Справа № 813/2910/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2014 року м. Львів
№ 813/2910/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Рехліцька Ю.Р. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
позивача: представник Стецюк Ю.Л.;
відповідача: представник Скрипник С.В.;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
«Львівкульттовари» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -
Приватне підприємство
«Львівкульттовари» (далі - ПП
«Львівкульттовари») звернулось до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (далі - ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначає, що
оскаржувані рішення прийнято на
підставі акта перевірки
№64/64/13-07-22-08-09/33285520 від 21.02.2014 року, у
якому податковий орган зазначив про те,
що господарські операції між ПП
«Львівкульттовари» та його
контрагентом ФОП ОСОБА_3 не мали
реального характеру. Позивач з такими
висновками не погоджується, оскільки
такі ґрунтуються лише акті перевірки
ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
від 19.10.2012 року №1504/17-2000/НОМЕР_1 «Про
результати планової виїзної
документальної перевірки дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з
01.01.2011 року по 31.12.2011 року».
Позивач зазначив про те, що відповідач
не надав належної правової оцінки
документам, які підтверджують факт
реального здійснення господарських
операцій позивача з названим вище
контрагентом, а також доказам, які
пов'язані із господарською діяльністю
ПП «Львівкульттовари». Долучені до
матеріалів справи документи, на думку
позивача, повністю спростовують
висновки відповідача про порушення
податкового законодавства щодо
заниження податку на прибуток та
заниження податку на додану вартість, а
тому прийняті на основі таких
повідомлення-рішення є протиправними і
підлягають скасуванню. Представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задовольнити.
Відповідач позов заперечив повністю з
підстав, викладених в письмових
запереченнях на позовну заяву, зміст
яких зводиться до такого. Оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийнято на підставі висновків акта
№64/64/13-07-22-08-09/33285520 від 21.02.2014 року,
складеного за наслідками позапланової
виїзної перевірки ПП
питань правомірності формування сум
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з ПДВ та їх
подальший вплив на правильність
формування доходів та витрат по
взаєморозрахунках з ОСОБА_3 (НОМЕР_1) за
січень - липень 2011 року. В процесі даної
перевірки встановлено, що господарські
операції між позивачем та його
контрагентом ФОП ОСОБА_3 фактично не
відбувались. Також представник
відповідача вказав, що у зазначеного
контрагента відсутні власні виробничі
активи, технічний персонал, основні
фонди, складські приміщення та
транспортні засоби, що виключає
можливість виконання зобов'язань
згідно укладеного договору; документи,
якими позивач обґрунтовує правову
позицію не можуть підтверджувати
реальність господарських операцій.
У підсумку відповідач вказав, що ПП
«Львівкульттовари» занижено податок
на прибуток, який підлягає сплаті до
бюджету по взаєморозрахунках з ФОП
занижено податок на додану вартість,
який підлягає сплаті до бюджету по
безтоварних операціях на загальну суму
Відтак, оскаржувані податкові
повідомлення винесено правомірно і
підстав для їх скасування немає. Просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
Суд заслухав пояснення представників
сторін, з'ясував обставини, на які
сторони покликаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, дослідив
письмові докази, якими такі
обґрунтовуються, суд встановив
наступні фактичні обставини справи.
ПП «Львівкульттовари» зареєстроване,
як юридична особа, 01.12.2004 року
Виконавчим комітетом Львівської
міської ради. Видами діяльності
названого підприємства, згідно з
відомостями, які містяться у Єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України, відповідно до
довідки АА №720731, є: вантажний
автомобільний транспорт,
неспеціалізована оптова торгівля,
роздрібна торгівля газетами та
канцелярськими товарами в
спеціалізованих магазинах, надання
послуг перевезення речей (переїзду),
ремонт і технічне обслуговування інших
транспортних засобів.
У період з 10.02.2014 року по 14.02.2014 року ДПІ
у Шевченківському районі м. Львова
проведено позапланову виїзну
перевірку ПП «Львівкульттовари» (код
формування сум податкового
зобов'язання та податкового кредиту з
ПДВ та їх подальший вплив на
правильність формування доходів та
витрат по взаєморозрахунках з ОСОБА_3
(НОМЕР_1) за січень - липень 2011 року, за
наслідками якої складено акт перевірки
№64/64/13-07-22-08-09/33285520 від 21.02.2014 року (далі -
акт перевірки від 21.02.2014 року).
Як вбачається зі змісту даного акта,
під час перевірки ПП
«Львівкульттовари» відповідач
- акт перевірки ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова від 19.10.2012 року
№1504/17-2000/НОМЕР_1 «Про результати
планової виїзної документальної
перевірки дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1)
за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року»;
- перелік автоматизованих
інформаційних систем, інформація яких
використана під час проведення
перевірки: АС «Податковий Блок»,
Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість в розрізі контрагентів
на рівні ДПА України, Офіційний
веб-сайт Міністерства доходів і зборів
- податкові накладні, виписки банку,
реєстри виданих та отриманих
податкових накладних,
оборотно-сальдові відомості, карточки
та аналізи рахунків.
У висновках акта перевірки від 21.02.2014
року відповідач зазначив про порушення
ПП «Львівкульттовари»:
- п. 44.1 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.
139 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого
занижено податок на прибуток, який
підлягає сплаті до бюджету по
взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_3 на
п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено податок на додану
вартість, який підлягає сплаті до
бюджету по безтоварних операціях на
загальну суму 197289 грн., в т. ч. січень 2011
На основі таких висновків було
повідомлення-рішення:
«Львівкульттовари» збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
«Львівкульттовари» збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість в розмірі 183400 грн., в
т.ч. за основним платежем - 174490 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 8910
Дослідивши долучені до справи письмові
докази, суд встановив наступні
обставини щодо взаємовідносин
позивача та його контрагента ФОП
ФОП ОСОБА_3 (Продавець) та ПП
«Львівкульттовари» (Покупець) уклали
договір від 05.01.2011 року №0501/11-1,
відповідно до умов якого Продавець
зобов'язується передати товар у
власність Покупця, а Покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити за нього на умовах договору.
Прийом - передача товару проводиться
відповідно до накладних. Покупець
оплачує Продавцю товар за ціною,
передбаченою у рахунку, виданому
На виконання умов даного договору
Продавець передав у власність Покупцю
товари відповідно до видаткових
накладних: №29 від 30 червня 2011 року, №28
від 29 липня 2011 року, №25 від 30 травня 2011
року, №25 від 28 квітня 2011 року, №32 від 22
березня 2011 року, №20 від 18 лютого 2011
року, №2112-3 від 11 січня 2011 року.
ФОП ОСОБА_3, у свою чергу, виписав
позивачу податкові накладні: №29 від 30
червня 2011 року, №28 від 30 липня 2011 року,
№28 від 30 травня 2011 року, №25 від 28 квітня
2011 року, №32 від 22 березня 2011 року, №20
від 18 лютого 2011 року, №7 від 11 січня 2011
року, що відображено у реєстрах виданих
та отриманих податкових накладних за
січень 2011 року - липень 2011 року.
На підтвердження виконання договірних
зобов'язань та оплати придбаних
товарів, позивач долучив:
- банківські виписки про рух коштів по
рахунку за 05 січня 2011 року, 12 січня 2011
року, 18 січня 2011 року, 21 січня 2011 року, 24
січня 2011 року, 27 січня 2011 року, 28 січня
2011 року, 02 лютого 2011 року, 04 лютого 2011
року, 11 лютого 2011 року, 17 лютого 2011 року,
04 березня 2011 року, 09 березня 2011 року, 12
березня 2011 року, 18 березня 2011 року, 25
березня 2011 року, 08 квітня 2011 року, 13
квітня 2011 року, 10 травня 2011 року, 12
травня 2011 року, 18 травня 2011 року, 20
травня 2011 року, 03 червня 2011 року, 06
червня 2011 року, 07 червня 2011 року, 21
червня 2011 року, 22 червня 2011 року, 23
червня 2011 року, 24 червня 2011 року, 29
червня 2011 року, 30 червня 2011 року, 01 липня
2011 року, 06 липня 2011 року, 08 липня 2011 року,
14 липня 2011 року, 19 липня 2011 року, 02
серпня 2011 року, 04 серпня 2011 року, 19
серпня 2011 року, 30 серпня 2011 року, 09
вересня 2011 року, 16 вересня 2011 року, 30
вересня 2011 року, 28 жовтня 2011 року, 09
листопада 2011 року, 07 грудня 2011 року, 09
грудня 2011 року, 28 грудня 2011 року, 28
травня 2012 року, 08 червня 2012 року, 17
грудня 2012 року, 20 грудня 2012 року, 24
грудня 2012 року, 27 грудня 2012 року;
- товарно - транспортні накладні: від
29.07.2011 року, від 30.05.2011 року, від 28.04.2011
року, від 22.03.2011 року, від 18.02.2011 року, від
- довіреності на отримання ТМЦ: №1 від
10.01.2011 року, №4 від 18.02.2011 року, №10 від
22.03.2011 року, №22 від 28.04.2011 року, №36 від
30.05.2011 року, №45 від 30.06.2011 року, №52 від
Зі змісту пояснень представника
позивача, вбачається, що поставка
товарно-матеріальних цінностей
здійснювалась власним транспортом
підприємства, що підтверджується
долученими до матеріалів справи
копіями свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів (т. 2, а.с. 26-36) та
договорами найму (оренди) транспортних
засобів: від 03 червня 2011 року, від 28
січня 2011 року, від 08 червня 2011 року, 04
квітня 2011 року (т. 2, а.с. 37-42).
У бухгалтерському обліку дані операції
відображено у відповідному періоді у
картці рахунку 631 по контрагенту ФОП
Суми податку на прибуток та податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ФОП ОСОБА_3 відображено у податковій
звітності ПП «Львівкульттовари», про
що свідчить копії декларацій з податку
на прибуток підприємства за І-ІІІ
квартали 2011 року та копій додатків № 5
до податкових декларацій з ПДВ за
січень - липень 2011 року.
Представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що метою придбання
товарно-матеріальних цінностей
(автозапчастин) в ФОП ОСОБА_3 була
необхідність ремонту транспортних
засобів, які перебувають як у
власності, так і в оренді ПП
«Львівкульттовари» і які
використовуються в господарській
діяльності позивача, оскільки такий
надає послуги по перевезенню вантажів,
транспортному експедируванню.
На підтвердження використання
придбаних товарів у господарській
діяльності, позивач долучив наступні
- акти приймання - здачі
відремонтованих, реконструйованих та
модернізованих об'єктів: №КТ-0000065 від
30.07.2011 року, №КТ-0000064 від 30.07.2011 року,
№КТ-0000063 від 30.07.2011 року, №КТ-0000062 від
30.07.2011 року, №КТ-0000061 від 29.07.2011 року,
№КТ-0000060 від 30.06.2011 року, №КТ-0000059 від
30.06.2011 року, №КТ-0000058 від 29.06.2011 року,
№КТ-0000057 від 27.06.2011 року, №КТ-0000056 від
25.06.2011 року, №КТ-0000055 від 21.06.2011 року,
№КТ-0000054 від 19.06.2011 року, №КТ-0000053 від
17.06.2011 року, №КТ-0000052 від 15.06.2011 року,
№КТ-0000051 від 12.06.2011 року,№КТ-0000050 від
10.06.2011 року, №КТ-0000049 від 10.06.2011 року,
№КТ-0000048 від 05.06.2011 року, №КТ-0000047 від
02.06.2011 року, №КТ-0000046 від 31.05.2011 року,
№КТ-0000045 від 31.05.2011 року, №КТ-0000044 від
31.05.2011 року, №КТ-0000043 від 31.05.2011 року,
№КТ-0000042 від 31.05.2011 року, №КТ-0000041 від
31.05.2011 року, №КТ-0000040 від 30.05.2011 року,
№КТ-0000039 від 30.05.2011 року, №КТ-0000038 від
15.05.2011 року, №КТ-0000037 від 15.05.2011 року,
№КТ-0000036 від 10.05.2011 року, №КТ-0000035 від
01.05.2011 року, №КТ-0000034 від 01.05.2011 року,
№КТ-0000033 від 30.04.2011 року, №КТ-0000032 від
30.04.2011 року, №КТ-0000031 від 29.04.2011 року,
№КТ-0000030 від 20.04.2011 року, №КТ-0000029 від
15.04.2011 року, №КТ-0000028 від 31.03.2011 року,
№КТ-0000027 від 31.03.2011 року, №КТ-0000026 від
31.03.2011 року, №КТ-0000025 від 31.03.2011 року,
№КТ-0000024 від 30.03.2011 року, №КТ-0000023 від
26.03.2011 року, №КТ-0000022 від 25.03.2011 року,
№КТ-0000021 від 15.03.2011 року, №КТ-0000020 від
09.03.2011 року, №КТ-0000019 від 09.03.2011 року,
№КТ-0000018 від 07.03.2011 року, №КТ-0000017 від
01.03.2011 року, №КТ-0000016 від 26.02.2011 року,
№КТ-0000015 від 22.02.2011 року, №КТ-0000014 від
22.02.2011 року, №КТ-0000013 від 21.02.2011 року,
№КТ-0000012 від 20.02.2011 року, №КТ-0000011 від
19.02.2011 року, №КТ-0000010 від 18.02.2011 року,
№КТ-0000009 від 10.02.2011 року, №КТ-0000008 від
31.01.2011 року, №КТ-0000007 від 28.01.2011 року,
№КТ-0000006 від 27.01.2011 року, №КТ-0000005 від
22.01.2011 року, №КТ-0000004 від 20.01.2011 року,
№КТ-0000003 від 15.01.2011 року, №КТ-0000002 від
12.01.2011 року, №КТ-0000001 від 10.01.2011 року та
бухгалтерські довідки на списання
з/частин до даних актів;
- виписки по особовому рахунку та
оборотно-сальдові відомості (т. 2, а.с.
Вирішуючи спір, суд керується
наступними положеннями чинного
Податковий кодекс України (далі - ПК
України) містить наступні нормативні
положення щодо порядку формування
витрат платника податків.
Згідно з п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.138.2. ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК
України визначено, що до складу витрат
не включаються витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
Податковий кодекс України містить
наступні нормативні положення щодо
порядку формування податкового
кредиту та сплати зобов'язань з податку
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК
України). Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у
подальшому такі товари/послуги
фактично використовуються в операціях,
які не є об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього розділу (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), чи основні
фонди переводяться до складу
невиробничих фондів або встановлено
факти недостачі (крадіжки), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні фонди вважаються проданими за
їх звичайною ціною у податковому
періоді, на який припадає таке
використання або переведення, але не
нижче ціни їх придбання (виготовлення,
будівництва, спорудження), у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами. (п.
198.5 ст. 198 ПК України). Датою
використання товарів/послуг
вважається дата визнання витрат
відповідно до розділу ІІІ цього
Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
Податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути фактично
здійснений і підтверджений належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Із положення ч. 1
ст. 9 вказаного Закону вбачається, що
бухгалтерський облік полягає, зокрема,
у складанні та прийнятті до обліку
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій, складенні на їх підставі
зведених облікових документів,
систематизація інформації первинних
документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.
Відтак, господарські операції повинні
підтверджуватися належними первинними
документами і лише ті документи, які
відповідають зазначеним вище вимогам,
можуть бути визнані допустимими
засобами доказування відповідної
господарської операції.
Беручи до уваги наведені вище норми
закону, необхідною умовою для
віднесення платником ПДВ до
податкового кредиту звітного періоду
сум ПДВ, включених в ціну придбаних
товарів (послуг), є факт придбання таких
товарів (послуг) з метою їх
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника.
Закон не ставить у залежність
необхідність попередньої сплати ПДВ до
бюджету кінцевим споживачем чи
первісним постачальником як умову для
формування податкового кредиту
платника податку. Аналіз господарської
діяльності платника податку повинен
здійснюватися на підставі даних його
податкового, бухгалтерського обліку та
відповідності їх дійсному
економічному змісту операцій.
При вирішенні спору суд виходить з
ПП «Львівкульттовари» є суб'єктом
господарювання, серед іншого, у сфері
діяльності: вантажний автомобільний
транспорт, неспеціалізована оптова
торгівля, роздрібна торгівля газетами
та канцелярськими товарами в
спеціалізованих магазинах, надання
послуг перевезення речей (переїзду),
ремонт і технічне обслуговування інших
транспортних засобів.
Для здійснення обраного виду
діяльності позивачем укладено договір
купівлі - продажу із ФОП ОСОБА_3 На
виконання умов даного договору, ФОП
ОСОБА_3 виписав ПП «Львівкульттовари»
податкові накладні, на підставі яких
позивач відніс до складу податку на
та податку на додану вартість за січень
- липень 2011 року - 197289 грн.
Також позивачем, на підтвердження
використання придбаних автозапчастин
у господарській діяльності, долучено
до матеріалів справи акти приймання -
здачі відремонтованих,
реконструйованих та модернізованих
об'єктів, виписки по особовому рахунку,
оборотно-сальдові відомості, копії
свідоцтв про реєстрацію транспортних
засобів та договори найму (оренди)
транспортних засобів.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документу,
дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого
складається документ, зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції, посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, особистий підпис або
інші дані, що мають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійснені господарської операції.
Суд відмічає, що надані позивачем
податкові та видаткові накладні
містять всі необхідні реквізити,
передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а відтак, є
належними первинними документами які
фіксують факт здійснення
господарської операції.
Факт реального придбання
товарно-матеріальних цінностей
підтверджується первинними
документами встановленої форми, про
які зазначено вище. Долучені позивачем
документи мають усі необхідні
реквізити та відомості, у повній мірі
відображають зміст господарських
операцій, і в суду немає підстав
ставити під сумнів їх достовірність.
Податкові накладні, які засвідчують
факт придбання товарно-матеріальних
цінностей, також належно оформлені.
Отже, реальність господарських
операцій ПП «Львівкульттовари» по
придбанню товарно-матеріальних
цінностей підтверджується долученими
до справи письмовими доказами та не
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Доводи відповідача щодо порушення
податкового законодавства позивачем
по суті ґрунтуються на лише акті
перевірки ДПІ у Шевченківському районі
м. Львова від 19.10.2012 року №1504/17-2000/НОМЕР_1
«Про результати планової виїзної
документальної перевірки дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з
01.01.2011 року по 31.12.2011 року».
Оцінюючи ці доводи, суд надає перевагу
письмовим доказам (первинним
документам), а також враховує доводи, що
придбані товарно-матеріальні цінності
були використані у господарській
діяльності позивача.
Відповідно до ст.ст.46-49 Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Якщо контрагент позивача в подальшому
не дотримувався у своїй діяльності
законодавчих норм, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо них. Зазначені
обставини не є підставою для
нарахування позивачу додаткових
платежів у разі якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
віднесення сплачених сум до
податкового кредиту і має всі
необхідні для цього документальні
Податковим кодексом України визначено
єдину підставу для формування
податкового кредиту, а саме наявність у
платника податку належно оформленої
податкової накладної. Отже, єдиними
факторами, які можуть впливати на
формування податкового кредиту є
наявність податкової накладної та
наявність господарської операції.
Закон не ставить у залежність право
платника податку на бюджетне
відшкодування від податкового обліку
(стану) інших осіб і фактичної сплати
податку до бюджету як його
контрагентами, так і іншими учасниками
(контрагентами) по всьому ланцюгу
товарообігу. Чинне законодавство не
передбачає за покупцем обов'язку
сплачувати ПДВ повторно, якщо такий
податок не буде сплачений продавцем
або іншою особою, оскільки ПДВ, який
включено до ціни товару (робіт, послуг),
є податковим зобов'язання продавця
товару і саме продавець несе обов'язок
по сплаті цього податку до бюджету.
Невиконання чи неналежне виконання
контрагентом покупця свого обов'язку, а
також наявність інших обставин, що
можуть свідчити про недобросовісне
ведення господарської діяльності
таким контрагентом, не може створювати
наслідки для самого покупця.
За таких обставин, суд погоджується з
думкою позивача про недопустимість
такого підходу відповідача до правової
оцінки правовідносин щодо формування
податкового кредиту, податку на додану
вартість та податку на прибуток
Доказів на підтвердження того, що
позивач був обізнаний щодо
неправомірної, на думку податкового
органу, діяльності його контрагента,
прямої чи опосередкованої причетності
до такої діяльності з метою отримання
податкової вигоди не надано
відповідачем. Відносини між учасниками
попередніх ланок постачання товарів не
мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності вчиненої
між конкретними контрагентами. В разі
наявності у органу державної
податкової служби інформації щодо
порушення окремим платником податків
податкового законодавства, негативні
наслідки повинні застосовуватись саме
З цього приводу слід також зазначити,
що висновки податкового органу прямо
суперечать не лише нормам Податкового
кодексу України, а й практиці
Європейського Суду з прав людини, яка
відповідно до вимог ст.17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» застосовується національними
судами як джерело права. Так,
Європейський Суд у рішенні від 22 січня
2009 року у справі «БУЛВЕС АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати податок на
додану вартість другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.
З огляду на наведене вище, аргументи,
якими відповідач доводить відсутність
реального виконання господарських
операцій, є безпідставними і не
доводять правомірності збільшення
суми грошового зобов'язання по податку
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в розмірі
183400 грн., в т.ч. за основним платежем -
174490 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 8910 грн.
Тому прийняті на основі таких
відповідають критеріям, визначеним ч. 3
ст. 2 КАС України, оскільки прийняті
необґрунтовано, без урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
непропорційно. В той же час позивач
довів обґрунтованість позовних вимог
належними та допустимими доказами.
Виходячи з положень пункту 1 частини
другої статті 162 КАС України суд
приходить до висновку, що такі
податкові повідомлення-рішення слід
скасувати як протиправні.
Відповідно до вимог статті 94 КАС
України понесені позивачем судові
витрати (судовий збір) відшкодовуються
йому за рахунок Державного бюджету
Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163 КАС
України, суд -
Адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Присудити із Державного бюджету на
користь Приватного підприємства
«Львівкульттовари» (вул. Івана Мазепи,
судовий збір у розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 06.06.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.