Справа № 813/3281/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/3281/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого-судді Сасевича О.М.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Кунтого Н.О.,
представника відповідачів Лойка Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГАЛАЗ АВТО» до
Департаменту Державної автомобільної
інспекції Міністерства внутрішніх
справ України, Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
визнання дій протиправними дій та
скасування рішення, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ГАЛАЗ АВТО» (надалі -
ТзОВ «ГАЛАЗ АВТО») звернулося 05.05.2014
року до суду з адміністративним
позовом до Департаменту Державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України (надалі -
Департамент ДАІ МВС України),
Управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області (надалі -
Управління ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області), у якому просило
визнати протиправними дії Управління
ДАІ ГУ МВС України у Львівській області
з надання до Департаменту ДАІ МВС
України матеріалів №4930 від 10.04.2014 року,
а також визнати протиправним і
скасувати реєстраційне повідомлення
Департаменту ДАІ МВС України №4/8-966 від
16.04.2014 року про припинення видачі актів
приймання-передачі та припинення
діяльності, пов'язаної з виробництвом
транспортних засобів та їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
Під час розгляду справи позивачем було
змінено предмет позову (заява від 08.05.2014
року) та уточнено позовні вимоги (заява
від 04.06.2014 року). Із врахуванням чого, на
час вирішення справи, вимоги позивача
полягали в наступному: визнати
протиправними дії Управління ДАІ ГУ
МВС України у Львівській області щодо
незаконного проведення перевірки та
складення акту від 05.03.2014 року, а також
дії Департаменту ДАІ МВС України щодо
прийняття рішення про тимчасове
припинення видачі актів
приймання-передачі та пропозиції
припинити діяльність і скасувати
рішення комісії Департаменту ДАІ МВС
України №4/8-966 від 16.04.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 05.03.2014 року комісією ЦНП з
використання автотранспортних засобів
з обслуговуванням м.Львів та
Пустомитівського району при ГУ МВС
України у Львівській області було
проведено перевірку діяльності
позивача на предмет дотримання вимог
законодавства у сфері підприємницької
діяльності з торгівлі транспортними
засобами та їх складовими частинами, що
мають ідентифікаційні номери. При
цьому позивач зауважує, що природа
такого контрольного заходу не була
належним чином визначена, а саме, не
відомо чи це був плановий, чи
позаплановий захід. За наслідками
перевірки було складено акт від 05.03.2014
року, яким встановлено окремі недоліки
в діяльності позивача. У зв'язку з чим,
позивачу було запропоновано припинити
діяльність, а також прийнято рішення
щодо припинення видачі бланкової
продукції ДАІ.

Позивач зазначає, що із такими діями та
рішеннями органів влади він не
погоджувався та скерував власні
заперечення з цього приводу, які, однак,
були проігноровані, до акту перевірки
не долучені та по суті не вирішені.

На думку позивача відображені в акті
порушення насправді не мали місця, а
ним не було порушено жодних вимог
чинного законодавства. Позивач
стверджує, що ним не здійснювалася і не
здійснюється комісійна торгівля ані
транспортними засобами, ані їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери. Також він не
зобов'язаний здійснювати реєстрацію
транспортних засобів, оскільки такі
засоби ним не експлуатуються, а також
він не є власником таких транспортних
засобів. Позивач зазначає, що
діяльність, яка перевірялася, полягає у
виготовленні автобусів марки А075, для
яких він використовує давальницьку
сировину замовників. Так, за
відповідними договорами підряду
позивач отримує необхідну сировину
(окремі складові частини транспортних
засобів) та виготовляє з них обумовлені
автобуси. Таким чином, позивач не є
власником ані складових частин
транспортних засобів, що мають
ідентифікаційні номери, ані самих
транспортних засобів, виготовлених з
таких частин.

Також, позивач звертає увагу на те, що в
порушення вимог ст.7 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» за результатами перевірки
не було складено ані припису, ані
розпорядження, ані іншого розпорядчого
документа. Натомість, комісією
Департаменту ДАІ МВС України було
прийнято рішення про тимчасове
припинення видачі позивачеві
бланкової продукції ДАІ та
запропоновано припинити діяльність,
пов'язану з виробництвом транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери. Про
зазначене рішення позивачу було
надіслане відповідне реєстраційне
повідомлення. У зв'язку з чим, на думку
позивача, відповідачем було
протиправно самостійно прийнято
рішення про припинення діяльності
суб'єкта господарювання - ТзОВ «ГАЛАЗ
АВТО», що не відповідає компетенції
відповідача та нормам закону.

Таким чином, позивач вважає, що
перевірка була проведена без
дотримання приписів законодавства, яке
регулює дану сферу, наведені в акті
перевірки висновки не відповідають
матеріалам перевірки та дійсним
обставинам справи, підстави для
прийняття рішення про тимчасове
припинення видачі бланкової продукції
ДАІ відсутні, а питання припинення
діяльності, пов'язаної з виробництвом
транспортних засобів та їх складових
частин, є прерогативою суду, а тому дії
та рішення відповідачів є
протиправними і підлягають скасуванню.

Ухвалами судді від 06.05.2014 року у даній
адміністративній справі відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду.

Ухвалою суду від 06.06.2014 року відмовлено
у задоволенні клопотання про вжиття
заходів забезпечення позову.

На заперечення позовних вимог 28.05.2014
року Управлінням ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області було подано
заперечення на позовну заяву №965с від
28.05.2014 року. Ними відповідач
обґрунтовує законність своїх дій і
рішень, виходячи з наступного.

Відповідач зазначає, що перевірка
позивача була проведена у
відповідності до затвердженого
заступником начальника Управління ДАІ
ГУ МВС України у Львівській області
графіку перевірки суб'єктів
підприємницької діяльності, які
займаються реалізацією транспортних
засобів та номерних агрегатів на
території м.Львова та Пустомитівського
району на 1-й квартал 2014 року. Таким
графіком було передбачено планову
перевірку ТзОВ «ГАЛАЗ АВТО» щодо умов
провадження торгової діяльності з
оптової та роздрібної торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери.

За результатами перевірки
відповідачем виявлено ряд порушень,
які були допущені позивачем, що
зафіксовано в акті перевірки від 05.03.2014
року, який було вручено представнику
позивача. Також, у зв'язку з виявленими
порушеннями, комісією Управління ДАІ
ГУ МВС України у Львівській області
було підготовлено висновок щодо
розгляду матеріалів суб'єкта
господарювання щодо тимчасового
припинення видачі бланкової продукції
ДАІ до усунення порушень, у якому
комісія вважає доцільним припинити
видачу бланкової продукції. На
підставі поданих документів (зокрема,
згаданого висновку) комісією
Департаменту ДАІ МВС України прийнято
рішення про тимчасове припинення
видачі ТзОВ «ГАЛАЗ АВТО» актів
приймання-передачі та запропоновано
припинити діяльність, пов'язану з
виробництвом транспортних засобів та
їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, про що
позивачу було скеровано реєстраційне
повідомлення №4/8-966 від 16.04.2014 року.

При цьому, відповідач вважає, що такі
дії органів внутрішніх справ не
свідчать про повне чи часткове
зупинення виробництва, реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг в розумінні ст.7 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», оскільки Департаментом
ДАІ МВС України було лише
запропоновано добровільно припинити
діяльність, пов'язану з виробництвом
транспортних засобів та їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери.

Окрім того, відповідач наголошує, що
сфера дії Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»
узагалі не поширюється на дані
контрольні заходи, оскільки вони
стосуються державного нагляду
(контролю) за дотриманням вимог
нормативно-правових актів щодо
забезпечення безпеки на
автомобільному транспорті, що, згідно з
ч.2 ст.2 вказаного Закону, виключає
можливість застосування його норм.
Відповідач звертає увагу на те, що дії
та рішення Управління ДАІ ГУ МВС
України у Львівській області й
Департаменту ДАІ МВС України повністю
відповідають нормативно-правовим
актам, які регулюють цю сферу, а саме:
Наказу Міністерства внутрішніх справ
України №361 від 05.08.2010 року «Про
затвердження Порядку обліку, створення
та ведення реєстру підприємств,
установ, організацій та інших суб'єктів
господарювання, які здійснюють
торгівлю транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери», постанові
Кабінету Міністрів України №1200 від
11.11.2009 року «Про затвердження Порядку
здійснення оптової та роздрібної
торгівлі транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери», постанові
Кабінету Міністрів України №1388 від
07.09.1998 року «Про затвердження Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів».

У судових засіданнях представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві, заявах про
уточнення позовних вимог та зміну
предмету позову. Просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів (Управління
ДАІ ГУ МВС України у Львівській
області, Департаменту ДАІ МВС України)
проти позову заперечив, вказав на
правомірність дій та рішень
відповідачів, надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченнях,
просив у позові відмовити за
безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши і дослідивши
подані документи та матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення, з
виходом за межі позовних вимог, із
наступних підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «ГАЛАЗ
АВТО», згідно з даними Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, провадить
діяльність з виробництва кузовів для
автотранспортних засобів, причепів і
напівпричепів; торгівлі автомобілями
та легкими автотранспортними засобами;
технічного обслуговування та ремонту
автотранспортних засобів; оптової
торгівлі деталями та приладдям для
автотранспортних засобів;
неспеціалізованої оптової торгівлі. Як
вказує позивач, та це не заперечується
іншими учасниками процесу, ТзОВ «ГАЛАЗ
АВТО» фактично здійснює діяльність з
виробництва автотранспортних засобів;
виробництва кузовів до
автотранспортних засобів, причепів і
напівпричепів; торгівлі автомобілями
та легкими автотранспортними засобами;
оптової торгівлі деталями та приладдям
для автотранспортних засобів і
неспеціалізованої торгівлі.

Як засвідчується матеріалами справи
05.03.2014 року комісією Центру надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговуванням м.Львів та
Пустомитівського району при ГУ МВС
України у Львівській області було
проведено перевірку діяльності
позивача на предмет дотримання ТзОВ
«ГАЛАЗ АВТО» умов провадження торгової
діяльності щодо оптової та роздрібної
торгівлі транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери.

Суд відзначає, що, у відповідності до
п.1.2 Типового положення про Центр
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№72 від 30.01.2013 року, Центр є структурним
підрозділом головних управлінь,
управлінь МВС України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі та підпорядковується
відповідному управлінню (відділу)
Державтоінспекції цих ГУМВС, УМВС. На
Центр, у відповідності до п.п.1.1, 2.1
Типового положення, покладається,
зокрема, обов'язок із створення та
ведення реєстру підприємств, установ,
організацій та інших суб'єктів
господарювання, які здійснюють
торгівлю транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери.

Як було встановлено в ході судового
розгляду справи, така перевірка
позивача, проведена комісією
Управління ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області, носила плановий
характер та проводилася у
відповідності до графіку перевірки
суб'єктів підприємницької діяльності,
які займаються реалізацією
транспортних засобів та номерних
агрегатів на території м.Львова та
Пустомитівського району на 1-й квартал
2014 року, який був затверджений 25.12.2013
року заступником начальника
Управління ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області. За результатами
такої планової перевірки комісією, яка
здійснювала перевірку, було складено
акт за результатами планової
(позапланової) перевірки дотримання
суб'єктом господарювання умов
провадження торгової діяльності щодо
оптової та роздрібної торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери від 05.03.2014 року.

Із приводу чого суд відзначає наступне.
Суд дає критичну оцінку доводам
відповідачів щодо непоширення на такий
контрольний захід сфери правового
регулювання Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності». Так, ч.2 ст.2 указаного
Закону встановлює ряд відносин, на які
його дія не поширюється, а зокрема, дія
закону не поширюється на відносини, що
виникають під час здійснення
державного нагляду (контролю) за
дотриманням вимог нормативно-правових
актів щодо забезпечення безпеки на
автомобільному транспорті. Однак, як
випливає з матеріалів справи,
предметом оспорюваного контрольного
заходу були не питання безпеки на
автомобільному транспорті, а
діяльність суб'єкта господарювання у
сфері торгової діяльності (у даному
випадку - в частині торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери). Тобто,
перевірка стосувалася специфічної
господарської діяльності
підприємства, а не дотримання ним
приписів нормативно-правових актів
щодо забезпечення безпеки на
автомобільному транспорті. Окрім того,
суд звертає увагу, що питання
здійснення перевірки дотримання
суб'єктом господарювання умов
провадження торгової діяльності щодо
оптової та роздрібної торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери, регулюються
також і Порядком обліку, створення та
ведення реєстру підприємств, установ,
організацій та інших суб'єктів
господарювання, які здійснюють
торгівлю транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери, затвердженим
наказом Міністерства внутрішніх справ
України №361 від 05.08.2010 року (надалі -
Порядок №361 від 05.08.2010 року), про що
зазначають і відповідачі. У ч.2 п.5.1
цього Порядку №361 від 05.08.2010 року також
наявне посилання на норми Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», що також
свідчить про безпідставність доводів
відповідачів про непоширення дії
вказаного Закону на дані
правовідносини.

Тож, з огляду на вказане, суд приходить
до обґрунтованого переконання про
необхідність безумовного застосування
норм Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» при
здійсненні перевірки дотримання
суб'єктами господарювання (у т.ч. й
позивачем) умов провадження торгової
діяльності щодо оптової та роздрібної
торгівлі транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери.

Частиною 4 ст.4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» визначено, що виключно
законами встановлюються:

-органи, уповноважені здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності;

-види господарської діяльності, які є
предметом державного нагляду
(контролю);

-повноваження органів державного
нагляду (контролю) щодо зупинення
виробництва (виготовлення) або
реалізації продукції, виконання робіт,
надання послуг;

-вичерпний перелік підстав для
зупинення господарської діяльності;

-спосіб здійснення державного нагляду
(контролю);

-санкції за порушення вимог
законодавства і перелік порушень, які є
підставою для видачі органом
державного нагляду (контролю) припису,
розпорядження або іншого розпорядчого
документа.

Абзацом 8 ч.4 ст.4 цього ж Закону
передбачено, що орган державного
нагляду (контролю) не може здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності, якщо закон
прямо не уповноважує такий орган на
здійснення державного нагляду
(контролю) у певній сфері господарської
діяльності та не визначає повноваження
такого органу під час здійснення
державного нагляду (контролю).

Однак, усупереч даних нормативних
приписів, відповідачами не було
наведено норми закону, які б
уповноважували Управління ДАІ ГУ МВС
України у Львівській області (його
структурні підрозділи) здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
оптової та роздрібної торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери, та визначали
його повноваження, а також
повноваження Департаменту ДАІ МВС
України в даній сфері. Так само
відсутні будь-які посилання на приписи
закону (чи законів) і в матеріалах
перевірки (акт, висновок).

При цьому, суд критично оцінює
посилання відповідачів на приписи
згаданих вище Наказу Міністерства
внутрішніх справ України №361 від 05.08.2010
року, постанови Кабінету Міністрів
України №1200 від 11.11.2009 року, постанови
Кабінету Міністрів України №1388 від
07.09.1998 року, оскільки дані
нормативно-правові акти за своєю
юридичною силою не є тотожні закону та
ієрархічно відносяться до актів нижчої
сили, аніж закон.

Суд також звертає увагу на норму ч.1 ст.5
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», яка
передбачає, що планові заходи
здійснюються відповідно до річних або
квартальних планів, які затверджуються
органом державного нагляду (контролю)
до 1 грудня року, що передує плановому,
або до 25 числа останнього місяця
кварталу, що передує плановому.

У даному випадку відповідачі
посилаються на графік (який у даному
випадку можна вважати тотожним поняттю
«план») перевірки на 1-й квартал 2014 року.
Суд відзначає, що, згідно з вимогами ч.1
ст.5 Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», такий план
(графік) повинен бути затверджений до 25
грудня 2013 року (оскільки місяць грудень
є останнім місяцем 4 кварталу 2013 року,
який передує плановому 1 кварталу 2014
року). При цьому, визначене
законодавцем формулювання «до 25 числа»
вказує на те, що певна дія (затвердження
плану) повинна бути вчинена до настання
певної дати (до 25 числа), а отже, «до 25
грудня» - це дати, які передують 25
грудня, зокрема, 22, 23, 24 грудня, але аж
ніяк не саме 25 грудня. Як же свідчать
матеріали справи, графік перевірки на
1-й квартал 2014 року, представлений
відповідачем, був затверджений 25.12.2013
року, що очевидно є порушенням вказаної
законодавчої норми.

Окрім того, ч.2 ст.5 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» передбачає, що орган
державного нагляду (контролю), зокрема:

- визначає у віднесеній до його
відання сфері критерії, за якими
оцінюється ступінь ризику від
здійснення господарської діяльності,
та які затверджуються Кабінетом
Міністрів України;

- визначає періодичність
проведення планових заходів
державного нагляду (контролю), яка
також затверджуються Кабінетом
Міністрів України;

- оприлюднює критерії та
періодичність проведення планових
заходів із здійснення державного
нагляду (контролю) шляхом розміщення
інформації в мережі Інтернет у порядку,
визначеному законодавством.

У даному випадку відповідачі не змогли
представити критерії, за якими
оцінюється ступінь ризику від
здійснення господарської діяльності
ТзОВ «ГАЛАЗ АВТО». Щодо періодичності
проведення планових заходів
державного нагляду (контролю)
відповідачі лише посилаються на ч.1 п.5.1
Порядку №361 від 05.08.2010 року, яка
визначає, що перевірки суб'єктів
господарювання працівниками ДАІ
організовуються і проводяться один раз
на квартал.

Із приводу викладеного суд відзначає,
що, згідно з п.3 ст.22 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», якщо не затверджені
критерії розподілу суб'єктів
господарювання за ступенями ризику їх
господарської діяльності,
періодичність проведення планових
заходів та перелік питань для їх
здійснення, то такі суб'єкти
господарювання вважаються суб'єктами
господарювання з незначним ступенем
ризику та підлягають державному
нагляду (контролю) не частіше одного
разу на п'ять років. Як же випливає із
матеріалів справи (акту перевірки),
попередня перевірка позивача з цього ж
предмету відбулася 05.12.2013 року, тобто за
три місяці до оспорюваної перевірки.
При цьому, суд також звертає увагу на
норми постанови Кабінету Міністрів
України №1164 від 27.12.2008 року «Про
затвердження критеріїв, за якими
оцінюється ступінь ризику від
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з виробництвом, випуском і
реалізацією продукції (виконанням
робіт, наданням послуг), та
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю)», яка, зокрема, встановлює
ступінь ризику для суб'єктів
господарювання, що провадять
діяльність з виробництва, випуску і
реалізації корпусів та причепів
автомобілів, автомобілів, устаткування
автомобільного та ін. (до складу якого,
згідно Державного класифікатора
продукції та послуг ДК 016-97, входить і
виробництво й реалізація автобусів, що
у даному випадку перевірялося
відповідачем). Цією ж постановою
Кабінету Міністрів України №1164 від
27.12.2008 року встановлено періодичність
здійснення планових заходів
державного нагляду (контролю), яка при
високому ступені ризику є не частішою
одного разу на рік, при середньому - не
частішою одного разу на два роки, при
незначному - не частішою одного разу на
три роки. А тому, суд вважає, що
проведення кількох планових
контрольних заходів з проміжком у три
місяці в будь-якому разі грубо порушує
вказані норми чинного законодавства
України.

Окрім того, ч.4 ст.5, ч.ч.1, 2 ст.7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності»
встановлено, що планові заходи з
державного нагляду (контролю)
провадяться при повідомленні суб'єкта
господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу,
при наявності наказу та посвідчення
(направлення) на проведення заходу.

Однак, відповідачем не було надано
доказів, які би підтверджували
виконання ним даних нормативних
приписів при здійсненні оспорюваної
перевірки, що свідчить про їх
порушення.

Окрім того, ч.7 ст.7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» передбачає, що на підставі
акта, складеного за результатами
здійснення заходу, в ході якого
виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом. Згідно з ч.5 ст.4
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», повне або
часткове зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг допускається за постановою
адміністративного суду, ухваленою за
результатами розгляду позову органу
державного нагляду (контролю) щодо
застосування заходів реагування, а
вжиття інших заходів реагування,
передбачених законом, допускається за
вмотивованим письмовим рішенням
керівника органу державного нагляду
(контролю) чи його заступника, а у
випадках, передбачених законом, - із
наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Водночас, відповідачами не
представлено ані припису, ані
розпорядження, ані іншого розпорядчого
документа у щодо усунення порушень,
виявлених під час здійснення заходу.
Наявний же у справі висновок №9/1365 від
08.04.2014 року розгляду матеріалів
суб'єкта господарювання щодо
тимчасового припинення видачі
бланкової продукції ДАІ до усунення
порушень вимог Порядку оптової та
роздрібної торгівлі транспортними
засобами та їх складовими частинами, що
мають ідентифікаційні номери,
складений комісією Управління ДАІ ГУ
МВС України у Львівській області, не
відповідає вимогам ч.ч.8, 9 ст.7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та,
відповідно, складання такого висновку
за результатами планової перевірки не
передбачене чинним законодавством
України, яке регулює порядок
здійснення державного нагляду
(контролю).

При цьому, суд відзначає, що висновок
№9/1365 від 08.04.2014 року було подано до
Департаменту ДАІ МВС України та
розглянуто комісією для розгляду заяв
суб'єктів господарювання щодо їх
обліку та внесення в реєстр, видачі
бланкової продукції ДАІ або
облікованих у ДАІ біржових угод,
створеною за наказом начальника
Департаменту ДАІ МВС України №57 від
08.04.2013 року. Виходячи зі змісту висновку
№9/1365 від 08.04.2014 року, комісія
Управління ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області рекомендувала
тимчасово припинити видачу бланкової
продукції ДАІ ТзОВ «ГАЛАЗ АВТО» як
суб'єкту, діяльність якого пов'язана з
виготовленням автобусів, і відповідно
їх торгівлею. Як підтверджується
матеріалами справи, комісією
Департаменту ДАІ МВС України було
прийнято рішення про тимчасове
припинення видачі позивачу актів
приймання-передачі. Про зазначене
свідчить реєстраційне повідомлення
№4/8-966 від 16.04.2014 року, яке було
скероване комісією Департаменту ДАІ
МВС України на адресу ТзОВ «ГАЛАЗ
АВТО», та в якому, окрім рішення про
припинення видачі бланкової продукції,
пропонується ТзОВ «ГАЛАЗ АВТО»
припинити діяльність, пов'язану з
виробництвом транспортних засобів та
їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери.

На переконання суду, таке рішення
безумовно впливає на господарську
діяльність позивача та фактично
зупиняє його діяльність, оскільки,
згідно з нормами Порядку здійснення
оптової та роздрібної торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1200 від 11.11.2009 року, така діяльність
вимагає використання бланкової
продукції ДАІ (довідки-рахунки, акти
приймання-передачі, біржові угоди та
ін.). А згідно з п.5.4 Порядку №361 від
05.08.2010 року, у разі прийняття рішення
про тимчасове припинення видачі
бланкової продукції ДАІ або
облікованих у ДАІ біржових угод,
суб'єкт господарювання не має права
використовувати (видавати) попередньо
отриману бланкову продукцію ДАІ або
обліковані у ДАІ біржові угоди, а також
оформляти відповідні документи на
передачу, реалізацію транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери.

А отже, прийняття комісією
Департаменту Департаменту ДАІ МВС
України рішення про припинення видачі
бланкової продукції ДАІ фактично
потягло за собою припинення
господарської діяльності позивачем.
При цьому, відповідно, враховуючи норми
ч.5 ст.4, ч.7 ст.7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» такі дії повинні
здійснюватися виключно за постановою
суду, чого в даному випадку дотримано
не було.

Окрім того, розглянувши матеріали
оспорюваної позивачем перевірки, суд
вважає за необхідне відзначити
невідповідність висновків за її
результатами предмету такої перевірки.

