Справа № 802/1304/14-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 р.
м. Вінниця

Справа № 802/1304/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Чабан Вікторії Вікторівни,

представника позивача:
Кудельського А.А.,

відповідача: не
з"явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Іллінецький
цукровий завод" до Іллінецької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю "Іллінецький
цукровий завод" (далі - ТОВ "Іллінецький
цукровий завод", позивач) з позовом до
Іллінецької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Іллінецька ОДПІ,
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами позапланової виїзної
документальної перевірки ТОВ
"Іллінецький цукровий завод" з питань
дотримання вимог валютного
законодавства України при проведенні
розрахунків за контрактом №021 від
04.11.2013 року, укладеному з нерезидентом
ТОВ "Каніо-Групп", ПМР Молдова, м.
Дубоссари, складено акт № 22/32456622 від
16.04.2014 року, яким встановлено порушення
позивачем ст. 1 Закону України №185/94-ВР
від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті", ст.1
Постанови Національного банку України
№ 453 від 14.11.2013 року, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 15
листопада 2013 року за № 1951/24483 "Про зміну
строків розрахунків за операціями з
експорту та імпорту товарів і
запровадження обов"язкового продажу
надходжень в іноземній валюті", в
частині порушення законодавчо
встановлених термінів надходження
валютної виручки по контракту №021 від
04.11.2013 року, в результаті чого ТОВ
"Іллінецький цукровий завод"
нараховано пеню за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД.

На підставі даного акту перевірки,
Іллінецькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення форми "У" №
від 18.04.2014 року, яким ТОВ "Іллінецький
цукровий завод" нараховано пеню за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД в сумі 17604,48 грн. Позивач вважає таке
рішення відповідача необґрунтованим
та протиправним.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та,
посилаючись на обставини викладені у
позовній заяві та пояснення надані в
судовому засіданні, просив
адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, поважності причин неявки
не повідомив, про дату, час та місце
судового засідання повідомлявся
завчасно та належним чином, що
підтверджується факсограмою про
направлення тексту повістки
факсимільним шляхом, відповідно до ст.
38 КАС України (а.с. 50).

Враховуючи викладене, судом вирішено
справу на підставі наявних у ній
доказів, як то передбачено ч.4 ст. 128 КАС
України.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
надані докази, встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Іллінецький
цукровий завод" зареєстровано 29.05.2003
року Іллінецькою районною державною
адміністрацією Вінницької області, на
податковий облік в органах державної
податкової служби взято 05.06.2003 року за
№ 200.

В період з 10.04.2014 року по 14.04.2014 року
посадовими особами Іллінецької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Іллінецький цукровий
завод" з питань дотримання вимог
валютного законодавства України при
проведенні розрахунків по договору №021
від 04.11.2013 року, укладеному з
нерезидентом ТОВ "Каніо-Групп".

В ході проведеної перевірки
перевіряючими встановлено порушення
ТОВ "Іллінецький цукровий завод", ст. 1
Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" ст.1 Постанови
Національного банку України № 453 від
14.11.2013 року, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 15
листопада 2013 року за № 1951/24483 "Про зміну
строків розрахунків за операціями з
експорту та імпорту товарів і
запровадження обов"язкового продажу
надходжень в іноземній валюті", в
частині порушення законодавчо
встановлених термінів надходження
валютної виручки по контракту №021 від
04.11.2013 року, в результаті чого ТОВ
"Іллінецький цукровий завод"
нараховано пеню за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД.

Результати проведеної перевірки
оформлено актом перевірки № 22/32456622 від
16.04.2014 року (а.с. 12-18).

На підставі зазначеного акту перевірки
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 18.04.2014
року (а.с. 21), яким ТОВ "Іллінецький
цукровий завод" нараховано пеню в сумі
17604,48 грн. за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД.

Відповідно до висновків Іллінецької
ОДПІ, викладених в акті перевірки,
позивач порушив строки зарахування
виручки при здійсненні розрахунків в
іноземній валюті за контрактом №021 від
04.11.2013 року з нерезидентом ТОВ
"Каніо-Групп" (Республіка Молдова) (а.с.
22-23).

Судом встановлено, що предметом
контракту є поставка товару ТОВ
"Іллінецький цукровий завод" на адресу
ТОВ "Каніо-Групп" (Республіка Молдова), а
саме: цукру білого кристалічного в
кількості 252,00 т., за ціною 700,00 доларів
США за 1 т., загальна вартість товару в
межах даного контракту дорівнює 176400,00
доларів США.

Товар постачається партіями,
автомобільним транспортом на умовах FCA
(згідно ИНКОТЕРМС в редакції 2010 року) .
Вартість контракту складає 176400,00
доларів США.

Відповідно до умов контракту, оплата
партій товару покупцем здійснюється в
доларах США банківським переказом на
рахунок продавця та повинна бути
оплачена покупцем у розмірі 100 %
передоплати ( а.с. 22 - 23 ).

За наслідком проведеної перевірки,
податковим органом встановлено
наявність простроченої дебіторської
заборгованості в сумі 44100,00 дол. США,
граничний строк погашення якої минув
25.02.2014 року.

Згідно розрахунку нарахування пені за
порушення законодавчо встановлених
термінів надходження валютної виручки
по експортному контракту №21 від 04.11.2013
року, ТОВ "Іллінецький цукровий завод"
пеня була нарахована за період з 26.02.2014
року по 12.03.2014 року ( а.с. 51 - 52 ).

Не погоджуючись з висновками,
викладеними в акті перевірки № 22/32456622
від 16.04.2014 року, ТОВ "Іллінецький
цукровий завод" звернулось до
Іллінецької ОДПІ з запереченням, яке
зареєстроване відповідачем 16.04.2014 року
за вх. №2810/10.

17.04.2014 року відповідачем надано
відповідь на заперечення за № 1193/3-22,
якою Іллінецька ОДПІ залишила
заперечення без задоволення, а акт №
22/32456622 від 16.04.2014 року - без змін (а.с. 19-20).

На підставі даного акту перевірки,
Іллінецькою ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "У" №
від 18.04.2014 року, яким ТОВ "Іллінецький
цукровий завод" нараховано пеню за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД в сумі 17604,48 грн.

Не погоджуючись з таким рішення
відповідача, вважаючи його
протиправним, ТОВ "Іллінецький
цукровий завод" звернулось до суду з
даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог та наданих у справу доказів, суд
виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 1
Закону "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті" №
185/94-ВР (далі Закон - № 185/94-ВР) виручка
резидентів у іноземній валюті
підлягає зарахуванню на їх валютні
рахунки в уповноважених банках у
строки виплати заборгованостей,
зазначені в контрактах, але не пізніше
180 календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання
акта або іншого документа, що
засвідчує виконання робіт, надання
послуг, експорт прав інтелектуальної
власності.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону №185/94-ВР імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку.

Національний банк України мае право
запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною першою цієї
статті.

Відповідно до ст.1 Постанови
Національного банку України № 453 від
14.11.2013 року, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 15
листопада 2013 року за № 1951/24483, "Про зміну
строків розрахунків за операціями з
експорту та імпорту товарів і
запровадження обов'язкового продажу
надходжень в іноземній валюті",
розрахунки за операціями з експорту та
імпорту товарів, передбачені в статтях
1 та 2 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті", здійснюються у строк, що не
перевищує 90 календарних днів.

Частиною першою статті 4 Закону №
185/94-ВР встановлено, що порушення
резидентами термінів, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми
неодержаної виручки (митної вартості
недопоставленої продукції) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості.

Згідно з частиною другою цієї ж статті
встановлено, що у разі прийняття судом,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом термінів, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
терміни, передбачені статтями 1 і 2
цього Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.

У частині третій статті 4 Закону №
185/94-ВР визначено, що в разі прийняття
судом рішення про відмову в позові
повністю або частково або припинення
(закриття) провадження у справі чи
залишення позову без розгляду терміни,
передбачені статтями 1, 2 цього Закону,
поновлюються і пеня за їх порушення
сплачується за кожний день
прострочення, включаючи період, на який
ці терміни було зупинено.

Зі змісту частини четвертої статті 4
Закону № 185/94-ВР вбачається, що в разі
прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
термінів передбачених статтями 1 і 2
цього Закону, не сплачується з дати
прийняття позову до розгляду судом.

Так, як вбачається з постанови
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України
(далі - МКАС при ТПП України) від 27.02.2014
року, ТОВ "Іллінецький цукровий завод"
26.02.2014 року звернулось до суду з позовом
до ТОВ "Каніо-Групп" (республіка
Молдова) про стягнення 44100 доларів США (
а.с. 25 - 30 ). Зазначеною постановою суду
від 27.02.2014 року справу прийнято до
провадження у МКАС при ТПП України (а.с.
31).

Відповідно до постанови МКАС при ТПП
України від 01.04.2014 року, заяву ТОВ
"Іллінецький цукровий завод" про
припинення провадження у справі, в
зв'язку з погашенням контрагентом ТОВ
"Каніо-Групп" (республіка Молдова)
основного боргу в сумі 44100 доларів США в
повному обсязі, задоволено, а
провадження у справі припинено в
зв'язку з погашенням заборгованості
відповідачем (нерезидентом) після
пред'явлення позову до МКАС при ТПП
України ( а.с. 32 - 33 ).

Судом встановлено, що під час
проведення перевірки, контролюючий
орган виходив з того, що в разі
прийняття судом рішення про припинення
(закриття) провадження у справі чи
залишення позову без розгляду строки,
передбачені статтями 1, 2 Закону №
185/94-ВР або встановлені Національним
банком України, поновлюються і пеня за
їх порушення сплачується за кожен день
прострочення, включаючи період, на який
ці строки було зупинено.

До таких висновків, податкова
інспекція прийшла з огляду на позицію
Державної податкової адміністрації
України та Вищого адміністративного
суду України щодо порядку нарахування
пені за порушення термінів проведення
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності у
разі прийняття судом рішення про
відмову в позові повністю або частково,
або припинення (закриття) провадження у
справі чи залишення позову без
розгляду, яка викладена в листі ДПА
України №15657/7/23-5317 від 08.10.2003 року та
листі ВАСУ №359/13/13-09 від 17.03.2009 року ( а.с.
19 об. - 20 ).

Однак, суд критично ставиться до
вищезазначених висновків податкового
органу, викладених в акті перевірки, з
огляду на наступне.

За змістом пункту 2 статті 32 Закону
України від 24 лютого 1994 року № 4002-XII "Про
міжнародний комерційний арбітраж",
третейський суд приймає постанову про
припинення арбітражного розгляду,
коли, зокрема, позивач відмовляється
від своєї вимоги, якщо тільки
відповідач не висуне заперечень проти
припинення розгляду і третейський суд
не визнає законний інтерес відповідача
в остаточному врегулюванні спору.

Аналіз наведених вище правових норм
дозволяє дійти висновку, що підставою
для зупинення строків, передбачених
статтями 1, 2 Закону № 185/94-ВР, є факт
прийняття до розгляду судом,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами, а
підставою для несплати пені за
порушення відповідних строків є
рішення суду про задоволення позову.

Суд вважає, що аналогічні наслідки
мають наставати і у разі, коли
провадження у справі припиняється за
заявою резидента про відмову від
позову у зв'язку з тим, що нерезидент
виконав зобов'язання за
експортно-імпортним контрактом після
подання позовної заяви до Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України, що
є підтвердженням правомірності
поведінки резидента.

Вищезазначене узгоджується з позицією
Верховного суду України, яка викладена
в постанові від 27.02.2012 року в справі за
позовом ВАТ "Дніпроважмаш" до
спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську про визнання
протиправним податкового
повідомлення-рішення та в постанові
від 13.02.2012 року у справі за позовом
підприємства з іноземною інвестицією у
формі ТОВ "Катех-Електро" до ДПІ в
Оболонському районі м. Києва про
визнання недійсним рішення ( а.с. 34 - 37 ).

Згідно з ч. 2 ст. 161 КАС України, при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

В силу вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, висновки Верховного Суду
України, викладені у вищезазначених
постановах, підлягають обов'язковому
врахуванню при вирішенні цієї справи.

Отже, підстава для нарахування пені за
порушення термінів надходження
валютної виручки має визначатися з
урахуванням причин припинення
провадження у справі. Зокрема, якщо
провадження у справі припинено за
заявою позивача про відмову від
позовних вимог у зв'язку з виконанням
відповідачем умов контракту, що
свідчить про порушення відповідних
строків саме нерезидентом, підстав для
поновлення строків та нарахування
резиденту пені немає.

На думку суду, при вирішенні питання
про наявність підстав для звільнення
резидента від пені у сфері ЗЕД, слід
надавати перевагу змісту судового
рішення ( постанови арбітражного суду
про припинення провадження у справі)
над його процесуальною формою.

Крім того, суд, дослідивши розрахунок
нарахування пені за порушення термінів
надходження валютної виручки по
експортному контракту №021 від 04.11.2013
року ТОВ "Іллінецький цукровий завод",
встановив, що відповідачем помилково
розраховано граничний термін
надходження коштів (25.02.2014 року), а
відтак і граничний термін звернення
позивача з позовом до МКАС при ТПП
України, що призвело до неправильного
нарахування пені за порушення термінів
надходження валютної виручки.

Статтями 251, 252 Цивільного кодексу
України визначено, що строком є певний
період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України
визначено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Так, на виконання умов контракту № 021
від 04.11.2014 року по вантажно-митним
деклараціям №401030001/2013/001967,
№401030001/2013/001969, №401030001/2013/001968 28.11.2013 року
позивачем відвантажено на адресу
нерезидента товар (цукор білий
кристалічний) в кількості 63 тони на
загальну суму 44100 доларів США.

Враховуючи вищезазначені норми
Цивільного кодексу України, граничним
терміном надходження валютної виручки
по експортному контракту №021 від 04.11.2013
року за вищезазначеними вантажно -
митними деклараціями є 26.02.2014 року. Як
вбачається з матеріалів справи,
оскільки валютна виручка від
нерезидента в рахунок оплати за
отриманий товар по вищезазначеним
вантажно - митним деклараціям у
законодавчо визначений термін до 26.02.2014
року в сумі 44100 доларів США не надійшла,
позивач 26.02.2014 року звернувся з позовом
до МКАС при ТПП України, яким 27.02.2014 року
відкрито провадження у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач при виконанні контракту №021
від 04.11.2013 року, укладеного з ТОВ
"Каніо-Групп", не допустив порушення
строків проведення розрахунків у сфері
зовнішньо-економічної діяльності та
своєчасно звернувся до Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України, що
є підтвердженням правомірної
поведінки ТОВ "Іллінецький цукровий
завод" та свідчить про вжиття ним всіх
необхідних заходів для стягнення
валютної виручки. В зв"язку з чим
відсутні підстави для поновлення
строків та нарахування пені.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, враховуючи встановлені
обставини справи та виходячи з
вищенаведених правових норм, суд
зазначає, що оскільки позивач діяв
правомірно, то застосування до нього
пені відповідно до ст. 1 Закону України
№185/94-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті", ст.1 Постанови Національного
банку України № 453 від 14.11.2013 року,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15 листопада 2013 року за № 1951/24483
"Про зміну строків розрахунків за
операціями з експорту та імпорту
товарів і запровадження обов"язкового
продажу надходжень в іноземній валюті",
в частині порушення законодавчо
встановлених термінів надходження
валютної виручки по контракту №021 від
04.11.2013 року, є безпідставним та
протиправним. Відтак, податкове
повідомлення - рішення № від
18.04.2014 року не має правового підґрунтя
та підлягає скасуванню.

В силу ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом також виходив з того, що згідно з
ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

У ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає,
що заявлені позовні вимоги є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам, встановленим у справі,
підтверджуються належними,
достовірними та допустимими доказами,
дослідженими у судовому засіданні за
участю присутніх учасників процесу, а
тому підлягають задоволенню з
розподілом судових витрат відповідно
до ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
"У" № від 18.04.2014 року, прийняте
Іллінецькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області щодо товариства з обмеженою
відповідальністю "Іллінецький
цукровий завод".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Іллінецький
цукровий завод" ( )
понесені ним судові витрати ( судовий
збір ) в сумі 182,70 грн. ( сто вісімдесят
дві гривні 70 коп. ).

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002)
судовий збір у сумі 1644,30 грн. ( одна
тисяча шістсот сорок чотири гривні 30
коп. ) шляхом його безспірного списання
органами Державної казначейської
служби України з рахунків Іллінецької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя / підпис / Заброцька
Людмила Олександрівна

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: