Справа № 805/9142/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/800/47208/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Логвиненка А.О.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
м.Краматорську Донецької області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року

у справі №805/9142/13-а

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України у м.Краматорську
Донецької області,

про визнання дій
неправомірними та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_4 звернулась до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Краматорську Донецької області про
визнання неправомірними дій щодо
прийняття вимоги від 20 травня 2013 року №
Ф 1301 про сплату недоїмки з єдиного
внеску в розмірі 5766 грн. 445 коп. та
скасування вимоги від 20 травня 2013 року
№ Ф 1301 про сплату недоїмки з єдиного
внеску в розмірі 5766 грн. 45 коп.

Позивач посилається на те, що вона
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності та в той же
час отримує пенсію за віком, тому,
згідно Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнена від
сплати єдиного внеску. Вважає, що
відповідач неправомірно зобов'язав її
сплатити суму єдиного внеску, тому
просить скасувати такі вимоги.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року у справі № 805/9142/13-а,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 серпня 2013 року, позов
задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України у
м.Краматорську Донецької області
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить вищевказані рішення
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 20 травня 2013 року
відповідачем винесено вимогу № Ф-1301
про сплату позивачем недоїмки зі
сплати страхових внесків (єдиного
внеску) за 2012 рік в розмірі 5766 грн. 45 коп.

Позивач вважає зазначені вимоги
відповідача протиправними, оскільки
він, як пенсіонер за віком та платник за
спрощеною системою оподаткування,
звільнений від сплати єдиного внеску.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VI (далі по тексту - Закон №
2464-VI), платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності

Згідно положень частини четвертої
статті 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені
у пункті 4 частини першої цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У справі встановлено, що позивач, як
фізична особа-підприємець є платником
єдиного податку та є пенсіонером за
віком. Також, позивач зазначає, що
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
він не укладав.

З огляду на наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного рішення
про задоволення позову та скасування
вимог відповідача про сплату недоїмки,
оскільки позивач на підставі частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI
звільнений від сплати спірного
єдиного внеску.

Відповідно до частини першої статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV
(далі по тексту - Закон № 1058-IV), особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№1788-XII (далі по тексту - Закон №1788-XII),
визначає категорію осіб, які мають
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, а саме, із зменшенням
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закон № 1058-IV.

Таким чином, норми статті 13 Закон №1788-XII
також встановлюють пенсійний вік з
якого виникає право на призначення
пенсії за віком, проте вони є
спеціальними по відношенню до норм
статті 26 Закону № 1058-IV.

Колегія суддів вважає, що пенсія
призначена з врахуванням положень
статті 13 Закон №1788-XII із зменшенням
пенсійного віку, є пенсією за віком в
розумінні положень частини четвертої
статті 4 Закону № 2464-VI.

Оскільки позивачу призначено пенсію на
підставі положень статті 13 Закон №1788-XII
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VI, він звільняється від сплати
єдиного внеску, як пенсіонер за віком.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права. Також відсутні
підстави вважати, що цими судами
допущені порушення норм
процесуального права.

Зазначена правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
15 квітня 2014 року у справі №21-70а14.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на наведене, рішення суду
першої та апеляційної інстанції
підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
м.Краматорську Донецької області -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 серпня 2013 року у справі №805/9142/13-а -
залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: