Справа № 256/2360/14-а
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушенко В.Ф.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року справа №256/2360/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючої Арабей Т.Г.

суддів Геращенка І.В., Губської Л.В.,

при секретарі: Томах О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Качмара В.О.,
діючого за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Калінінського районного
суду м.Донецька від 23 квітня 2014 р. у
справі № 256/2360/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Калінінського районного
суду м. Донецька від 23 квітня 2014 р. у
справі № 256/2360/14-а у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2
відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Калінінського районного суду
м.Донецька від 23 квітня 2014 та прийняти
нову постанову, якими задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права.

Апелянт зазначає, що вона набула право
на пенсію 04.06.2002 р., яка призначена
відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» у розмірі 90% від
середньомісячного заробітку. При
перерахунку пенсії за її заявою від
09.08.2012 р. проведений перерахунок пенсії
за вислугу років із розрахунку 80% від
середньої заробітної плати. Позивач
зазначає, що судом першої інстанції не
враховані приписи Конституції України
щодо заборони звуження та обмеження
пенсійних прав громадянина внаслідок
прийняття нових законів.

Позивач в судовому засіданні
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила скасувати рішення суду
першої інстанції.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти доводів
апеляційної скарги та просив рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає за необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції скасувати та позовні вимоги
задовольнити частково, з наступних
підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що
ОСОБА_2 з 04.06.2002 р. перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька як
отримувач пенсії за вислугу років,
призначеної на підставі ст. 50-1 Закону
України "Про прокуратуру", в розмірі 90%
від суми місячного заробітку.

09.08.2012 р. позивач звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії з більшого заробітку.
Відповідачем здійснений перерахунок
пенсії у бік зменшення, а саме в розмірі
80% від суми місячного заробітку на
підставі Закону України "Про
прокуратуру" в редакції на час набрання
чинності постановою Кабінету
Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 та з
урахуванням Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи".
відповідачем зроблений перерахунок
пенсії на підставі ст. 50-1 Закону
України "Про прокуратуру" із розрахунку
80% середнього заробітку.

На підставі заяви позивача від 21.02.2014
року про проведення перерахунку пенсії
з 01.07.2012 року, відповідачем винесено
рішення за № 40 від 28.02.2014 року про
відмову в проведенні перерахунку у
розмірі 90% від місячної заробітної
плати, про що повідомило позивача
листом за № 57/к-17-01-01 від 07.03.2014 року.

Позивач звернулась до суду з позовом та
просила задовольнити позовні вимоги з
часу коли у неї виникло право на
перерахунок пенсії,а саме з 01.07.2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що до
даних правовідносин підлягає
застосуванню Закон України від 08.07.2011 р.
№ 3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", яким ст. 50-1 Закону України "Про
прокуратуру" викладена в новій
редакції.

Колегія суддів вважає такий висновок
необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 з 04.06.2002 р.
призначена пенсія за вислугу років на
підставі ст. 50-1 Закону України "Про
прокуратуру" (далі - Закону № 1789) в
розмірі 90% від суми місячного
заробітку. 09.08..2012 р. позивач звернулась
до відповідача із заявою про
перерахунок пенсії на підставі
довідки прокуратури Донецької області
від 08.08.2012 р. № 18-57-1099 про заробітну
плату, на підставі якої розпорядженням
відповідача № 165991 від 13.08.2012 року з
01.07.2012 року, зроблений перерахунок
пенсії позивачу у розмірі 80% від суми
місячної заробітної плати, з більшого
заробітку.

21.02.2014 року позивач звернулась до
відповідача зі скаргою про перерахунок
пенсії за вислугу років відповідно до
ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», виходячи з розміру
місячного заробітку на посаді старшого
прокурора відділу прокуратури
Донецької області на момент виникнення
права на перерахунок пенсії з
розрахунку 90% виходячи з середнього
заробітку в сумі 6088 грн. 23 коп. з 01.07.2012
року.

25.03.2014 року нею була отримана копія
відповіді відповідача, що її звернення
залишено без задоволення, яку вона
фактично оскаржує в суді.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів та слідчих
визначено статтею 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" № 1789-ХІІ. Редакція
зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що
діяла на час призначення пенсії
позивачу, прокурори і слідчі зі стажем
роботи не менше 20 років, у тому числі зі
стажем роботи на посадах прокурорів і
слідчих прокуратури не менше 10 років,
мають право на пенсійне забезпечення
за вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.
Загальний стаж роботи позивача, на час
виходу на пенсію 03.06.2001 року, складає 29
років 7 місяців 18 днів,що відповідає 90
відсоткам від суми місячного (чинного)
заробітку.

Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" №
3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011
року, внесено зміни до статті 50-1 Закону
№ 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках
розмір пенсії за вислугу років, яка
призначається прокурорам і слідчим у
разі реалізації ними такого права:
"Прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії".

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення частини першої статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом №
3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсій прокурорам
регулюють частини тринадцята,
вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ,
положення яких щодо перерахунку пенсії
у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ
змін не зазнали (змінилася лише
нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на
пенсію, станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця,
що йде за місяцем, у якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає, що при перерахунку пенсії
працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а внесені
Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам, є
частини тринадцята, вісімнадцята
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у
зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не
зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону в часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Верховним Судом України вирішено
питання про усунення розбіжностей у
застосуванні статей 50-1 Закону № 1789-ХІІ
у постановах від 10.12.2013р. (справа
№21-348а13) та від 17.12.2013р. (справа №21-445а13),
в яких зазначено, що виходячи із
висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Сукупність зазначених обставин дає
підстави суду апеляційної інстанції
вважати помилковим висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову.

Обираючи спосіб захисту порушеного
права позивача, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне вийти за
межі позовних вимог та визнати
протиправними рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька за № 40
від 28.02.2014 року щодо відмови в
перерахунку пенсії ОСОБА_2 із
розрахунку 90% заробітної плати
відповідно до довідки прокуратури
Донецької області № 18-57-1099 від 08.08.2012 р.
, поновивши її право на зазначені
виплати.

Оскільки з заявою про перерахунок
пенсії позивачка звернулася 21.02.2014
року, а згідно до ч. 4 ст. 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
перерахунок призначеної пенсії, крім
випадків, передбачених частиною першою
статті 35, частиною другою статті 38,
частиною третьою статті 42 і частиною
п'ятою статті 48 цього Закону,
провадиться в такі строки: у разі
виникнення права на підвищення пенсії -
з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа,то визначити час
здійснення таких нарахувань, починаючи
з 01.03.2014 року.

Що стосується позовних вимог за період
з 01.07.2012 року, суд апеляційної інстанції
вважає їх не доведеними з огляду на те,
що позивачем не оскаржувались дії
пенсійного органу до лютого 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції не правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволені
позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити .

Постанову Калінінського районного
суду м.Донецька від 23 квітня 2014 р. у
справі № 256/2360/14-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій незаконними та
зобов"язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька за № 40
від 28.02.2014 року щодо відмови в
перерахунку пенсії ОСОБА_2 із
розрахунку 90% заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі
м. Донецька здійснити перерахунок та
виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії на
підставі довідки прокуратури
Донецької області № 18-57-1099 від 08.08.2012 р.
відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про
прокуратуру", виходячи з 90% середнього
заробітку, починаючи з 01 березня 2014 р. з
урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 73
гривні 08 копійок.

Вступна та резолютивна частини
постанови ухвалені в нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 04
червня 2014 р. Постанова в повному обсязі
складена 10 червня 2014 року.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Судді
Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Л.В.Губська