Так, предметом перевірки було
дотримання ТзОВ «ГАЛАЗ АВТО» умов
провадження торгової діяльності щодо
оптової та роздрібної торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери. У той же час, як
випливає зі змісту акту перевірки від
05.03.2014 року, фактично була перевірена
діяльність позивача, пов'язана з
виробництвом транспортних засобів -
автобусів моделі А075. При цьому,
виготовлення такої продукції
здійснювалося на давальницькій
сировині, а зокрема, використовуючи
належні замовникам (контрагенти
позивача) автомобільні шасі тощо.
Виконуючи умови укладених договорів,
ТзОВ «ГАЛАЗ АВТО» не набувало права
власності ані на таку давальницьку
сировину (автомобільні шасі та ін.), ані
на результат робіт (автобуси). А отже, в
цих випадках позивачем не
здійснювалося відчуження (продаж)
транспортних засобів чи їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери, що, відповідно, не мала місця
ані оптова, ані роздрібна торгівля
ними. Фактично діяльність ТзОВ «ГАЛАЗ
АВТО» полягала у виконанні робіт зі
складання транспортних засобів на
замовлення третіх осіб, тобто за своїм
правовим змістом тотожна відносинам за
договором підряду.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом з'ясовано, що відповідачі, як
суб'єкти владних повноважень, не надали
до суду достатніх беззаперечних
доказів в обґрунтування правомірності
своїх дій і рішень та їх відповідності
нормам і принципам чинного
законодавства України. У зв'язку із чим,
суд приходить до висновку, що дії
Управління ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області щодо проведення
перевірки ТзОВ «ГАЛАЗ АВТО» були
вчинені не у відповідності до
повноважень та не в той спосіб, який
визначений законом, а тому, вони є
протиправними, а рішення Департаменту
ДАІ МВС України про припинення видачі
бланкової продукції, прийняте за
наслідком такої перевірки, не
ґрунтується на законних підставах, є
безпідставним, суперечить приписам
чинного законодавства України, а тому
також є протиправним і підлягає
скасуванню.

Частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд може вийти за межі
позовних вимог у разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять. Суд
відзначає, що вихід за межі позовних
вимог повинен безумовно узгоджуватися
й бути спрямованим на захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб, що є
завданням адміністративного
судочинства у відповідності до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України, та, відповідно, на ефективне
відновлення порушених прав таких осіб
і усунення їх порушень. Розглядаючи
дану справу суд встановив, що прийняття
протиправного рішення відбулося у т.ч.
на підставі висновку комісії
Управління ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області №9/1365 від 08.04.2014
року, який був складений за
результатами розгляду матеріалів
оскаржуваної перевірки. А тому,
зважаючи на те, що такий висновок як
результат діяльності суб'єкта владних
повноважень чинить безпосередній
вплив на права й інтереси позивача та
може й надалі спричиняти протиправне
порушення чи обмеження обсягу його
прав, суд вважає за необхідне вийти за
межі позовних вимог з метою повного
захисту прав та інтересів позивача та
прийняти рішення про визнання
протиправним і скасування висновку
комісії Управління ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області №9/1365 від 08.04.2014
року.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143,
158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В
:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області щодо проведення 05.03.2014 року
перевірки дотримання Товариством з
обмеженою відповідальністю «ГАЛАЗ
АВТО» умов провадження торгової
діяльності щодо оптової та роздрібної
торгівлі транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери, та складення
акту від 05.03.2014 року.

Визнати протиправними дії Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області щодо прийняття висновку
розгляду матеріалів суб'єкта
господарювання щодо тимчасового
припинення видачі бланкової продукції
ДАІ до усунення порушень вимог Порядку
оптової та роздрібної торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери №9/1365 від 08.04.2014
року і скасувати висновок №9/1365 від
08.04.2014 року.

Визнати протиправними дії
Департаменту Державної автомобільної
інспекції Міністерства внутрішніх
справ України щодо прийняття рішення
про тимчасове припинення видачі
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ГАЛАЗ АВТО» актів
приймання-передачі і пропозиції
припинити діяльність Товариства з
обмеженою відповідальністю «ГАЛАЗ
АВТО» та скасувати рішення комісії
Департаменту Державної автомобільної
інспекції Міністерства внутрішніх
справ України про тимчасове припинення
видачі Товариству з обмеженою
відповідальністю «ГАЛАЗ АВТО» актів
приймання-передачі і пропозицію
припинити діяльність Товариства з
обмеженою відповідальністю «ГАЛАЗ
АВТО», пов'язану з виробництвом
транспортних засобів та їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГАЛАЗ АВТО»
сплачений судовий збір у сумі 73
(сімдесят три) грн. 08 коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч.3 ст.160
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Сасевич О.М.

Повний текс постанови виготовлений та
підписаний 10 червня 2014 року.