Справа № 2а-1159/09
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2010-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 р. Справа № 69252/09

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді
Богаченка
С.І.

Суддів
Багрія В.М.
, Любашевського В.П.

при секретарі судового засідання

Балич-Шапальчук М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Сокирянському районі Чернівецької
області на постанову Сокирянського
районного суду Чернівецької області
від 22 червня 2009 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,
ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47,
ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51,
ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55,
ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59,
ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63,
ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67,
ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71,
ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75,
ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79,
ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83,
ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87,
ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91,
ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95,
ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99,
ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103,
ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107,
ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111,
ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115,
ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119,
ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123,
ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127,
ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131,
ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135,
ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139,
ОСОБА_62, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142,
ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146,
ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150,
ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154,
ОСОБА_155, ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158,
ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162,
ОСОБА_163, ОСОБА_164, ОСОБА_165, ОСОБА_166,
ОСОБА_167, ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170,
ОСОБА_171, ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174,
ОСОБА_175, ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_178,
ОСОБА_179, ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182,
ОСОБА_183, ОСОБА_184, ОСОБА_185 до Управління
Пенсійного фонду України в
Сокирянському районі Чернівецької
області про зобов'язання нарахувати
щомісячну державну соціальну допомогу
«Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулися до суду з
вищевказаним адміністративним позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в Сокирянському районі Чернівецької
області про стягнення недоплаченої
щомісячної державної допомоги «Дітям
війни» за 2006-2008 роки, посилаючись на те,
що вони є дітьми війни і мають право на
пільги, передбачені Законом України
«Про соціальний захист дітей війни»,
окрім того посилаючись на ст.6 цього
Закону, вказують, що дітям війни пенсії
або щомісячне довічне утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Постановою Сокирянського районного
суду Чернівецької області від 22 червня
2009 року у справі № 2а-1159/09 заявлені
позови задоволено частково. Визнано
дії та бездіяльність відповідача
неправомірною. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Сокирянському районі Чернівецької
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_66 підвищення до пенсії як
дитині війни на 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 02 квітня 2006 року по
31 грудня 2006 року та з 22 травня 2008 року по
31 грудня 2008 року; на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,
ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47,
ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51,
ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55,
ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59,
ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63,
ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_67, ОСОБА_68,
ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72,
ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76,
ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80,
ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84,
ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88,
ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92,
ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96,
ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100,
ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104,
ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108,
ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112,
ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116,
ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120,
ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124,
ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128,
ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132,
ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136,
ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, ОСОБА_62,
ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143,
ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147,
ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150, ОСОБА_151,
ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154, ОСОБА_155,
ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158, ОСОБА_159,
ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162, ОСОБА_163,
ОСОБА_164, ОСОБА_165, ОСОБА_166, ОСОБА_167,
ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170, ОСОБА_171,
ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174, ОСОБА_175,
ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_178, ОСОБА_179,
ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182, ОСОБА_183,
ОСОБА_184, ОСОБА_185 підвищення до пенсії
як дитині війни на 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 02 квітня 2006
року по 31 грудня 2006 року, з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року.

Не погодившись із винесеним рішенням,
його оскаржило Управління Пенсійного
фонду України в Сокирянському районі
Чернівецької області покликаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції і винести нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити. Апелянт вказує на те,
що законодавством не прийнято жодного
нормативного акту на виконання
вказаних вимог Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від 18
листопада 2004 року №2195-IV, не визначено
на законодавчому рівні за рахунок яких
коштів і джерел, в якому порядку, яким
чином обчислювати вказаний розмір.
Окрім того, скаржник посилається на те,
що відповідно до ст.7 Закону №2195-IV
передбачається, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених цим Законом,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.
Розпорядником Державних коштів
України відповідно до Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 та
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» є
Міністерство фінансів України та
Державне казначейство України. Вказує,
що позивач не підтвердив відповідними
доказами поважні причини пропуску
строку звернення до суду та
встановлення факту порушення права.
Тому, відповідно до ч.1 ст.100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивачам по справі, суд виходив з того,
що позивачі належать до категорії
громадян, на яких поширюється державні
соціальні гарантії дітям війни, а тому
мають право на встановлене ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії.

Безспірно встановлено, що позивачі є
дітьми війни та відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, мали
право на отримання підвищення
виплачуваної їм Управлінням
Пенсійного фонду України в
Сокирянському районі Чернівецької
області пенсії за віком. Крім цього,
позивач ОСОБА_66 є також інвалідом ІІ-ої
групи загального захворювання.

Згідно із п.17 ст.77 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" від
20 грудня 2005 року дію ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
було зупинено на 2006 рік. Законом
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2006 рік" від 19 січня 2006 року виключено
п.17 ст.77, а ст.110 Закону викладена у новій
редакції, відповідно до якої пільги
дітям війни, передбачені ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", запроваджуються у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету. Оскільки чинним
законодавством України не було
визначено порядку нарахування та
виплати у 2006 році щомісячної державної
соціальної допомоги відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", а Конституційний Суд
України не приймав рішень щодо
неконституційності Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" від
20 грудня 2005 року (з наступними змінами
та доповненнями) повністю чи в його
окремих частинах, тому суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про зобов'язання відповідача провести
нарахування та виплату позивачам
державної соціальної допомоги як дітям
війни за 2006 рік.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» зупинено надане ст. 6
Закону право дітей війни на
нарахування та виплату підвищення 30 %
до пенсії. 09 липня 2007 року окремі
положення Закону України «Про
державний бюджет в Україні на 2007 рік»
визнано неконституційними тим самим
відновлено дію ст. 6 Закону, яка тривала
до 31 грудня 2007 року, оскільки 01 січня 2008
року ст. 6 Закону викладено в іншій
редакції, згідно якої дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту») до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.
Проте, рішенням Конституційного суду
України від 22 травня 2008 року вказані
зміни ст. 6 Закону визнано
неконституційними, останні втратили
свою чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом вказаного
рішення, яке також містить вказівку про
преюдиціальне значення цього рішення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Суд першої інстанції вирішуючи питання
про поновлення строку звернення до
суду за захистом порушеного права,
прийшов до висновку, що позивачам
необхідно поновити пропущений строк та
визнати причину пропущення поважною.

Колегія суддів відзначає, що стаття 99
КАС України визначає, що для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав та інтересів особи встановлюється
річний строк, який обчислюється з дня
коли, особа не тільки дізналася про
порушення своїх прав але й повинна була
дізнатися про порушення своїх прав та
інтересів з боку суб'єкта владних
повноважень. Позивачі не вказали
жодної поважної причини з приводу якої
вони пропустили строки звернення до
суду з приводу свого адміністративного
позову. А посилання суду першої
інстанції на такі обставини як похилий
вік та інвалідність позивачів,
проживання на значній відстані від
суду, недостатня юридична грамотність,
а також суперечності чинного
законодавства у регулюванні спірних
правовідносин колегія суддів не вважає
поважними причинами пропуску строку
звернення до суду, також безпосередній
причинний зв'язок цих обставин із
пропуском строку звернення із
адміністративним позовом судом не
наведений у судовому рішенні та не
підкріплений відповідними доказами.

Відповідно до ст.100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи
до уваги дати звернення позивачів до
суду, наполягання відповідача на
застосуванні строку звернення до суду,
передбачених ст.100 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивачів за 2007 рік, а
ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170, ОСОБА_171,
ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174, ОСОБА_175,
ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_178, ОСОБА_179,
ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182, ОСОБА_183,
ОСОБА_184, ОСОБА_185 також і за період з 22
травня 2008 року по 27 травня 2008 року
задоволенню не підлягають через
пропуск строку звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,
ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47,
ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51,
ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55,
ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59,
ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63,
ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67,
ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71,
ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75,
ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79,
ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83,
ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87,
ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91,
ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95,
ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99,
ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103,
ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107,
ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111,
ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115,
ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119,
ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123,
ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127,
ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131,
ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135,
ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139,
ОСОБА_62, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142,
ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146,
ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150,
ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154,
ОСОБА_155, ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158,
ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162,
ОСОБА_163, ОСОБА_164, ОСОБА_165, ОСОБА_166,
ОСОБА_167 щодо нарахування та виплати
підвищення до пенсії як дітям війни за
період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року, а ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170,
ОСОБА_171, ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174,
ОСОБА_175, ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_178,
ОСОБА_179, ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182,
ОСОБА_183, ОСОБА_184, ОСОБА_185 щодо
нарахування та виплати підвищення до
пенсії як дітям війни за період з 28
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в Сокирянському районі
Чернівецької області, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, то
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, ч.4 ст. 196, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сокирянському районі Чернівецької
області - задоволити частково, а
постанову Сокирянського районного
суду Чернівецької області від 22 червня
2009 року у справі № 2а-1159/09 - скасувати, та
прийняти нову, якою позов задоволити
частково.

Визнати дії та бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Сокирянському районі Чернівецької
області неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Сокирянському районі
Чернівецької області нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44,
ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48,
ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52,
ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56,
ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60,
ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64,
ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68,
ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72,
ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76,
ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80,
ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84,
ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88,
ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92,
ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96,
ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100,
ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104,
ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108,
ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112,
ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116,
ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120,
ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124,
ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128,
ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132,
ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136,
ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, ОСОБА_62,
ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143,
ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147,
ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150, ОСОБА_151,
ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154, ОСОБА_155,
ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158, ОСОБА_159,
ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162, ОСОБА_163,
ОСОБА_164, ОСОБА_165, ОСОБА_166, ОСОБА_167 за
період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року із врахуванням ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" та
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Сокирянському районі
Чернівецької області нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на користь ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170,
ОСОБА_171, ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174,
ОСОБА_175, ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_178,
ОСОБА_179, ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182,
ОСОБА_183, ОСОБА_184, ОСОБА_185 за період з 28
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року із
врахуванням ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України, до касаційної
інстанції протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили в порядку
ЦПК України.

Головуючий суддя
Богаченко
С.І.

Судді
Багрій В.М. ,
Любашевський В.П.

Повний текст виготовлений 04 червня 2010
року.