Справа № 2а-3705/2010
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 р.
Справа № 37421/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційні
скарги Тернопільської міської ради та
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 14 грудня 2010 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської
міської ради, третя особа - ОСОБА_1 про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом до
Тернопільської міської ради, ОСОБА_1,
якого переведено в статус третьої
особи, про визнання протиправним та
скасування рішення міської ради про
передачу у спільну приватну власність
земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що рішенням
Тернопільської міської ради № 5/36/78 від
17.06.2010 року було передано йому та ОСОБА_1
безоплатно у спільну приватну
власність земельну ділянку площею 701
кв.м. для обслуговування
двохквартирного житлового будинку по
АДРЕСА_3. Позивач зазначає, що вказане
рішення суперечить його інтересам,
оскільки він домагався реалізувати
своє право на отримання не у спільну, а
в індивідуальну приватну власність
земельну ділянку для обслуговування
його частину будинку, однак
Тернопільська міська рада без згоди і
відповідної його заяви нав'язала
присадибну земельну ділянку в спільну
приватну власність з ОСОБА_1, що є
неправомірним

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 14 грудня 2010 року позовні
вимоги задоволено. Суд виходив із того,
що міська рада не вправі була без згоди
позивача надавати земельну ділянку у
спільну власність.

Не погодившись із вказаним судовим
рішенням, сторона відповідача та третя
особа подали апеляційні скарги, з яких
із-за порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи
просять його скасувати та в
задоволенні позову відмовити.

Покликання відповідача маються на те,
що суд першої інстанції не застосував
ст. 89 ЗК України. Спільної заяви про
передачу в спільну власність земельної
ділянки не надходило, але були
звернення як позивача так третьої
особи. Крім того, в подальшому сторони
вправі земельну ділянку розділити за
згодою нотаріально чи в суді.

Покликання ОСОБА_1 маються на те, що
існує спір по землі, який вирішити
неможливо, поскільки є спільне
користування комунікаціями, проходом,
виходом та підвалом позивача під його
квартирою, тому іншого шляху для
узаконення землі - неможливо знайти.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
розгляду, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційних
скарг, вважає за необхідне їх
відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що згідно рішення
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради від 28.02.1990 року вирішено
затвердити акт оцінки квартири АДРЕСА_1
в якій проживає ОСОБА_3 та йому продати.
Ідеальна доля становить 1/2 , житлова
площа 23.1 кв.м. та вирішено закріпити за
ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 300
кв.м.. Бюро технічної інвентаризації
зареєструвати за власником ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1. ЖЕК-11 провести зміни
в технічному паспорті житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 25).

ОСОБА_1 звернувся до голови виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
із заявою про надання йому безоплатно у
власність закріплену за ним земельну
ділянку площею 385 кв.м. для
обслуговування 1/2 частини житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_3. Крім цього,
третя особа у заяві зазначив, що
вказана земельна ділянка була надана
йому у користування. Лишки земельної
ділянки, якою він буде користуватись,
просив надати у безстрокову оренду.

Рішенням Тернопільської міської ради
№ 5/36/78 від 17 червня 2010 року передано
безоплатно у спільну приватну
власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 присадибну
ділянку загальною площею 701 кв.м. за
адресою АДРЕСА_3.

Відповідно ч. 4 ст. 120 ЗК України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) при переході
права власності на будівлю та споруду
до кількох осіб право на земельну
ділянку визначається пропорційно
часткам осіб у вартості будівлі та
споруди, якщо інше не передбачено у
договорі відчуження будівлі і споруди.

Стаття 116 Земельного кодексу України
встановлює, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону, набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин, віднесене до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад.

Порядок надання земельних ділянок у
власність громадянам встановлений ст.
118 ЗК України, згідно якої прийняттю
рішення про передачу земельної ділянки
у власність передує рішення про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, який після розроблення
підлягає погодженню в Комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою. Тільки після отримання
погодженого проекту землеустрою
сільська, селищна, міська рада приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
відповідачем всупереч наведених
положень ЗК України не приймалося
рішення про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою, такий
проект не розроблявся та не
затверджувався, а було прийняте
рішення № 5/36/78 від 17.06.20100 року про
передачу земельної ділянки у
власність.

Поряд з наведеним, стороною
відповідача також не відреаговано
рішенням на подану заяву позивача
(а.с.16), проте прийнято оспорене рішення,
що на думку суду не є зовсім правильно.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційних скарг
суттєвими не являються і не складають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Тернопільської
міської ради та ОСОБА_1 залишити без
задоволення, постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 14 грудня 2010
року по справі № 2а-3705/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення ухвали в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 06.06.2014 року.