Справа № 2а-1870/7673/11
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/70996/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., за участю секретаря
Титенко М.П.,за участю представників
позивача:Правдюка В.М.,відповідача:не
з'явився,розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Сумської області Державної
податкової служби

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.01.2012

та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27.08.2012

у справі № 2а-1870/7673/11

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Конотопський завод по ремонту
дизель-потягів»

до Конотопської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 19.01.2012,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2012,
задоволено позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Конотопський завод по ремонту
дизель-потягів» (надалі - позивач) до
Конотопської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
(надалі - відповідач, Конотопська МДПІ):
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення: від
17.06.2011 № , яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на 4
306 474,00 грн.; від 31.08.2011 № , яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 166 460,00 грн. та застосовано
штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 41
615,00 грн.; від 31.08.2011 № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
143 771,25 грн., у т.ч.: за основним платежем -
115 017,00 грн., штрафні (фінансові) санкції -
28 754,25 грн.

Вважаючи, що рішення судів попередніх
інстанцій прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
19.01.2012 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27.08.2012 і постановити нове рішення
про відмову у задоволенні позову в
повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу, в яких обґрунтовує
законність оскаржуваних судових
рішень.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що фахівцями Конотопської
МДПІ здійснено планову виїзну
перевірку ТОВ «Конотопський завод по
ремонту дизель-потягів» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2010 по
31.12.2010, валютного та іншого
законодавства - за період з 01.01.2010 по
31.12.2010, про що складено акт від 01.06.2011 №
214/23-3/3428857.

В ході перевірки встановлено, зокрема,
порушення вимог:

- п. 1.32, 1.31 ст. 1, п. 1.23 ст. 1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4,
пп. 4.1.1, п. 4.1 ст. 4, пп. 8.7.1, п. 8.7, пп. 8.3.2 п. 8.3
ст. 8 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (надалі - Закон України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»), ст. 1, ст. 2, ст. 215, ст. 216
Цивільного кодексу України, що
призвело до завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток всього у сумі 4 306
474 грн., у тому числі: в І кварталі 2010 р. - 1
447 048 грн., в ІІ кварталі 2010 р. - 454 823 грн., в
ІІІ кварталі 2010 р. - 2 199 276 грн., в IV
кварталі 2010 року - 1 284 828 грн.;

- п. 1.4 ст. 1, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1, 4.2 ст. 4,
пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997
№ 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (надалі - Закон України «Про
податок на додану вартість»), чим
занижено податок на додану вартість за
період з 01.01.2010 по 31.12.2010 в сумі 115 017 грн.
та завищено суму податку, що підлягає
бюджетному відшкодуванню, на 333 172 грн.:
за травень 2010 р. - 59 520 грн., за серпень 2010
р. - 45 749 грн., за вересень 2010 р. - 61 191 грн.,
за листопад 2010 р. - 166 712 грн.

На підставі висновків акта перевірки
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення від 17.06.2011 №
, № та № .

Рішенням ДПА в Сумській області від
11.08.2011 № 12960/ю/25-005-190/258/ск залишено без
змін податкове повідомлення-рішення
від 17.06.2011 № 000071231; скасовано податкове
повідомлення-рішення від 17.06.2011 №
в частині визначення суми грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість у загальному розмірі 348 813,50
грн., де основний платіж - 166 460,00 грн.,
штраф - 182 353,50 грн.; податковим
повідомленням-рішенням від 17.06.2011 №
збільшено суму зменшення
бюджетного відшкодування на 166 460,00 грн.
і застосовано штраф у сумі 41 615,00 грн.

На підставі рішення ДПА в Сумській
області від 11.08.2011 № 12960/ю/25-005-190/258/ск
Конотопською МДПІ прийнято нові
податкові повідомлення-рішення від
31.08.2011 № , № та залишено без
змін податкове повідомлення-рішення
від 17.06.2011 № .

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Щодо оскарження позивачем податкового
повідомлення-рішення від 17.06.2011 №
в частині зменшення позивачу
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 1 238 457,00 грн., а саме: стосовно
заниження валового доходу у зв'язку з
реалізацією послуг по ремонту
залізничних вагонів за ціною, яка нижча
за собівартість, згідно з укладеними
договорами зі Статутним
територіально-галузевим об'єднанням
«Південна залізниця» та Державним
територіально-галузевим об'єднанням
«Південно-Західна залізниця», судами
попередніх інстанцій встановлено
наступне.

Відповідно до акта від 01.06.2011 №
214/23-3/3428857 перевіркою відображених у
рядку 01.1 Декларацій (доходи від продажу
товарів (робіт, послуг) показників за
період з 01.01.2010 по 31.12.2010 встановлено, що
формування цих показників пов'язано із
здійсненням операцій із ремонту
вагонів, колісних пар, поглинаючого
апарату, підшипників, котлів,
реалізації колісних пар,
металопродукції, металобрухту тощо.

19.07.2010 Статутне територіально-галузеве
об'єднання «Південна залізниця»
(замовник) оголосило відкриті торги на
закупівлю послуг з
капітально-відновлювального ремонту
пасажирських вагонів. Позивач направив
замовнику торгів заявку на свою участь
в процедурі закупівлі. Після отримання
тендерної документації підприємство
надало замовнику свою тендерну
пропозицію по ремонту 5 пасажирських
вагонів на загальну суму 9 630 000,00 грн.

Розкриття цільових пропозицій
відбулося 04.08.2010, що підтверджується
копією відповідного протоколу.
Тендерна пропозиція позивача по лоту №
2 була акцептована замовником.

24.09.2010 укладено Договір № П/Л-101359/НЮ на
капітальний ремонт пасажирських
вагонів, де замовником є Статутне
територіально-галузеве об'єднання
«Південна залізниця», а підрядником -
ТОВ «Конотопський завод по ремонту
дизель-потягів». Відповідно до умов п. 1
розд.1 Договору підрядник
зобов'язується на свій ризик виконати
послуги з капітального ремонту
пасажирських вагонів типу ПН (індекс
61-425) у кількості 5 одиниць, згідно
Специфікації на проведення послуг з
капітально-відновлювального ремонту
пасажирських вагонів (Додаток №1) і
графіку подачі пасажирських вагонів
для виконання послуг з
капітально-відновлювального ремонту
(Додаток №2).

Відповідачем в акті перевірки зроблено
висновок про отримання збитку
позивачем від здійснення
вищесказаного ремонту 5 вагонів на
загальну суму 1 193 687 грн.

19.08.2010 позивачем (підрядником) укладено
Договір № ПЗ/Л-101963/НЮ із Державним
територіально-галузевим об'єднанням
«Південно-Західна залізниця»
(замовник) на капітальний ремонт
пасажирських вагонів.

Відповідно до умов п. 1 Договору
виконавець надає послуги з виконання
капітального ремонту другого об'єму
пасажирського вагону відкритого типу
побудови ТВЗ, переданих йому
замовником згідно з Додатком №1, який є
невід'ємною частиною Договору.

Згідно п.5.1 Договору вартість КР-2
вагону визначається двостороннім
протоколом погодження ціни (Додаток
№3). До протоколу погодження ціни
надаються планові калькуляції з
обов'язковим наданням розшифровок за
статтями витрат (матеріальних витрат
із зазначенням їх типу, марки,
трудомісткості робіт, основної та
додаткової заробітної плати, накладних
витрат, витрат на збут та інше).

Пунктом 5.2 Договору визначено, що
невиконані виконавцем погоджені
сторонами обсяги послуг виключаються з
калькуляції і замовником не
оплачуються.

Загальна сума договору складає 426 000,00
грн., у т.ч. ПДВ - 71 000,00 грн.

За висновками перевірки збиток від
ремонту 1 вагону, виконаного позивачем
для Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», склав 44
770 грн. Збиток від ремонту 6 вагонів по
всіх вищевказаних договорах становить
1 238 457 грн. Отже, перевіркою встановлено,
що в порушення п. 1.32 ст. 1, п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», ст. 42
Господарського кодексу України
позивачем включено в перевіреному
періоді до валових доходів обсяг
реалізації послуг по ремонту вагонів
за ціною, яка нижча за собівартість.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» в
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Положеннями п. 1.32 ст. 1 вказаного Закону
передбачено, що господарська
діяльність - будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою. Під
безпосередньою участю слід розуміти
зазначену діяльність особи через свої
постійні представництва, філіали,
відділення, інші відокремлені
підрозділи, а також через довірену
особу, агента або будь-яку іншу особу,
яка діє від імені та на користь першої
особи.

Таким чином, відповідно до зазначених
положень платник податку на прибуток
має право на віднесення до складу
валових витрат тільки ті витрати по
придбанню таких товарів, які
придбаваються для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Згідно ч.1 ст. 19 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання мають
право без обмежень самостійно
здійснювати господарську діяльність,
що не суперечить законодавству.

Стаття 62 Господарського кодексу
України передбачає, що господарюючий
суб'єкт, який за своїми ознаками є
підприємством, самостійно здійснює
будь-які види господарської
діяльності, якщо вони не заборонені
законодавством України і відповідають
цілям, передбаченим статутом
підприємства.

Так, позивачем на 2010 рік було
розраховано нормальну виробничу
потужність у вартісному виразі на суму
85 185 тис. грн., що дорівнює випуску з
ремонту в рік 40 КВР некупейних вагонів,
капітального ремонту першого об'єму
(КР-1) 4 дизель-поїздів серії ДР-1А та 400
колісних пар. При розрахунку витрат
виробництва позивачем планувалось
отримати прибуток від виробничої
діяльності в сумі 5 380,2 тис. грн.

Проте, фактично було випущено
продукції на суму 9 408,0 тис. грн., що
складає лише 11 % від нормальної
виробничої потужності.

Прибуток - це перевищення сукупних
доходів над витратами та є основним
узагальнюючим показником фінансових
результатів господарської діяльності
підприємства. Однак, неотримання
прибутку в певному періоді не може бути
беззаперечним доказом того, що вся
діяльність підприємства в цьому
періоді є такою, що не пов'язана з його
господарською діяльністю. Так,
комерційний ризик передбачає
можливість не отримати прибуток від
господарської діяльності. Наявність
такого ризику не спростовує
спрямованість господарських операцій
на отримання прибутку, а лише припускає
можливість отримання збитку за якихось
об'єктивних причин (зіпсування
придбаного товару чи інша втрата його
покупної привабливості тощо).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій та вважає, що
податкове повідомлення-рішення від
17.06.2011 № в частині зменшення
позивачу від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 1 238 457,00 грн. не відповідає
вимогам законодавства.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 17.06.2011 № в частині зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 166
712,00 грн.; податкового
повідомлення-рішення від 31.08.2011 №
в частині завищення бюджетного
відшкодування за серпень 2010 року на
суму 45 749,00 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкцій - 11 437,23
грн., за вересень 2010 року на суму 61 191,00
грн. та штрафних (фінансових) санкцій -
15 297,75 грн.; податкового
повідомлення-рішення від 31.08.2011 №
в частині збільшення грошового
зобов'язання на суму 143 771,25 грн., у тому
числі: основний платіж - 115 017 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 28 754,25 грн.;
податкового повідомлення-рішення від
17.06.2011 № в частині зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 2 496 742,00 грн. щодо робіт по
невіддільним поліпшенням
орендованого у ТОВ «Бета-Сервіс»
нежитлового приміщення, судами
попередніх інстанцій встановлено
наступне.

Позивач (орендар) уклав договір оренди
нерухомого майна №18/ю від 16.08.2007 з ТОВ
«Бета-Сервіс» (орендодавець).

Згідно п.1.1 Договору оренди майна
орендодавець зобов'язується передати,
а орендар - прийняти нерухоме майно,
зазначене у акті приймання-передачі,
який є невід'ємною частиною даного
договору, у тимчасове платне
користування для ведення
господарської діяльності.

Майно передано позивачу відповідно до
акта приймання-передачі нерухомого
майна від 16.08.2007, балансова вартість
переданого майна складає 18 205 062 грн.

Як вбачається з п. 7.1 Договору орендар
має право робити невіддільні
поліпшення переданого у користування
майна тільки за письмовою згодою
орендодавця з дотриманням санітарних,
технічних, протипожежних і інших
обов'язкових нормативів. Всі такі
поліпшення, зроблені за письмовою
згодою орендодавця, компенсуються
орендареві протягом строку дії
договору, але не пізніше його
завершення.

Відповідно до п. 7.2 Договору під
«невіддільним поліпшенням» у даному
випадку розуміється поліпшення, що не
можуть бути відокремлені без істотної
шкоди для майна.

Орендар має право робити будь-які
окремі поліпшення майна переданого у
користування (п. 7.3 Договору).

Перевіркою встановлено, що позивачем
проведено поліпшення орендованих
фондів, а саме: встановлено котельню у
нежитловому приміщенні (інв. №0100040 -
третя частина будівлі корпусу № 6
вагоно-візкового цеху) та збудовано
теплотрасу до електроремонтного цеху
та до інженерного корпусу.

Як вбачається з акта перевірки, в
порушення п. 1.31 ст. 1, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст.4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» позивач не
збільшив валовий дохід за ІІІ квартал
2010 року на вартість проведених
«невіддільних поліпшень» в сумі 1 943 345
грн., які відповідно до умов договору
повинні бути компенсовані
орендодавцем. Відповідач вважає
вищевикладені поліпшення
«невіддільними», оскільки їх неможливо
відокремити без істотної шкоди для
майна ТОВ «Бета-Сервіс».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 778 Цивільного
кодексу України наймач може поліпшити
річ, яка є предметом договору найму,
лише за згодою наймодавця.

Згідно ч. 2 ст. 778 Цивільного кодексу
України, якщо поліпшення можуть бути
відокремлені від речі без її
пошкодження, наймач має право на їх
вилучення.

Як вбачається з листа від 07.06.2001 № 51
Науково-виробничого товариства з
обмеженою відповідальністю «ЛОТА», яке
здійснювало монтаж, наладку і зведення
в експлуатацію опалювальної установки
для теплопостачання, обладнання
котельної, що знаходиться на
підприємстві ТОВ «Конотопський завод
по ремонту дизель-потягів» при
необхідності може бути демонтовано і
перенесено на друге місце без
нанесення будь-якої шкоди для будівлі
цеху, в якій знаходиться на цей час
обладнання котельної.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не довів належним
чином правомірність власних висновків
щодо невіддільності поліпшень,
зроблених позивачем, а тому позовні
вимоги у цій частині є обґрунтованими.

Щодо податкового
повідомлення-рішення від 31.08.2011 №
в частині завищення бюджетного
відшкодування на суму 59 520,00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
14 880,00 грн.; податкового
повідомлення-рішення від 17.06.2011 №
в частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 301 400,00
грн. по господарських операціях з
придбання суцільнокатаних коліс у ТОВ
«КФ «Продінвест», суди встановили
наступне.

Документальне оформлення операції з
поставки коліс суцільнокатаних та їх
транспортування фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 проводилось
згідно з договором від 22.04.2010 № 37,
укладеним між позивачем (покупець) та
ТОВ «КФ Продінвест» (продавець), шляхом
складання відповідних первинних
документів (видаткова і податкова
накладні, товарно-транспортна
накладна, прибутковий ордер тощо).

В ході позапланової виїзної перевірки
ТОВ «Конотопський завод по ремонту
дизель-потягів» з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних податкових
періодів за липень 2010 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось з жовтня 2009 року по
червень 2010 року, до ДПІ у Київському
районі м. Донецька за місцем реєстрації
ТОВ КФ «Продінвест» направлено запит
від 07.10.2010 на проведення зустрічної
перевірки ТОВ КФ «Продінвест» по
взаєморозрахунках з позивачем.

Листом № 11370/7/23-313 від 24.10.2010 ДПІ у
Київському районі м. Донецька
повідомлено про неможливість
проведення перевірки ТОВ «КФ
«Продінвест» у зв'язку з там, що вказане
підприємство не заходиться за
юридичною адресою. Крім того, у ТОВ «КФ
«Продінвест» відсутні основні фонди,
трудові ресурси в достатній кількості,
які б дозволили забезпечити виконання
постачання товару. Враховуючи
викладене, фактичне проведення
операцій між позивачем та ТОВ «КФ
«Продінвест» не підтверджується.
Документи первинного бухгалтерського
та податкового обліків (в тому числі,
вищезазначені видаткові та податкові
накладні), які були виписані ТОВ «КФ
«Продінвест», оформлено без наміру
створити реальні правові наслідки та з
метою незаконного формування
позивачеві валових витрат, оскільки
дані первинні документи не фіксують
здійснення реальної господарської
операції, як то передбачено законом.
Результати господарських операцій по
вказаних документах не задекларовано в
податковій звітності з податку на
додану вартість та з податку на
прибуток підприємства ТОВ «КФ
«Продінвест».

Оскільки, зазначені правочини
(поставки та транспортування) були
спрямовані на заниження об'єктів
оподаткування, та, як наслідок,
суперечили моральним засадам
суспільства та порушували публічний
порядок, на думку податкового органу
вони є нікчемними.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ «КФ «Продінвест»
укладено договір поставки від 22.04.2010 №
37, за яким позивач, відповідно до
специфікації, придбав у ТОВ «КФ
«Продінвест» продукцію на загальну
суму 357 120,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 59 520,00 грн.).
Зазначене підтверджується видатковою
накладною від 27.04.2010 № РН-5786, податковою
накладною № 5786 від 27.04.2010 на загальну
суму 357 120 грн., в т.ч. ПДВ - 59 520 грн.
(колеса суцільнокатані діам. 957 мм
ступиця 190 мм в кількості 62 шт. по ціні
без ПДВ за 1 шт. - 4 800 грн.).

Розрахунки за вказані послуги
проводились в безготівковій формі
платіжними дорученнями № 1319 від 26.04.2010 -
178 560 грн., № 1331 від 27.04.2010 - 178 560 грн.

Придбаний товар доставлявся за рахунок
позивача, транспортні послуги надано
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
фактичне переміщення товару,
придбаного у ТОВ «КФ «Продінвест»,
підтверджується товарно-транспортною
накладною № 94 від 27.04.2010.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Нормою пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього ж Закону
передбачено, що до складу валових
витрат не належать будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» передбачено, що не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Так, на підтвердження фактичного
здійснення господарської операції за
договором поставки від 22.04.2010 № 37
надано копії документів щодо
складського руху отриманої продукції
та її використання у господарській
діяльності, а саме: позивачем
сформовано колісні пари нового
нормування РУ1Ш-957-Г, колісні пари для
ремонту пасажирських некупейних
вагонів. В подальшому, вироблену з
використанням суцільнокатаних коліс
продукцію підприємство реалізовувало
замовникам.

Дані обставини свідчать про реальність
проведених господарських операцій і
використання придбаних ТМЦ у власній
господарській діяльності.

На час укладення договору та
проведення господарських операцій ТОВ
«КФ «Продінвест» було зареєстровано в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, що
підтверджується витягом.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись із посиланнями відповідача
на нікчемність укладених позивачем
договорів, оскільки, надаючи оцінку
господарським правовідносинам і
безапеляційно вказуючи в акті
перевірки на нікчемність правочинів,
податковий орган виходить за межі
своєї компетенції. Висновки про
наявність мети укладання правочину, що
порушує публічний порядок, може
зробити лише суд в межах кримінального
провадження, що має наслідком
винесення вироку суду щодо конкретних
суб'єктів та набуття чинності таким
вироком. Оскільки укладені між
позивачем та ТОВ «КФ «Продінвест» і
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
договори не віднесено законом до
нікчемних та відсутні судові рішення
про визнання їх недійсними, наведене
свідчить про передчасність висновків
органу владних повноважень про
наявність в діях позивача при
укладанні вказаних договорів ознак
порушення публічного порядку,
удаваності з метою приховання сплати
податків третіх осіб, отримання
податкової вигоди, порушення
конституційних прав, невідповідність
інтересам держави та суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
недоведеність факту порушення
податкового законодавства з боку
позивача та про неправомірність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень в цій частині,
оскільки вищенаведеним спростовується
позиція відповідача, що полягає у
переконаності в штучному створенні
документообігу задля імітації
господарських операцій, які дають
право позивачу на формування сум
податкового кредиту та валових витрат.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 17.06.2011 № в частині зменшення
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 269 875,00 грн. у зв'язку з
невідображенням позивачем у
податковому обліку висновків
попередньої планової перевірки (акт
від 12.05.2010 № 196/23-3/34284857), якими було
зменшено від'ємне значення об'єкта
оподаткування за 2009 рік, судами
попередніх інстанцій встановлено
наступне.

Перевіркою показника, відображеного у
рядку 04.9 (від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього
податкового року) за період з 01.01.2010 по
31.12.2010 у загальній сумі 6 029 734 грн.,
встановлено, що на формування цього
показника мало вплив включення до
складу валових витрат від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в сумі 6 029 734 грн.,
що складає 20 відсотків суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, яке утворилося
станом на 01.01.2010 в сумі 30 148 672 грн.

Проведеною перевіркою за період з
01.01.2010 по 31.12.2010 на підставі декларації з
податку на прибуток за 2009 рік,
декларації з податку на прибуток за 2010
рік, уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок, акта
попередньої планової перевірки від
12.05.2010 № 196/23-3/34284857, встановлено
завищення задекларованого суб'єктом
господарювання показника у рядку 04.9
декларацій (від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього
податкового року) в сумі 269 875грн.

Згідно акта про результати планової
виїзної перевірки від 12.05.2010 №
196/23-3/34284857 встановлено порушення п. 1.32
ст.1, п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 5.3.5 п. 5.3, пп.
5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
ст. 42 Господарського Кодексу України,
що призвело до завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в 2009 році всього у
сумі 1 349 376 грн.

На думку податкового органу, позивач
повинен був врахувати результати
попередньої планової виїзної
перевірки та зменшити валові витрати
на 1 349 376 грн. на виконання вимог наказу
ДПА від 12.10.2005 № 448 «Про затвердження
Змін до форми декларації з податку на
прибуток підприємства» та Порядку
складання декларації з податку на
прибуток підприємства, затверджених
наказом ДПА України від 29.03.2003 № 143.

Висновки матеріалів перевірки у цій
частині, на думку відповідача, мали
бути самостійно враховані позивачем у
податковій звітності з податку на
прибуток за наступні звітні періоди.

Згідно п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» у
2010 році у складі валових витрат
платника податку враховується 20
відсотків суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток, яке утворилося станом на 1
січня 2010 року.

До складу валових витрат в декларації з
податку на прибуток (рядок 04.09) 2010 року
позивачем включено 20 % суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування станом
на 01.01.2010, а саме: 30 148 672 грн. х 20 % = 6 029 734
грн., з них 20 % від суми 1 349 376 грн., яку не
було знято за результатами перевірки (1
349 376 х 20 % = 269 875 грн.).

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком судів першої та апеляційної
інстанцій, що позивач правомірно не
зменшив від'ємне значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток за
2009 рік на суму 269 875,00 грн.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій правомірно скасували
податкові повідомлення-рішення від
17.06.2011 № , від 31.08.2011 № та від
31.08.2011 № , оскільки вони
суперечать вимогам чинного
законодавства та є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень судами першої та
апеляційної інстанцій було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214, 215, 220, 223,
224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Сумської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.01.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2012 у
справі № 2а-1870/7673/11 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна