Справа № 815/3065/13-а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3065/13-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Левчук О. А.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової
І.Г.,

при секретарі - Дубчак Ю.В.,

за участю: представника Фрунзівської
районної державної адміністрації
Одеської області - Колесник Галини
Миколаївни, представника прокуратури -
Котелевського Олексія Івановича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою до Фрунзівської районної
державної адміністрації Одеської
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
травня 2013 року по справі за
адміністративним позовом прокурора
Фрунзівського району Одеської області
діючого в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагентства
в Одеській області до Фрунзівської
районної державної адміністрації
Одеської області, за участю третьої
особи - ОСОБА_3, про визнання
незаконними та скасування
розпоряджень,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року прокурор
Фрунзівського району Одеської області,
діючи в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагентства
в Одеській області звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Фрунзівської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання протиправним та скасування
розпорядження "Про складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки ОСОБА_3
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Карабанівської сільської
ради Фрунзівського району Одеської
області" від 10.05.2012 №294/А-2012, також
просив визнати протиправним та
скасувати розпорядження "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки
громадянки ОСОБА_3 для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на території
Карабанівської сільської ради
Фрунзівського району Одеської області
(за межами населеного пункту)" від 10.10.2012
року № 572/А-2012.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що ОСОБА_3 є особою без
громадянства, а тому вона не може
набувати право на земельну частку (пай).

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року позовні вимоги задоволено. Судом
визнано протиправними та скасовано
оскаржені розпорядження

Не погоджуючись з рішенням суду,
головою Фрунзівської районної
державної адміністрації Одеської
області подана апеляційна скарга, в
якій зазначено, що вказана постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, тому постанова
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про її задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 за рішенням апеляційного суду
Одеської області від 12 січня 2010 року
набула право на Ѕ спадщини, яка
відкрилася після смерті її батьків. До
складу спадщини увійшли також два
сертифікати про право на земельну
частку (пай), які успадковані ОСОБА_3 та
її рідним братом. Зазначеним судовим
рішення встановлено, що до складу
спадщини увійшли саме 2 сертифікати про
право на земельну частку (пай).

За заявою ОСОБА_3 головою Фрунзівської
районної державної адміністрації
Одеської області видано розпорядження
"Про складання документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки гр. ОСОБА_3 для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на території
Карабанівської сільської ради
Фрунзівського району Одеської області"
від 10.05.2012 №294/А-2012, згідно п. 1 якого
прийнято рішення про передачу
земельних ділянок за рахунок ділянок
колишнього КСП "Дружба" у власність
громадянці України ОСОБА_3 на виконання
рішення апеляційного суду Одеської
області від 12.01.2010 (справа №22ц-536/2010).
Аналогічне розпорядження після
виготовлення проекту землеустрою
прийнято 10.10.2012 за № 572/А-2012.

Прокуратурою Фрунзівського району
Одеської області проведено додаткову
перевірку, якою встановлено, що ОСОБА_3
не мала права набувати право власності
на земельну ділянку
сільськогосподарського призначення,
оскільки є особою без громадянства.

Прокурор Фрунзівського району
Одеської області, посилаючись на
вимоги ч. 5 статті 22 Земельного кодексу
України, звернувся до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
вважав, що діючим законодавством
України не передбачено право іноземців
та осіб без громадянства, які набули
права власності на земельну частку
(пай), що посвідчене відповідним
сертифікатом, в порядку спадкування, на
виділення в натурі (на місцевості) за їх
бажанням земельної ділянки з видачею
державних актів на право власності на
землю, а таке право мають власники
земельних часток(паїв), які є
громадянами України.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду та вважає його
помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Організаційні та правові засади
виділення власникам земельних часток
(паїв) земельних ділянок у натурі (на
місцевості) із земель, що належали
колективним сільськогосподарським
підприємствам, сільськогосподарським
кооперативам, сільськогосподарським
акціонерним товариствам на праві
колективної власності, а також порядок
обміну цими земельними ділянками
визначено Законом України "Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв) (далі - Закон).

Статтею першою зазначеного Закону
визначено, що право на земельну частку
(пай) мають серед інших зокрема
громадяни - спадкоємці права на
земельну частку (пай), посвідченого
сертифікатом; громадяни та юридичні
особи України, які відповідно до
законодавства України набули право на
земельну частку (пай).

Основним документом, що посвідчує
право на земельну частку (пай), є
сертифікат на право на земельну частку
(пай), виданий районною (міською)
державною адміністрацією. Документами,
що посвідчують право на земельну
частку (пай), також є: свідоцтво про
право на спадщину; посвідчені у
встановленому законом порядку
договори купівлі-продажу, дарування,
міни, до яких додається сертифікат на
право на земельну частку (пай); рішення
суду про визнання права на земельну
частку (пай) (стаття 2 Закону).

Відповідно до частини третьої Закону
підставами для виділення земельних
ділянок у натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв) є
рішення відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації.

Також, згідно частини п'ятої Закону
сільські, селищні, міські ради та
районні державні адміністрації в межах
їх повноважень щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості): розглядають заяви
власників земельних часток (паїв) щодо
виділення їм в натурі (на місцевості)
земельних ділянок і видачі документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку; приймають рішення
щодо виділення земельних часток (паїв)
у натурі (на місцевості); уточняють
списки осіб, які мають право на
земельну частку (пай); уточняють місце
розташування, межі і площі
сільськогосподарських угідь, які
підлягають розподілу між власниками
земельних часток (паїв); укладають із
землевпорядними організаціями
договори на виконання робіт із
землеустрою щодо виділення земельних
часток (паїв) у натурі (на місцевості) та
виготовлення технічної документації,
яка необхідна для складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку, якщо
такі роботи виконуються за рахунок
місцевого бюджету; сприяють в
укладанні договорів на виконання
землевпорядними організаціями робіт
із землеустрою щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості) та виготовлення технічної
документації, яка необхідна для
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку, якщо такі
роботи виконуються за рахунок осіб, які
мають право на земельну частку (пай),
або за рахунок коштів підприємств,
установ та організацій, що орендують
земельні частки (паї), проектів
технічної допомоги тощо; надають
землевпорядним організаціям уточнені
списки осіб, які мають право на
земельну частку (пай); розглядають та
погоджують проекти землеустрою щодо
організації території земельних
часток (паїв); організовують проведення
розподілу земельних ділянок між
особами, які мають право на виділення
їм земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості), в порядку, визначеному цим
Законом; оформляють матеріали обміну
земельними частками (паями),
проведеного за бажанням їх власників
до моменту видачі державних актів на
право власності на земельну ділянку;
приймають рішення про видачу
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку,
власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради
приймають рішення щодо виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв) у межах населених пунктів, а
районні державні адміністрації - за
межами населених пунктів.

З наведених законодавчих норм
вбачається, що приймаючи оскаржені
рішення Фрунзівська районна державна
адміністрація Одеської області діяла
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України.

Щодо права особи без громадянства на
отримання у приватну власність землі
сільськогосподарського призначення,
колегія суддів зазначає наступне.

Суб'єктами права приватної власності
на землю згідно зі статтею 80 Земельного
кодексу України (далі - ЗК) визначено
громадян України та юридичних осіб.
Проте, враховуючи зміст частини другої
статті 81 та інших норм ЗК України,
суб'єктами права приватної власності
на землю визнаються також іноземні
громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи
без громадянства відповідно до частини
другої статті 81 ЗК України можуть
набувати права власності на земельні
ділянки несільськогосподарського
призначення в межах населених пунктів,
а також на земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
за межами населених пунктів, на яких
розташовані об'єкти нерухомого майна,
що належать їм на праві приватної
власності.

Відповідно до частини п'ятої статті 22
ЗК України землі
сільськогосподарського призначення не
можуть передаватись у власність
іноземним громадянам, особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам та іноземним державам.

Проте, за змістом частини четвертої
статті 81, статті 145 ЗК України
допускається, що земельні ділянки
сільськогосподарського призначення ці
особи також мають право набувати, проте
лише у спадщину, і протягом року
зобов'язані їх відчужити, оскільки
успадковані земельні ділянки
сільськогосподарського призначення не
можуть перебувати у приватній
власності осіб без громадянства або
іноземних громадян. У разі невиконання
цієї вимоги настають передбачені
пунктом "д" статті 143 ЗК України
наслідки, а саме: право власності на
земельну ділянку може бути примусово
припинене за рішенням суду.

Також, відповідно до статті 125 ЗК
України право власності виникає після
одержання спадкоємцем земельної
ділянки документа, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, та його
державної реєстрації.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що відповідач правомірно
прийняв Розпорядження, на підставі
яких за ОСОБА_3 визнано право на
земельну ділянку, отриману нею у
спадщину земельну частку (пай),
оскільки іноземні громадяни та особи
без громадянства можуть без будь яких
обмежень оформити державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку з метою його подальшого
відчуження.

Тому, за наведених обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
обґрунтованість вимог про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень Фрунзівської районної
державної адміністрації Одеської
області від 10.05.2012 № 294/А-2012 "Про
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки
ОСОБА_3 для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Карабанівської сільської
ради Фрунзівського району Одеської
області" та № 572/А-2012 від 10.10.2012 "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки
громадянки ОСОБА_3 для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на території
Карабанівської сільської ради
Фрунзівського району Одеської області
(за межами населеного пункту)" від 10.10.2012
року № 572/А-2012, також, суд не дав
належної оцінки тому, що підставою для
прийняття оскаржених Розпоряджень
було рішення апеляційного суду
Одеської області від 12 січня 2010 року.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції при розгляді справи
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, за таких обставин, судове
рішення відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 202
КАС України, підлягає скасуванню з
прийняттям по справі нової постанови
про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фрунзівської
районної державної адміністрації
Одеської області - задовольнити, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року - скасувати. Прийняти нову
постанову, якою відмовити прокурору
Фрунзівського району Одеської області
діючого в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагентства
в Одеській області в задоволені
адміністративного позову до
Фрунзівської районної державної
адміністрації Одеської області, за
участю третьої особи - ОСОБА_3, про
визнання незаконними та скасування
розпоряджень Фрунзівської районної
державної адміністрації Одеської
області від 10.05.2012 № 294/А-2012., та 10.10.2012
року № 572/А-2012.

Постанова апеляційного суду набирає
чинності негайно після її оголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 06 червня 2014 року.

Головуючий:

Судді: