Справа № 2а/1017/11019/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/9991/54057/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Миронівського районного
центру зайнятості, директора
Миронівського районного центру
зайнятості Іщенка Андрія Івановича,
третя особа: Управління Пенсійного
фонду України в Миронівському районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_3
на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Миронівського
районного центру зайнятості, директора
Миронівського районного центру
зайнятості Іщенка Андрія Івановича,
третя особа: Управління Пенсійного
фонду України в Миронівському районі
Київської області про визнання відмови
у видачі клопотання про достроковий
вихід на пенсію протиправною, визнання
протиправним та скасування наказу про
зняття з обліку та зобов'язання вчинити
дії.

Постановою Миронівського районного
суду Київської області від 26 серпня 2011
року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову
Миронівського районного центру
зайнятості у видачі ОСОБА_3 клопотання
до Управління Пенсійного фонду України
у Миронівському районі Київської
області про достроковий вихід на
пенсію.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Миронівського районного центру
зайнятості № НТ 110610 від 10 червня 2011
року про зняття ОСОБА_3 з обліку у
Миронівському районному центрі
зайнятості відповідно до п. 20 «Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних».

Зобов'язано Миронівський районний
центр зайнятості видати ОСОБА_3
клопотання до Управління Пенсійного
фонду України у Миронівському районі
Київської області про достроковий
вихід на пенсію. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року було скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нову
постанову, якою відмовлено позивачу у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою,
в якій просить постанову суду
апеляційної інстанції скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом Державної
податкової адміністрації України № 772-0
від 01 червня 2011 року позивача було
звільнено із займаної посади у зв'язку
з реорганізацією ДПА України та
скороченням штатної чисельності
працівників на підставі пункту 1 статті
40 КЗпП України з правом дострокового
виходу на пенсію, відповідно до вимог
підпункту «г» частини 1 статті 26 Закону
України «Про зайнятість населення» та
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

02 червня 2011 року позивач
зареєструвався у Миронівському
районному центрі зайнятості, проте,
упродовж 7 днів підходящої роботи
позивачу підібрано не було.

10 червня 2011 року наказом Миронівського
районного центру зайнятості № НТ
110610 позивача знято з обліку районного
центру зайнятості на підставі абзацу 2
п.п. 2 п. 20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, а також відмовлено у
видачі клопотання до Управління
Пенсійного фонду України у
Миронівському районі про достроковий
вихід на пенсію та її призначення.

Право на матеріальне забезпечення за
рахунок суспільних фондів споживання
шляхом надання трудових і соціальних
пенсій всім непрацездатним громадянам
України гарантує Закон України «Про
пенсійне забезпечення» від 05 листопада
1991року № 1788-XII.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач народився 29
червня 1957 року. На час звільнення із
посади, яку він займав у Державній
податковій адміністрації України, йому
виповнилося 53 роки 11 місяців. Страховий
стаж становить 36 років.

Крім того, позивач є потерпілим
внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії та
постійно проживає у зоні посиленого
радіологічного контролю, що
підтверджується матеріалами справи.

Пунктом «г» ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
зайнятість населення» передбачено, що
держава забезпечує надання додаткових
гарантій щодо працевлаштування
працездатним громадянам у
працездатному віці, які потребують
соціального захисту і не здатні на
рівних конкурувати на ринку праці, у
тому числі особам передпенсійного віку
(чоловікам по досягненні 58 років,
жінкам - 53 років).

З аналізу зазначеної правової норми
слідує, що особа передпенсійного віку
-це особа чоловічої статі по досягненні
58 років та жіночої статі по досягненні
53 років.

Згідно пункту «г» частини 1 статті 26
Закону України «Про зайнятість
населення», працівникам, трудовий
договір з якими було розірвано з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, і військовослужбовцям,
звільненим з військової служби у
зв'язку із скороченням чисельності або
штату без права на пенсію, за умови їх
реєстрації в службі зайнятості
протягом семи календарних днів після
звільнення як таких, що шукають роботу,
гарантується: право на достроковий
вихід на пенсію за півтора року до
встановленого законом строку осіб
передпенсійного віку, які мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах, -
стаж роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Порядок реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 14 лютого 2007 року № 219.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 25 травня 2011 року № 538 до вказаного
Порядку було внесено зміни. Так, пункт 7
після абзацу першого було доповнено
новим абзацом такого змісту:
"Громадянам передпенсійного віку
(чоловікам після досягнення 58 років,
жінкам - 53 років), яким на момент
вивільнення залишилося півтора року до
досягнення пенсійного віку і трудовий
договір з якими розірвано відповідно
до пункту 1 частини першої статті 40
Кодексу законів про працю України, в
тому числі військовослужбовцям,
звільненим з військової служби у
зв'язку із скороченням чисельності або
штату без права на пенсію, у разі, коли
вони мають страховий стаж для
чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років,
а для осіб, які мають право на пенсію на
пільгових умовах, - стаж роботи, який
дає право на такий вид пенсії, за умови
їх реєстрації у державній службі
зайнятості як таких, що шукають роботу,
протягом семи календарних днів після
вивільнення, у разі відсутності
підходящої роботи видається
клопотання до органів Пенсійного фонду
України."

Судами встановлено, що позивача було
звільнено із займаної посади у зв'язку
з реорганізацією ДПА України та
скороченням штатної чисельності
працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України.

02 червня 2011 року позивач
зареєструвався у Миронівському
районному центрі зайнятості, проте,
упродовж 7 днів підходящої роботи
позивачу підібрано не було.

Разом із тим, як вже зазначалося раніше,
позивач є потерпілим внаслідок аварії
на ЧАЕС 4 категорії, який постійно
проживає у зоні посиленого
радіологічного контролю.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених цим Законом.

Згідно статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із заниженням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій, зокрема, особам, які
постійно проживали або постійно
працювали у зоні посиленого
радіологічного контролю за умови, що
вони станом на 01 січня 1993 року
проживали або відпрацювали у цій зоні
не менше 4 років пенсійний вік
зменшується на 5 років.

У даному випадку, пенсійним
законодавством України позивачу вже
надано пільгу щодо виходу на пенсію із
заниженням пенсійного віку, як особі,
яка проживає на території зони
посиленого радіологічного контролю та
є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 4
категорії.

Таким чином, колегія судів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що оскільки
позивач не досяг передпенсійного віку
(58 років), передбаченого Законом
України «Про зайнятість населення»,
він не може скористатися правом
дострокового виходу на пенсію, яке
надається ст. 26 цього Закону, а тому у
відповідача відсутні правові підстави
видавати позивачу клопотання до
Управління Пенсійного фонду України
про достроковий вихід на пенсію, як це
передбачено п. 7 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що після закінчення
встановленого строку для пошуку
підходящої роботи ОСОБА_3 відмовився
отримувати статус безробітного та не
підписав заяву зазначеного зразка про
надання йому статусу безробітного,
розроблену державною службою
зайнятості. Відмова позивача в
написанні заяви про надання статусу
безробітного була причиною зняття його
з обліку у центрі зайнятості.

Оскільки позивач повинен був подати
заяву відповідного зразка для
отримання статусу безробітного, чого
ним зроблено не було, відповідач не мав
підстав визнавати таку особу
безробітною у встановленому порядку.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що наказ
Миронівського районного центру
зайнятості № НТ 110610 від 10 червня 2011
року про зняття ОСОБА_3 з обліку є таким,
що прийнятий на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Законами України.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове рішення,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду апеляційної інстанції
залишити без змін, оскільки вона
прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: