Справа № 825/1882/14
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року Чернігів
Справа № 825/1882/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопот С.Л.

при секретарі - Єгуновій О.М.

за участю представника позивача
Косовця О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області до управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання дій
протиправними та скасування постанов ,
-

В С Т А Н О В
И В:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області звернулось до
суду з адміністративним позовом до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області та просить:
визнати дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Сенченко М.В. по стягненню з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові у
виконавчому провадженні №33484658
виконавчого збору у розмірі 353,78 грн. та
витрат на проведення виконавчих дій
протиправними; скасувати постанову від
22 травня 2014 року про стягнення
виконавчого збору, винесену у
виконавчому провадженні №33484658 старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сенченко М.В.;
скасувати постанову від 22 травня 2014
року про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій, винесену у
виконавчому провадженні №33484658 старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сенченко М.В.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що правові
підстави для стягнення з позивача
виконавчого збору є відсутніми.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути
справу без його участі.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача, суд
вважає позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 6
вересня 2012 року, частково задоволена
апеляційна скарга управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
(далі - УПФУ в м. Чернігові), з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області (далі -
відділення виконавчої дирекції Фонду в
м. Чернігові, відділення) на користь
УПФУ в м. Чернігові стягнуто суму
витрат на виплату та доставку пенсій
(крім адресної допомоги) за пенсійними
справами № 124389 ОСОБА_3, № 127905 ОСОБА_4, №
151299 ОСОБА_5, № 162433 ОСОБА_6, за період з
01.07.2011 року по 31.12.2011 року.

7 червня 2012 року Чернігівським
окружним адміністративним судом
видано виконавчий лист № 2а/2570/378/2012 про
стягнення з відділення виконавчої
дирекції Фонду в м. Чернігові на
користь УПФУ в м. Чернігові суми витрат
на виплату та доставку пенсій (крім
адресної допомоги) за пенсійними
справами № 124389 ОСОБА_3. № 127905 ОСОБА_4, №
151299 ОСОБА_5, № 162433 ОСОБА_6, за період з
01.07.2011 року по 31.12.2011 року.

19 липня 2012 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Сенченко М.В. відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа у справі № 2а/2570/378/2012.
У постанові про відкриття виконавчого
провадження, яка отримана відділенням
15.08.2012 року, визначено: стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду в
м. Чернігові на користь УПФУ в м.
Чернігові суму витрат на виплату та
доставку пенсій (крім адресної
допомоги) за пенсійними справами № 124389
ОСОБА_3, № 127905 ОСОБА_4, № 151299 ОСОБА_5, №
162433 ОСОБА_6, за період з 01.07.2011 року по
31.12.2011 року. Також, старшим державним
виконавцем встановлений строк для
самостійного виконання рішення суду -
до 26 липня 2012 року.

Проте, постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2012 року, виконавчий лист у
справі № 2а/25 70/3 7 8/2012 та постанова про
відкриття виконавчого провадження від
19 липня 2012 року не містять розміру суми,
яка підлягає стягненню з відділення
виконавчої дирекції Фонду в м.
Чернігові на користь УПФУ в м.
Чернігові, що унеможливлює виконання
відділенням вказаного рішення суду.
Враховуючи викладене, 17 серпня 2012 року
відділення виконавчої дирекції Фонду в
м. Чернігові звернулось до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області (далі - відділ
примусового виконання рішень) з
проханням направити до суду заяву про
роз'яснення постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2012 року та зупинити
виконавче провадження.

25 жовтня 2012 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Сенченко М.В.
звернулась до Чернігівського
окружного адміністративного суду із
заявою про роз'яснення рішення суду у
справі №2а/2570/378/2012. Постановою від 25
жовтня 2012 року виконавче провадження
зупинено.

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2012 року подану заяву про роз'яснення
судового рішення залишено без розгляду
у зв'язку із відкликанням заяви
заявником.

25 жовтня 2013 року на адресу відділення
надійшов лист відповідача від 24 жовтня
2013 року про зобов'язання в строк до 30
жовтня 2013 року виконати рішення суду у
справі № 2а/2570/378/2012, в разі невиконання
судового рішення - надати письмові
пояснення.

Листом від 28 жовтня 2013 року відділення
виконавчої дирекції Фонду в м.
Чернігові проінформувало відповідача
про причини невиконання судового
рішення, зокрема, про відсутність у
судовому рішенні та у виконавчому
листі суми стягнення, що унеможливлює
виконання рішення суду. Крім того,
відділенням запропоновано відповідачу
звернутись із заявою про роз'яснення
судового рішення до суду, який ухвалив
таке рішення.

10 лютого 2014 року на адресу позивача
надійшов лист відповідача від 06 лютого
2014 року про зобов'язання в строк до 13
лютого 2014 року виконати рішення суду у
справі № 2а/2570/378/2012. При цьому старшим
державним виконавцем Сенченко М.В. був
визначений розмір стягнення у сумі З
537,87 грн. Однак, відповідно до листа
відповідача вказана суму стягнення
визначена самостійно, на підставі
довідки стягувача - УПФУ в м. Чернігові.

У свою чергу, листом від 12 лютого 2014
року відділення повідомило
відповідача про неможливість
виконання в установлений старшим
державний виконавцем строк судового
рішення з огляду на наступне.

Згідно із вимогами ст. 170 Кодексу
адміністративного судочинства України
право роз'яснення судового рішення,
зміст якого є незрозумілим, надано лише
суду, який його ухвалив. Роз'яснення
судового рішення є продовженням його
ухвалення, а ухвала про роз'яснення є
його складовою, тому заява про
роз'яснення судового рішення
розглядається у тому ж провадженні, в
якому було ухвалене судове рішення, про
роз'яснення якого ставиться питання.

В ухвалі про роз'яснення судового
рішення суд викладає більш повно та
зрозуміло ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
змінюючи при цьому суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.

Натомість, УПФУ в м. Чернігові не
наділено повноваженнями роз'яснювати
або уточнювати судове рішення або
виданий судом виконавчий документ.

Поряд з цим, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2014 року у справі №
2а/2570/378/2012 відмовлено відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області у задоволенні
заяви про роз'яснення постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року.

8 травня 2014 року відділенням
виконавчої дирекції Фонду в м.
Чернігові отримана вимога державного
виконавця, якою відділення зобов'язано
виконати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2012 року в строк до 13 травня
2014 року та повідомити державного
виконавця про виконання. В якості
обґрунтування розміру суми, що
підлягає стягненню, відповідач
послався на вказану довідку стягувача
-УПФУ в м. Чернігові та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі № 2а/2570/378/2012.

У зв'язку з цим, листом від 13 травня 2014
року відділення повідомило
відповідача про неможливість
виконання в установлений державним
виконавцем строк судового рішення з
огляду на те, що посилання відділу
примусового виконання рішень на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2014, як на
підтвердження суми боргу, є
необгрунтованим, оскільки вказаною
постановою відмовлено у задоволенні
заяви відповідача про роз'яснення
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року у частині визначення конкретної
суми, що підлягає стягненню. Таким
чином, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2014 року, як і постановою
цього суду від 12 квітня 2012 року,
стягувана сума не визначена.

Надання стягувачем на стадії виконання
судового рішення власного розрахунку
суми боргу не може слугувати підставою
для визначення розміру стягуваної
суми, оскільки будь-які розрахунки
сторін є доказами у справі та мають
оцінюватись судом до ухвалення
рішення. Вказані витрати були
предметом спору між УПФУ в м. Чернігові
та відділенням виконавчої дирекції
Фонду в м. Чернігові, а тому не можуть
бути стягнуті з відділення без
визначеної судовим рішенням суми
боргу. Разом з тим, стягувач не
наділений повноваженнями роз'яснювати
або уточнювати судове рішення після
його ухвалення.

20 травня 2014 року відділення звернулось
до Київського апеляційного
адміністративного суду з заявою про
виправлення описки у постанові
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року. Крім того, 23 травня 2014 року,
незважаючи на відсутність визначеної
судом суми, що підлягає стягненню,
відділення звернулось до керівної
організації з проханням здійснити
відповідне фінансування на виконання
судового рішення, про що завчасно
проінформувало відповідача.

26 травня 2014 року відділенням отримано
оскаржувані постанови старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Сенченко
М.В. від 22 травня 2014 року про стягнення
виконавчого збору у сумі 353,78 грн. та про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій.

Суд вважає, що вказані постанови
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сенченко М.В. є
протиправними, передчасними та таким,
що підлягають скасуванню з огляду на
наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження» (далі-Закон).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 25 Закону
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Приписами ч. 1 ст. 28 Закону визначено, що
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною 2 ст. 25 цього
Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню

У свою чергу, відповідно до 3.6.2.
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5,
(далі - Інструкція про проведення
виконавчих дій, Інструкція) державний
виконавець у 3-денний строк з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець
установлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати 7 днів, а рішень про
примусове виселення - 15 днів, та
попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій. При цьому вказується дата
виконання.

