Справа № 804/3540/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 р. Справа № 804/3540/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Власенка Д.О.
при секретарі судового засідання
Пасічнику Т.В.

без участі сторін

розглянувши у письмовому провадженні в
залі суд у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська до
Підприємства "Дніпропетровський
регіональний центр з ліцензування,
атестації та сертифікації у
Будівництві" про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Дніпропетровська
07 березня 2014 року звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Підприємства «Дніпропетровський
регіональний центр з ліцензування,
атестації та сертифікації у
будівництві», у якому просило стягнути
з відповідача заборгованість по
фінансуванню різниці між сумою пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», і сумою
пенсії, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів в розмірі 1581,93 грн.
на користь позивача.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається статтю 24
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»,
відповідно до якої відповідач
зобов'язаний вносити управлінню
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська різницю між
сумою пенсії, призначеної за Законом
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність», та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
його наукові працівники.

Представник відповідача надав до суду
заперечення, в якому просить відмовити
в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на відсутність
законодавчих підстав для стягнення з
підприємства відповідної суми, а саме
належності відповідача до наукових
установ, наявності в штатному розкладі
Відповідача посад, що відповідають
переліку,

затвердженому ПКМ України від 04
березня 2004 року № 257, здійснення
Відповідачем діяльності, що передбачає
професійне зайняття науковими
працівниками за основним місцем роботи
та відповідно до трудового договору
(контракту) науковою,
науково-технічною,
науково-організаційною або
науково-педагогічною діяльністю.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, тому у відповідності до
ст. 41 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Представник позивача надав до суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності в порядку письмового
провадження, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Про дату, час і місце судового розгляду
відповідача було повідомлено належним
чином, що підтверджується повідомлення
про вручення поштового відправлення
відповідачу 25.03.2014р.

Відповідно ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За таких підстав суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними у ній
матеріалами, оскільки судом вжито усіх
заходів для повідомлення відповідача
належним чином про розгляд судової
справи.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини справи та
надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що
Підприємство «Дніпропетровський
регіональний центр з ліцензування,
атестації та сертифікації у
будівництві» зареєстровано як
юридична особа за №7. Згідно ст. 14
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. № 1058-ІУ (далі -
за текстом ЗУ №1058) страхувальниками
визнаються роботодавці: підприємства,
установи і організації, створені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання.
Відповідно «Дніпропетровський
регіональний центр з ліцензування,
атестації та сертифікації у
будівництві» є платником страхових
внесків (страхувальником) і
зареєстрований в управлінні
Пенсійного фонду України за №4.

УПФУ в Кіровському районі м.
Дніпропетровська нарахувало по
підприємству «Дніпропетровський
регіональний центр з ліцензування,
атестації та сертифікації у
будівництві» на 2013 рік наукову пенсію
ОСОБА_2 у сумі 20 265,24 грн.

Відповідно до повідомлення УПФУ в
Кіровському районі м. Дніпропетровська
№171/03-27 від 08.01.2013 визначено різницю між
сумою пенсії, призначеної за Законом
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність», та сумою
пенсії, обчисленої на загальних
підставах по Підприємству
«Дніпропетровський регіональний центр
з ліцензування, атестації та
сертифікації у будівництві» на 2013 рік
по ОСОБА_2, визначено суму плати даного
підприємства до УПФУ у розмірі 527,31 грн.

Відповідно до розрахунку суми позову
позивач нарахував відповідачу
заборгованість за жовтень - грудень 2013
року у розмірі 1581,93 грн.

Згідно п. 13 ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року у разі,
якщо особа має право на отримання
пенсії, відповідно до Закону України
„Про наукову та науково-технічну
діяльність" та цього Закону,
призначається одна пенсія за її
вибором. При цьому різниця між розміром
пенсії, на який має право особа
відповідно до зазначеного Закону, то
розміром пенсії із солідарної системи
відповідно до цього Закону
фінансується за рахунок коштів,
спрямованих із джерел, визначених
Законом України „Про наукову та
науково-технічну діяльність".

Відповідно до ст. 24 ч. 5 Закону України
„Про наукову і науково-технічну
діяльність" від 13.12.91 № 1977 (з наступними
змінами та доповненнями) різниця між
сумою призначеної пенсії за цим
Законом та сумою пенсії, обчисленою
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації за рахунок коштів
державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Науково-дослідна (науково-технічна)
установа (далі наукова установа) це
юридична особа незалежно від форми
власності, що створена в установленому
законодавством порядку, для якої
наукова або науково-технічна
діяльність є основною і становить
понад 70 відсотків загального річного
обсягу виконаних робіт (ст. 1 Закону №
1977).

Відповідно до ст. 1,6 Закону № 1977
науковий працівник - вчений, який за
основним місцем роботи та відповідно
до трудового договору (контракту)
професійно займається науковою,
науково-технічною,
науково-організаційною або
науково-педагогічною діяльністю та
має відповідну кваліфікацію незалежно
від наявності наукового ступеня або
вченого звання, підтверджену
результатами атестації. Науковий
працівник може виконувати
науково-дослідну, науково-педагогічну,
дослідно-конструкторську,
дослідно-технологічну,
проектно-конструкторську,
проектно-технологічну, пошукову,
проектно-пошукову роботу та (або)
організовувати виконання зазначених
робіт у наукових установах та
організаціях, вищих навчальних
закладах III-IV рівнів акредитації,
лабораторіях підприємств.

Відповідно ст. 7 Закону №1977 наукова
установа діє на підставі статуту
(положення), що затверджується в
установленому порядку.

Постановою КМ України 24.03.2004 року №372
затверджено «Порядок фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеною
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно із Законом України
„Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсій,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи ( далі Порядок № 372 ).

Порядок визначає механізм
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеною науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та „Про наукову і
науково технічну діяльність", та сумою
пенсії, обчисленою вищими навчальними
закладами ІІІ-ІV рівнів акредитації
згідно із Законом України відповідно
до інших законодавчих актів, на яку
мають право зазначені особи.

Різниця у розмірі пенсій наукових
(науково-педагогічних) працівників
недержавних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів ІІІ-ІV рівній акредитації
фінансується за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів
згідно з пунктами 3-8 цього Порядку (п. 9
Порядку № 372).

Судом встановлено, відповідач
відповідно Положення, щодо його
створення, ніколи не відносився до
наукової організації (установи, вищого
навчального закладу ІІІ-ІV рівня
акредитації тощо) і не виконував
роботи, пов'язані з дослідженнями і
розробками у галузі технічних наук.

Штатний розклад Регіонального центру
не містить посад, які можуть бути
віднесені до таких, що пов'язані із
науковою діяльністю, відповідно
визначенням Закону України № 1977.

Враховую вищевикладене, суд прийшов до
висновку, що відповідач не являється
науковою установою чи організацією чи
вищим навчальним закладом ІІІ-ІV, тому
на нього не розповсюджується дія ч. 5 ст.
24 Закону України № 1977 та відсутні
правові підстави для відшкодування
різниці пенсій.

Вищий адміністративний суд виклав
подібну позицію в постанові від 15.12.2011р.
у справі № К-26698/09, а саме зазначив:
«відповідач є недержавним
підприємством, тому на нього не
розповсюджується дія ч. 5 ст. 24 Закону
України № 1977 та відсутні правові
підстави для відшкодування різниці
пенсій.»

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 4-12, 41, 94, 128, 158-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська до Підприємства
«Дніпропетровський регіональний центр
з ліцензування, атестації та
сертифікації у будівництві» про
стягнення заборгованості у сумі 1581,93
грн. - відмовити.

Судові витрати по справі не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії
постанови.Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О.
Власенко