Справа № 2а-18798/10/2670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/26218/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Подільському районі м.
Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.04.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2012

у справі № 2а-18798/10/2670

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.04.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2012,
задоволено позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі -
позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_4) до Державної податкової
інспекції у Подільському районі м.
Києва (надалі - відповідач, ДПІ у
Подільському районі м. Києва) про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 09.11.2010
№ .

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що застосування штрафних санкцій до
позивача є необґрунтованим, оскільки
порядок обліку товарних запасів
фізичною особою-підприємцем чинним
законодавством не визначено.

Вважаючи, що рішення судів попередніх
інстанцій прийнято з порушенням норм
матеріального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 19.04.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2012 і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу, в яких обґрунтовує
законність оскаржуваних судових
рішень.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 за період з
01.07.2007 по 30.06.2010 перебував на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності, був платником єдиного
податку та податку з доходів фізичних
осіб.

Співробітниками ДПІ у Подільському
районі м. Києва проведено позапланову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства позивача за період з
01.07.2007 по 30.06.2010.

Під час перевірки встановлено
порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: позивачем здійснено
реалізацію вироблених продуктів
харчування через кафе «Елісо», які не
обліковані у встановленому порядку на
загальну суму 950 739,09 грн.

За результатами перевірки
відповідачем було складено акт №
113/17-405/НОМЕР_2 від 29.10.2010.

На підставі висновків вищезазначеного
акта перевірки ДПІ у Подільському
районі м. Києва було прийнято рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 09.11.2010 № .

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, між позивачем (покупець) та
ТОВ «Ян Йенсен Фудс» (постачальник)
було укладено договір від 04.02.2010, у
відповідності до якого ТОВ «Ян Йенсен
Фудс», зобов'язується передати у
власність покупця товар. Найменування
товару визначається накладними.
Місцезнаходження товару: склад
постачальника - м. Київ (розділ 1
Договору від 04.02.2010).

Згідно п. 2.1 Договору від 04.02.2010
асортимент поставки партії товару
узгоджується сторонами у кожному
випадку окремо на підставі наданого
покупцем замовлення, а згідно п. 3.3
вказаного Договору при передачі товару
постачальник повинен передати покупцю
всю необхідну документацію на
продукцію (оригінали рахунку-фактури,
товарно-транспортні накладні,
сертифікат якості, сертифікат
ветеринарний), а покупець повинен
прийняти товар та оформити всі
необхідні документи.

Між позивачем (покупець) та ПП «Всесвіт
Ко» (постачальник) було укладено
договір поставки № 1643-к від 10.02.2010,
згідно п. 2.1 якого кількість, асортимент
та ціна товару фіксується у видатковій
накладній, яка формується у
відповідності із замовленням покупця.

Між позивачем (покупець) та ТОВ «Аляска
ЛД» (постачальник) було укладено
договір поставки продуктів харчування
№ 689 від 10.11.2008, згідно якого назва,
асортимент і кількість товарів
зазначається в накладних, рахунках або
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною Договору.

Крім того, позивачем було надано до
суду договори, укладені між ним та ТОВ
«Ян Йенсен Фудс» (договір від 10.01.2009);
Фірмою «Люстдорф» (договір від 04.01.2009);
ТОВ «Міжнародна група морепродуктів»
(договір від 10.12.2009); ТОВ «Агама-Трейд»
(договір № 75 від 06.02.2007); ТОВ «Ян Йенсен
Фудс» (договір від 01.03.2007), а також копії
видаткових накладних за період з 01.07.2007
по 30.06.2010 та копії прибуткових
накладних за той самий період.

Позивачем також було надано копії Книг
обліку прибутку та витрат, що ведуться
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
протягом календарного року.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в редакції, що була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин, суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 вказаного Закону передбачено,
що облік товарних запасів фізичною
особою-суб'єктом підприємницької
діяльності ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

При цьому, відповідно до п. 6 ст. 9
вказаного Закону реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької
діяльності-фізичними особами,
оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтв про
сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продажу
підакцизних товарів (крім пива на
розлив), за умови ведення такими
особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням
державного органу, уповноваженого
провадити державну регуляторну
політику.

Нормою ст. 21 цього Закону визначено, що
до суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
не облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Особливий режим оподаткування
суб'єктів малого підприємництва
визначено Указом Президента України
від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), яким не
встановлено обов'язку суб'єктів малого
підприємництва здійснювати облік
товарних запасів.

Також, згідно з п. 1 та 5 Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 № 1269,
визначено, що книга обліку доходів
витрат (далі - книга) ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством
(далі - суб'єкти підприємницької
діяльності).

Пунктом 8 Порядку видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 29.10.1999 № 599,
встановлено, що для визначення
результатів власної підприємницької
діяльності на підставі хронологічного
відображення здійснених господарських
і фінансових операцій платник єдиного
податку веде Книгу обліку доходів і
витрат згідно із додатком № 10 до
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 № 12. При
цьому, обов'язковому заповненню
підлягають лише графи «період обліку»,
«витрати на виробництво продукції»,
«сума виручки (доходу)», «чистий доход».

Враховуючи вимоги Порядку видачі
свідоцтва про сплату єдиного податку,
Порядку ведення книги обліку доходів і
витрат, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №
1269, форма Книги обліку доходів і витрат
не передбачає ведення обліку товарних
запасів суб'єктами господарювання -
платниками єдиного податку.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави
вважати, що обов'язок ведення обліку
товарних запасів не міг бути
покладений на фізичну
особу-підприємця, яка здійснювала
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
(чинного на час виникнення спірних
відносин).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
податковим органом неправомірно
застосовано до позивача штрафні
санкції оскаржуваним рішенням від
09.11.2010 № , яке підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених
судами першої та апеляційної інстанцій
у оскаржуваних рішеннях.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва Державної податкової
служби залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.04.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2012 у справі № 2а-18798/10/2670 залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236- 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева Т.М. Шипуліна