Справа № 2а-557/10
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/9991/37753/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівКалашнікової О.В.
Мороз Л.Л. провівши у порядку
письмового провадження касаційний
розгляд адміністративної справи за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду (далі - ГУПФ) України в
Миколаївській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії за касаційною скаргою ГУПФ
України в Миколаївській області на
постанову Апеляційного суду
Миколаївської області від 26 травня 2011
року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 в Ленінському
районному суді м. Миколаєва пред'явив
позов до ГУПФ України в Миколаївській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
послався на те, що він є інвалідом 3-ї
групи за захворюванням, пов'язаному з
участю в роботах з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1.
Відповідно до статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", має право
на отримання додаткової пенсії, за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
50-ти відсотків мінімальної пенсії за
віком та основної пенсії у розмірі не
менше 6-ти мінімальних пенсій за віком.

Відповідач відмовив йому у перерахунку
вказаних пенсій з урахуванням розміру
мінімальної пенсії за віком.

Просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача та
зобов'язати ГУПФ України в
Миколаївській області провести
перерахунок пенсії у відповідності до
статей 49, 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком та
сплатити вказані кошти, за період з 01
січня 2007 року.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 26 березня 2010 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Постановою Апеляційного суду
Миколаївської області від 26 травня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_4 частково
задоволено.

Постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 26 березня 2010 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_4
частково задоволено.

Зобов'язано ГУПФ України в
Миколаївській області провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_4
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до статті 50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі 50-ти відсотків прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом на
відповідні періоди, з 29 жовтня 2008 року
по 26 травня 2011 року.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
ГУПФ України в Миколаївській області
подало касаційну скаргу. Посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить його
рішення скасувати та залишити с силі
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначені види пенсій, які
підлягають виплаті особам,
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій,
це зокрема, державна пенсія та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (чинної на
час виникнення спірних правовідносин)
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами третьої групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
в усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів третьої групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом 3-ої
групи у зв'язку з захворюванням,
пов'язаному з участю у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, і належить до осіб категорії 1, які
постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, перебуває на
обліку в ГУПФ України в Миколаївській
області.

Йому призначена додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно з
положеннями Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" відповідно.
Розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, визначений у
відповідності з постановою Кабінету
Міністрів України від 3 січня 2002 року №
1 "Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету".

ОСОБА_4 звертався до ГУПФ України в
Миколаївській області із заявою про
проведення перерахунку пенсії
відповідно до статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та з
урахуванням розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленої
законодавчими актами, але в проведенні
перерахунку пенсії було відмовлено.

Державна пенсія ОСОБА_4 у відповідності
із положеннями частини четвертої
статті 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не призначалася, отже, його
позовні вимоги у відповідній частині
не підлягали задоволенню.

Разом з тим, в іншій частині позовних
вимог позивача колегія суддів вважає
необхідним вказати на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідач частково неправомірно
відмовив ОСОБА_4 в задоволенні його
заяви про перерахунок пенсії та його
дії у відповідній частині суперечать
вказаним вимогам Конституції України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами при
визначенні розміру додаткової пенсії
позивачеві за шкоду, заподіяну
здоров'ю, застосуванню підлягала
стаття 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

У цій частині позову суди правильно не
взяли до уваги посилання відповідача
на частину п'яту статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
передбачено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок не порушуючи
положень цього Закону.

При визначенні розміру щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу її нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого законодавчого або
нормативно-правового акту, які б
визначали цей розмір або встановлювали
інший розмір, немає.

Тому, правильним є висновок судів щодо
неприйняття до уваги положень частини
третьої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлене статтями 50 та 54 Закону.

Крім того, органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені статтею 46
Конституції України та статтею 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
щодо визначення розміру та виплати
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Згідно з частиною третьою статті 67
вказаного Закону, яка набрала чинності
31 жовтня 2006 року, у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.

Підставою для перерахунку пенсії є
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму і цей
перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсій
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має
визначатися виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
пенсії позивачеві повинен проводитись
з урахуванням нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Суд апеляційної інстанції дотримався
норм матеріального права, його рішення
є законним і обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суд не допустив порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні оскаржуваного рішення
підстав для його скасування чи зміни
немає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 215, 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
Апеляційного суду Миколаївської
області від 26 травня 2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Мороз Л.Л.