
рішення від 10.04.2014 р. №, яким ФОП
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на загальну суму 56 323,50 грн., в
тому числі 37 549,00 грн. основного платежу
та 18 774,50 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

Рішенням Міністерства доходів та
зборів України від 28.04.2014 р.
№2710С99-99-10-01-03-14 «Про результати
розгляду повторної скарги» повторна
скарга ФОП ОСОБА_3 залишена без
задоволення, а податкове повідомлення -
рішення Тернопільської ОДПІ від 10.04.2014
р. № - без змін.

Щодо висновку податкового органу про
порушення позивачем абзацу 9 п. 201.10 ст.
201 ПК України внаслідок включення до
складу податкового кредиту сум ПДВ по
податкових накладних, отриманих від
контрагентів та складених з
порушеннями, а саме: невідповідністю
цифрового електронного підпису та
підпису на податкових накладних,
виданих контрагентами, суд вважає за
необхідне зазначити наступне:

В акті перевірки зазначено, що
податкові накладні №1492 від 31.01.2012 ПАТ
«Тернопільміськгаз»; № 1699/16 від 31.01.2012
ТОВ «Золотий Екватор»; №1698/16 від 30.01.2012
ТОВ «Золотий Екватор»; №1697/16 від 29.01.2012
ТОВ «Золотий Екватор»; №46 від 26.01.2012 ФОП
ОСОБА_4; №1695/16 від 19.01.2012 ТОВ «Золотий
Екватор»; №1696/16 від 19.01.2012 ТОВ «Золотий
Екватор»; №64 від 24.02.2012 ТОВ «Технології
смаку»; №56 від 23.02.2012 ФОП ОСОБА_4; №32 від
08.02.2012 ТОВ «Технології смаку»; №18 від
08.02.2012 ФОП ОСОБА_4; №1480 від 31.03.2012 ПАТ
«Тернопільміськгаз»; №2013/16 від 26.03.2012
ТОВ «Золотий Екватор»; №2012/16 від 21.03.2012
ТОВ «Золотий Екватор»; №42 від 19.03.2012 ТОВ
«Технології смаку»; №21 від 07.03.2012 ТОВ
«Технології смаку»; №2545/16 від 31.05.2012 ТОВ
«Золотий Екватор»; №16 від 09.05.2012 ФОП
ОСОБА_4; №1 від 08.05.2012 ТОВ «Вікторія Л»;
№3 від 06.06.2012 ТОВ «Вікторія Л»,
оформлені з порушенням вимог абз. 9 п.п.
201.10 ст. 201 Податкового Кодексу в частині
накладення електронного підпису при їх
реєстрації в реєстрі податкових
накладних, а саме - електронний
цифровий підпис, що накладено на
вищенаведених податкових накладних
при їх реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних належить одній
особі, а підпис, яким скріплено
податкові накладні при видачі їх
покупцю, належить іншій.

Суд з таким висновком податкового
органу не погоджується виходячи з
наступного:

Відповідно до п.198.6. ст.198 ПК не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику, є
дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення
контролюючими органами документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

З оглянутих в судовому засіданні
податкових накладних вбачається, що в
них були заповнені усі необхідні
реквізити, передбачені п.201.1 ст.201 ПК
України, вони пройшли реєстрацію в
єдиному реєстрі податкових накладних,
а тому у позивача не було підстав для
подання скарг на постачальника товару.

Суд вважає, що відповідач прийшов до
помилкового висновку, що електронний
цифровий підпис, що накладається на
податкову накладну при її реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
та підпис, що скріплює цю податкову
накладну при її видачі покупцю, повинні
належати одній особі, якій делеговано
право підпису податкових накладних,
оскільки такий висновок, ґрунтується
на вибірковому посиланні на частини
норм Порядку ведення Єдиного реєстру
податкових накладних, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.12.2010 р. N 1246 (далі по тексту -
Порядок №1246).

Так, згідно абз. 5 п. 5 Порядку №1246 «Для
делегування права підпису податкової
накладної та/або розрахунку
коригування іншій посадовій особі,
продавець отримує засоби електронного
цифрового підпису в акредитованих
центрах сертифікації ключів для такої
особи та подає податковому органові за
місцем реєстрації посилені
сертифікати електронного цифрового
підпису зазначеної особи. У такому разі
електронні цифрові підписи посадових
осіб продавця накладаються у такому
порядку: першим - електронний цифровий
підпис посадової особи, якій
делеговано право підпису податкової
накладної та/або розрахунку
коригування; другим - електронний
цифровий підпис, що є аналогом відбитка
печатки продавця».

Відповідно до п. 1 Порядку №1246 цей
Порядок визначає механізм внесення
відомостей, що містяться у податковій
накладній та/або розрахунку
коригування кількісних і вартісних
показників до неї (далі - податкова
накладна та/або розрахунок
коригування), до Єдиного реєстру
податкових накладних (далі - Реєстр)
платників податку на додану вартість -
продавців товарів (послуг), звіряння
даних, що містяться у виданих платникам
такого податку - покупцям товарів
(послуг) податковій накладній та
розрахунку коригування з відомостями,
які містяться у Реєстрі. Тоді як, форму
податкової накладної та Порядок
заповнення податкової накладної
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 N 1379,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 22.11.2011 за №1333/20071.

Згідно п. 16 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 N 1379, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за N
1333/20071 (далі - Порядок №1379) усі
примірники податкової накладної
підписуються особою, уповноваженою
платником податку здійснювати
постачання товарів/послуг, та
скріплюються печаткою такого платника
податку - продавця. Податкова накладна
не підписується покупцем
товарів/послуг і не скріплюється його
печаткою.

Згідно п.7 Порядку № 1246 після
надходження податкової накладної
та/або розрахунку коригування в
електронній формі до Державної
податкової служби здійснюється їх
розшифрування, перевіряється
електронний цифровий підпис,
визначається відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, та проводиться їх
реєстрація. Відповідно до п.8 Порядку №
1246 для підтвердження прийняття
податкової накладної та/або розрахунку
коригування до реєстрації продавцю
видається квитанція в електронній
формі у текстовому форматі, у якій
зазначаються реквізити зазначених
документів, відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, результати
перевірки електронного цифрового
підпису, інформація про продавця, дата
та час прийняття, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова накладна та/або розрахунок
коригування. Відповідно до п.9 Порядку
№ 1246 наявність помилок у податковій
накладній є причиною відмови у
прийнятті податкової накладної .

Аналізуючи Порядок № 1246 повністю, а не
вибірково, як це робить Відповідач, суд
приходить до висновку, що надсиланням
квитанції Державна податкова служба
підтверджує, що вона перевірила
електронний цифровий підпис на
податковій накладній, податкова
накладна не містить помилок та
вважається прийнятою. Тобто, податкові
накладні, складені із дотриманням усіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
ст. 201 ПК України. Окрім цього,
підтвердженням факту прийняття
податкових накладних до Єдиного
реєстру податкових накладних, є
квитанції в електронному вигляді у
текстовому форматі.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити наступне:

Поняття електронного підпису
визначено ст. 1 Закону України "Про
електронний цифровий підпис" від 22.05.2003
року N 852-УІ (далі по тексту - Закон N 852),
відповідно до якої, це дані в
електронній формі, які додаються до
інших електронних даних або логічно з
ними пов'язані та призначені для
ідентифікації підписувача цих даних.

Абзацом 13 статті 1 Закону N 852
передбачено, що підписувач - особа, яка
на законних підставах володіє
особистим ключем та від свого імені або
за дорученням особи, яку вона
представляє, накладає електронний
цифровий підпис під час створення
електронного документа.

Беручи до уваги наведені вище норми
законодавства, стає очевидним, що
Порядок заповнення податкової
накладної та Порядок ведення єдиного
реєстру податкових накладних не
ототожнюють особу, яка складає та
підписує податкову та особу яка
накладає цифровий підпис на податкову
накладну при її реєстрації. Примірники
податкової накладної підписуються
особою, уповноваженою платником
податку здійснювати постачання
товарів/послуг, та скріплюються
печаткою такого платника податку -
продавця (п.16 Порядку №1379) а при
реєстрації податкової накладної
накладається електронний цифровий
підпис посадових осіб платника
податку, або електронний цифровий
підпис посадової особи, якій
делеговано право підпису податкової
накладної (тобто - електронного
підпису).

Посадові особи, які складали та
підписували податкові накладні,
перелічені у Додатку №1 до акту
перевірки, мали на те належні
повноваження, що підтверджується
наказами платників податків -
продавців, зокрема, наказами ТОВ
«Золотий Екватор» №26/2 від 28.06.2012 р., ТОВ
«Вікторія Л» від 04.01.2012 р., ТОВ
«Технології смаку» від 27.12.201 р. та
Довіреністю, виданою СПД-ФО ОСОБА_4 від
05.07.2011 р.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд приходить до висновку, що ФОП
ОСОБА_3 має право на віднесення до
складу податкового кредиту сум податку
на додану вартість згідно податкових
накладних, що виписані ПАТ
«Тернопільміськгаз», ТОВ «Золотий
Екватор», ТОВ «Технології смаку», ТОВ
«Вікторія Л», Тернопільською районною
державною лікарнею ветеринарної
медицини та СПД-ФО ОСОБА_4.

Що стосується включення до податкового
кредиту за грудень 2012 р. 10 581,00 грн. ПДВ
сплаченого при придбанні філе курячого
в кількості 1 801,748 кг. та м'яса свинини в
кількості 282,19 кг. які на думку
податкового органу, не використані в
господарській діяльності, що призвело
до зниження податку на додану вартість
за грудень 2012 р. на загальну суму 10 581,00
грн., суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3. статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Отже, основною умовою віднесення сум
ПДВ, сплачених (нарахованих) у зв'язку з
придбанням товарів, послуг та основних
фондів, до податкового кредиту, є їх
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

З аналізу вищенаведених норм
Податкового кодексу, суд приходить до
висновку, що використанням ФОП ОСОБА_3
придбаних товарів у господарській
діяльності як умовою віднесення їх
вартості до податкового кредиту є їх
залучення до виробничого процесу,
тобто використання таких товарів у
виробництві продукції. Оцінка ж
ефективності такого використання
(як-то вихід готової продукції,
наявність або відсутність відходів
та/або виробничих втрат) не випливає на
податковий облік платника.

Як зазначено у акті перевірки, станом
на 01.01.2012 р. залишки філе курки склали 1
025 кг, м'яса свинини - 712 кг., крім того, на
залишках знаходилось яловичина в
кількості 410 кг., сало - 404 кг. Протягом 2012
року придбано філе курки в кількості 11
223 кг та м'яса свинини в кількості 6 591 кг.
Таким чином, загальна кількість
сировини склала 20 366,00 кг.

Технічні умови на кожен вид продукції,
встановлюють конкретні норми сировини,
яка повинна бути використана при
виробництві продукції, а також
процентний вихід готової продукції.
Враховуючи те, що продукція яка
виробляється ФОП ОСОБА_3 є харчовою,
також передбачено наявність відходів
(жиловка, лід, вода, обрізка, тощо).

Всього у 2012 року списано на виробництво
сировини в кількості 20054,87 кг. Крім того,
нормативні втрати при жиловці м'яса
склали 311,13 кг.

Наведені обставини спростовують
висновки податкового органу та
свідчить про те, що вся сировина, яка
знаходилась на залишку станом на 01.01.2012
р. та придбана у 2012 році в кількості 20
366,00 кг використана у виробництві
продукції.

Відповідно до п. 198.4 ст. 198 Податкового
кодексу України, якщо платник податку
придбаває (виготовляє) товари/послуги
та необоротні активи, які
призначаються для їх використання в
операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Пунктом 199.1 ст. 199 Податкового кодексу
України встановлено, що у разі якщо
придбані та/або виготовлені
товари/послуги, необоротні активи
частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково -
ні, до сум податку, які платник має
право віднести до податкового кредиту,
включається та частка сплаченого
(нарахованого) податку під час їх
придбання або виготовлення, яка
відповідає частці використання таких
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях.

ФОП ОСОБА_3 не придбавав м'ясо свинини
та філе курки з метою її використання у
неоподатковуваних операціях, що за
змістом підпункту 198.4 ст. 198 Податкового
кодексу України позбавляє платника
права на включення сум податку до
податкового кредиту. Також,
вищевказані втрати не можуть
кваліфікуватись як наведений у
підпункті 199.1 ст. 199 Податкового кодексу
України товар, який був придбаний чи
виготовлений платником і частково
використовувався ним у
неоподатковуваних операціях, що за
правилами цієї норми передбачає
перерозподіл податкового кредиту.

З врахуванням наведеного, суд вважає,
що у податкового органу не було жодних
підстав для зменшення ФОП ОСОБА_3
податкового кредиту з ПДВ,
сформованого внаслідок придбання м'ясо
свинини та філе курки, оскільки даний
товар, як того вимагає ст. 198
Податкового кодексу України, був
повністю залучений до виробничого
процесу, тобто використовувався у
виготовленні продукції підприємця.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги підтверджені належними
та допустимими доказами і підлягають
до задоволення повністю.

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, відповідно до ч.1
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158-167 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області від 10 квітня 2014
року №.

Повернути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 182 грн. 70 коп. сплаченого
судового збору.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 6 червня 2014 року.

Суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.