Отже, стягнення з боржника виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій здійснюється виключно
на стадії примусового виконання
рішення суду після невиконання
судового рішення боржником
добровільно.

Крім того, пленум Вищого
адміністративного суду України у п. 6
постанови від 13 грудня 2010 року № 3
роз'яснив, що судам необхідно
враховувати, що постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належать до
видів відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.
Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання.

На цей час відділення не має можливості
добровільно виконати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року з огляду на відсутність у цьому
рішенні та у виконавчому листі суми, що
підлягає стягненню. Про вказані
обставини відділення неодноразово
письмово повідомляло відповідача, що
зумовило продовження строків
добровільного виконання рішення суду
та звернення відповідача до суду із
заявою про роз'яснення судового
рішення. Однак, незважаючи на очевидну
неможливість вчинення виконавчих дій
за наданим виконавчим листом,
відповідач обмежився лише поданням
заяви про роз'яснення судового рішення,
не застосовуючи при цьому інші судові
процедури, спрямовані на визначення
конкретного розміру суми стягнення
(оскарження рішення суду про відмову у
задоволенні заяви про роз'яснення
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року, звернення до суду із заявою про
виправлення описки, про ухвалення
додаткового рішення).

Викладене свідчить про передчасність
винесення старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Сенченко М.В. оскаржуваних
постанов від 22 травня 2014 року про
стягнення виконавчого збору та про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій.

Крім того, відповідно до положень ст. 28
Закону виконавчий збір стягується у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню. У рішенні суду та у
виконавчому листі у справі № 2а/2570/378/2012
розмір суми, що підлягає стягненню, не
вказаний. Таким чином, розмір
виконавчого збору, зазначений у
оскаржуваній постанові про стягнення
виконавчого збору, визначений старшим
державним виконавцем довільно та за
межами наданих йому повноважень.

Поряд з цим, положеннями ч. 2 ст. 28 Закону
визначені обставини за яких виконавчий
збір не стягується, зокрема, виконавчий
збір не стягується за виконавчими
документами про стягнення періодичних
платежів.

Предметом спору між відділенням та
управлінням ПФУ в м. Чернігові у справі
№ 2а/2570/378/2012 є відшкодування
періодичних платежів, а саме пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання,
передбачених Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» ( пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 21) та
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» (пп. «а» ч. 1 ст. 23).
Відповідно постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2012 року, на виконання якої
відповідачем відкрито виконавче
провадження та винесені оскаржувані
постанови, стягнуто з відділення на
користь УПФУ в м. Чернігові періодичні
платежі за визначений період часу.

Окрім цього, приписами абз. 2 п. 4.16.1.
Інструкції про проведення виконавчих
дій визначено, що виконавчий збір не
стягується, у тому числі, із
страховиків, які здійснюють державне
обов'язкове особисте страхування, при
виконанні державними виконавцями
рішень про стягнення коштів за
державним обов'язковим особистим
страхуванням.

У відповідності до положень ст.ст. 5, 6
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та ст.ст. 6, 20 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхування від
нещасного випадку є державним
обов'язковим особистим страхуванням.
Об'єктом страхування від нещасного
випадку є життя застрахованого, його
здоров'я та працездатність.
Страховиком є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України - цільовий
страховий фонд, основним завданням
якого є надання застрахованим особам
матеріального забезпечення і
соціальних послуг при настанні
страхових випадків. Зокрема, подібної
правової позиції дотримується
Верховний Суд України у своїх рішеннях
від 06.11.2012 року та 05.02.2013 року.

Враховуючи те, що Фонд здійснює
державне обов'язкове особисте
страхування, пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, стягнуті рішенням суду з
відділення, є коштами за державним
обов'язковим особистим страхуванням,
то згідно із приписами абз. 2 п. 4.16.1.
Інструкції виконавчий збір не
стягується.

Враховуючи вищевикладене,
адміністративний позов Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області необхідно
задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Сенченко М.В. по стягненню з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові у
виконавчому провадженні №33484658
виконавчого збору у розмірі 353,78 грн. та
витрат на проведення виконавчих дій
протиправними.

Скасувати постанову від 22 травня 2014
року про стягнення виконавчого збору,
винесену у виконавчому провадженні
№33484658 старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сенченко М.В.

Скасувати постанову від 22 травня 2014
року про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій, винесену у
виконавчому провадженні №33484658 старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сенченко М.В.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
С.Л. Клопот