Справа № 2а-5065/10/0870
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/800/53339/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Бившева Л. І. Вербицька О. В. Титенко М.
П. Сєтов М. О. Маісурадзе З.
А.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну
скаргуСпеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходівна постанову та
ухвалуЗапорізького окружного
адміністративного суду від 25.02.2013 року
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2013 рокуу
справі№ 2а-5065/10/0870за позовомВідкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго»до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжя
Державної податкової
службипровизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 25.02.2013 року
у справі № 2а-5065/10/0870, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24.10.2013 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 07.06.2010 року.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову. Свої
вимоги заявник обґрунтовує порушенням
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, пп. пп.
7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», ст. ст. 203,
215, 218 Цивільного кодексу України.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
заявника не погоджується, просить
залишити в силі судові рішення у
справі.

Клопотання відповідача про заміну
правонаступником Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів підлягає
задоволенню відповідно до статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем
документальної позапланової невиїзної
перевірки ВАТ «Запоріжжяобленерго»
щодо дотримання вимог податкового
законодавства в період з 01.01.2008 року по
30.04.2009 року в межах взаємовідносин з ТОВ
«Октавія», ТОВ «Ольвія», ТОВ
«Югспецсервіс», ТОВ «Демопроммонтаж»
складено акт від 21.05.2010 року №
205/08-05/00130926, яким зафіксовано порушення
підприємством: пп. пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», у зв'язку з чим занижено
податок на додану вартість в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 2 172 967,00
грн.

На підставі акта перевірки 07.06.2010 року
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 3 259 450,50 грн., з
яких за основним платежем - 2 172 967,00 грн.,
штрафні санкції 1 086 483,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що взаємовідносини
позивача з ТОВ «ТК Ольвія», ТОВ «ТЦ
Октавія», ТОВ «Югспецсервіс» з приводу
укладених договорів постачання
нафтопродуктів, з ТОВ «Демопроммонтаж»
з приводу укладених договорів
придбання послуг носять реальній
характер.

Колегія суддів погоджується з
висновком про задоволення позову,
враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняються більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складаються із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно із пп. пп. 7.2.4, 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону. Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (пп. 7.4.5 п. 7.5
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»).

Отже, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування витрат та податкового
кредиту з ПДВ наступають лише у разі
реального (фактичного) вчинення
господарських операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що реальність
господарських операцій по виконанню
договорів, укладених позивачем з ТОВ
«Демопроммонтаж», ТОВ «Октавія», ТОВ
«Ольвія», ТОВ «Югспецсервіс» та
подальше використання отриманих
послуг і товару в господарській
діяльності платника підтверджується
наявними в справі первинними
документами, які відповідають вимогам
законодавства.

Розрахунки між сторонами здійснені у
безготівковій формі, що підтверджено
відповідними платіжними документами.

Посилання відповідача на постанову
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 02.03.2009 року по
кримінальній справі № 1-200/09
обґрунтовано відхилено судами першої
та апеляційної інстанцій, оскільки
вказана постанова не містить у собі
встановлених обставин, які б свідчили
про невиконання ТОВ «Демопроммонтаж»
своїх договірних зобов'язань саме по
взаємовідносинам з ВАТ
«Запоріжжяобленерго». Крім цього
відносно зазначених осіб судом не було
постановлено обвинувального вироку.

Доводи в акті перевірки щодо наявності
обвинувального вироку відносно
посадових осіб ТОВ «ТЦ «Октавія» також
правомірно відхилено судами, адже
вказаний вирок суду не містить у собі
встановлених обставин, які б свідчили
про протиправність дій посадових осіб
ТОВ «ТЦ «Октавія» саме по
взаємовідносинам з ВАТ
«Запоріжжяобленерго». Тобто, не
містить у собі обставин, які б свідчили
про фіктивність (нереальність)
господарських операцій між вказаними
суб'єктами підприємницької діяльності.
У зв'язку з чим, обставини, встановлені
вироком суду, підлягають оцінці
нарівні з іншими обставинами, які
встановлені у цій справі.

Крім того, постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
14.12.2010 року, яку залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21.02.2012 року, в адміністративній
справі № 2а-5064/10/0870 визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення відповідача від
07.06.2010 року № /0, яке прийняті на
підставі акта перевірки від 21.05.2010 року
№ 205/08-05/00130926 та яким визначено
податкові зобов'язання ВАТ
«Запоріжжяобленерго» з податку на
прибуток. Судовим рішенням
встановлено, що спірні податкові
зобов'язання визначені податковим
органом по операціям ВАТ
«Запоріжжяобленерго» з ТОВ «ТК
Ольвія», ТОВ «ТЦ Октавія», ТОВ
«Югспецсервіс», ТОВ «Демопроммонтаж».
Скасовуючи спірне податкове
повідомлення-рішення, суд виходив з
реальності господарських операцій між
вказаними суб'єктами господарювання,
за наслідками яких позивачем визначені
податкові зобов'язання з податку на
прибуток.

Оскільки в порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
податковим органом не доведено
обґрунтованості висновку акта
перевірки, що стали підставою для
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, колегія суддів
погоджується з висновком про
задоволення позовні вимоги.

Доводи касаційної скарги щодо
відсутності фактичного виконання
господарських операцій із спірними
контрагентами викладеного не
спростовують, а зводяться до
переоцінки обставин, встановлених
судами першої та апеляційної
інстанцій, що у відповідності до ст. 220
Кодексу адміністративного судочинства
України не віднесено до повноважень
суду касаційної інстанції.

За таких обставин касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Замінити відповідача правонаступником
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 25.02.2013 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24.10.2013 року у справі № 2а-5065/10/0870
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
Л. І. Бившева

О. В. Вербицька