Справа № 815/4341/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/800/2088/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Малиніна В.В.,

та секретаря
Бруя О.Д.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Іллічівського міського відділу
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, Головного управління
Міністерства Внутрішніх Справ України
в Одеській області про визнання
незаконним та скасування наказу від 29
квітня 2013 року № 179 о/с, поновлення на
посаді, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Іллічівського міського відділу
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, Головного управління
Міністерства Внутрішніх Справ України
в Одеській області про визнання
незаконним та скасування наказу від 29
квітня 2013 року № 179 о/с, поновлення на
посаді.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року позовні вимоги задоволено.
Визнано незаконними та скасовано
накази ГУМВС України в Одеській
області від 10 квітня 2013 року № 736 та № 179
о/с від 29 квітня 2013 року в частині
звільнення позивача та поновлено на
посаді, що рівнозначна посаді
дільничного інспектора міліції
сектора ДІМ Іллічівського МВ ГУМВС
України в Одеській області.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

На зазначене рішення суду апеляційної
інстанції ОСОБА_2 подав касаційну
скаргу, в якій посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції постановлене з додержанням
норм матеріального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно,
а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами встановлено, що з 2007 року ОСОБА_2
проходив службу в органах внутрішніх
справ, в тому числі, на посаді
дільничного інспектора міліції
сектора ДІМ Іллічівського МВ ГУМВС
України в Одеській області.

Наказом тимчасово виконуючим обов'язки
начальника ГУМВС України в Одеській
області від 10 квітня 2013 року № 736
звільнено позивача з органів
внутрішніх справ на підставі статті 66
(за дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України. Зазначений
наказ реалізовано наказом начальника
ГУМВС України в Одеській області від 29
квітня 2013 року № 179 о/с.

Підставою для прийняття зазначеного
наказу слугував висновок службового
розслідування від 04 квітня 2013 року,
згідно якого встановлено, що 27 березня
2012 року о 03:00 год. на вул. Ак. Корольова
екіпажем ВДАІ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області було зупинено
автомобіль «ВАЗ-21124», номерний знак
НОМЕР_1, під керуванням дільничного
інспектора міліції СДІМ Іллічівського
МВ ГУМВС України в Одеській області
лейтенанта міліції ОСОБА_2, який мав
явні ознаки алкогольного сп'яніння. У
зв'язку з цим, працівники ДАІ
запропонували позивачу проїхати до
медичного закладу для проведення
медичного огляду з метою встановлення
факту вживання алкоголю та стану
сп'яніння. Однак останній, в порушення
вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху,
від проходження медичного огляду в
присутності двох понятих відмовився,
при цьому факт вживання алкоголю не
заперечував.

Крім того, позивач, в порушення вимог
статті 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-ІУ, Правил
поведінки та професійної етики
осіб-рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджених наказом МВС України № 155
від 22 лютого 2012 року, звернення колегії
Міністерства внутрішніх справ України
до особового складу органів внутрішніх
справ України та військовослужбовців
внутрішніх військ від 07 лютого 2012 року,
виявив нещирість та з метою уникнення
відповідальності за скоєння
правопорушення передав працівникам
ВДАІ ОМУ водійські документи на ім'я
ОСОБА_3, який згідно доручення також,
мав право керувати автомобілем
«ВАЗ-21124», номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до статті 66 Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ. При цьому звільнення
проводиться з урахуванням вимог пункту
62 цього Положення.

Що стосується службової дисципліни, то
її сутність, обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України щодо її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень (в тому числі і
звільнення), порядок і права
начальників щодо їх застосування, а
також порядок оскарження
дисциплінарних стягнень визначаються
Законом України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ». Види
дисциплінарних стягнень передбачені
статтею 12 зазначеного Статуту.

Отже, такий вид припинення служби в
органах внутрішніх справ, як
звільнення за пунктом 66 Положення, є
самостійною підставою для звільнення
осіб рядового і начальницького складу,
а не звільненням за порушення
дисципліни, проте факт скоєння вчинку,
що дискредитує звання рядового і
начальницького складу, який став
підставою для звільнення, повинен бути
доведеним.

Судом апеляційної інстанції
досліджено факт скоєння ОСОБА_2
правопорушення передбаченого статтею
130 частини 1 КпАП України
підтверджується свідченнями свідків:
інспектора ДПС роти ДПС ДАІ - ОСОБА_4,
старшого інспектора з особливих
доручень ВІОС УКЗ ОСОБА_5, а також
висновком службового розслідування за
фактом грубого порушення позивачем
транспортної дисципліни, згідно якого
вбачається, що саме позивач 27 березня
2013 року керував транспортним засобом
марки «ВАЗ-21124» номерний знак НОМЕР_1 у
стані алкогольного сп'яніння, від
проходження медичного огляду
відмовився та надав працівникам ВДАІ
ОМУ водійські документи на ім'я ОСОБА_3,
з метою уникнення від відповідальності
за скоєння правопорушення.

Наведене грубе порушення з боку
позивача дисципліни мало місце та
обставини дисциплінарного проступку
встановлені службовим розслідуванням
були підтверджені в суді апеляційної
інстанції.

Більш того, відповідно до пункту 3.17
наказу МВС України «Про заходи щодо
зміцнення дисципліни і законності в
органах внутрішніх справ та
попередження надзвичайних подій,
пов'язаних із загибеллю й травмуванням
особового складу» від 16 березня 2007 року
№ 81, до працівників, які керують
транспортними засобами в стані
алкогольного сп'яніння, незалежно від
наслідків, приймати безальтернативне
рішення звільнення з органів
внутрішніх справ, а керівників, які
приховують такі факти, - понижувати в
посаді.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про
правомірність винесення спірного
наказу ГУМВС України в Одеській
області від 10 квітня 2013 року № 736,
оскільки службове розслідування було
проведено за фактом вчинення
проступку, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу, а
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ відповідає характеру
та тяжкості вчиненого ОСОБА_2
правопорушення та є несумісним з
подальшим проходженням служби в
органах внутрішніх справ України.

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло б призвести до невірного
вирішення спору, а тому оскаржуване
судове рішення є законним та
обґрунтованим і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Іллічівського міського
відділу головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, Головного
управління Міністерства Внутрішніх
Справ України в Одеській області про
визнання незаконним та скасування
наказу від 29 квітня 2013 року № 179 о/с,
поновлення на посаді - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

В.В. Малинін