Справа № 2а-5211/12/1070
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5211/12/1070
Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київській області ДПС на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
«Стандарт» до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київській області ДПС про визнання
протиправними скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Стандарт» (далі
- позивач ПП «Стандарт») звернулось до
суду з позовом до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київській області ДПС (далі -
відповідач, Броварська ОДПІ Київської
області ДПС) про визнання
протиправними та скасувати податкових
повідомлень-рішень від 29.05.2012 №
форми «Р», № форми «Р» та №
форми «В4».

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи,
посадовими особами Броварської ОДПІ
Київської області ДПС у період з 17.04.2012
по 23.04.2012 проведено позапланову
невиїзну перевірку ПП «Стандарт» з
питань дотримання вимог законодавства
при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«РІП» за період 01.04.2011 по 30.04.2011, за
наслідками якої податковим органом
складено Акт.

Податковий орган прийшов до висновку,
що ПП «Стандарт» неправомірно
віднесено до складу податкового
кредиту суми ПДВ по податковій
накладній № 306 від 29.04.2011, оскільки вона
підписана не уповноваженою особою ТОВ
«РІП».

У зв'язку з цим відповідачем зроблено
висновки про те, що на порушення пп. 139.1.9
п.139.1 ст. 139, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 ПК України
підприємством безпідставно віднесено
до складу податкового кредиту суми ПДВ
та суми, сплачені контрагенту до
обрахунку витрат, та неправомірно
обраховано від'ємне значення різниці
значень податкового зобов'язання та
податкового кредиту з ПДВ за квітень
2011р. від вартості послуг монтажу
системи тепловодопостачання,
отриманих від ТОВ «РІП», яке є
постачальником ПП «Стандарт».

В акті перевірки, відповідач також
посилається на те, що згідно службової
записки ВПМ Броварської ОДПІ від 29.02.2012
№ 1341/7/26-31 направлено копію протоколу
допиту свідка - директора ТОВ «РІП»
ОСОБА_1 від 13.09.2011р. Згідно пояснення,
наданого директором, він не реєстрував
ТОВ "РІП", не здійснював жодних
фінансово-господарської діяльності з
іншими підприємствами, будь-яких
товарів, робіт, послуг ні від кого не
отримував та нікому не передавав,
корпоративних прав у підприємстві не
набував. Також, відповідно до
інформаційно-пошукових систем
відповідача ТОВ «РІП» не подало
додаток до декларації з податку на
прибуток «СВ», основні засоби згідно
податкової звітності відсутні.

Враховуючи наведене, відповідач
вважає, що усі операції по договору
підряду з ТОВ "РІП" не спричиняють
реального настання правових наслідків,
а отже -є нікчемними, і такі наслідки
поширюються на позивача.

Обговорюючи спірні правовідносини,
колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
між ПП «Стандарт»(Підрядник) та ТОВ
«РІП»(Субпідрядник) укладено Договір №
060511 від 06.04.2011р.

Згідно п.1.1 вказаного Договору
Субпідрядник зобов'язується виконати і
здати Підряднику роботи на об'єктах
Підрядника відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
Підрядник зобов'язаний прийняти
закінчені роботи та оплатити їх на
умовах цього договору.

Безпосередньо за вказаним договором
ТОВ «РІП» виконані роботи по монтажу
системи тепловодопостачання на
наступних об'єктах:

- будинок з приміщеннями
соціально-громадського призначення та
підземним паркінгом на перетині вулиць
Ю. Шумського та Березняківської у
Дніпровському районі м. Києва; (За
результатами виконаних робіт сторони
склали та підписали довідку про
вартість виконаних будівельних робіт
(та витрати) за квітень 2011 р. від 29.04.2011 р.
(Типова форма №КБ-3), Акт
приймання-виконання будівельних робіт
за квітень 2011 р. від 29.04.2011 р. (Типова
форма №КБ-2в);

- житлово-офісний торговельний
комплекс з вбудовано-прибудованими
приміщеннями громадського,
соціального та торговельного
призначення, з підземним та наземним
паркінгами на вул. Регенераторній, 4 у
Дніпровському районі м. Києва; (За
результатами виконаних робіт сторони
склали та підписали довідку про
вартість виконаних будівельних робіт
(та витрати) за квітень 2011 р. від 29.04.2011 р.
(Типова форма №КБ-3), Акт
приймання-виконання будівельних робіт
за квітень 2011 р. від 29.04.2011 р. (Типова
форма №КБ-2в).

Згідно акту приймання виконаних
будівельних робіт ТОВ «РІП» виписало
на адресу ПП «Стандарт» податкову
накладну № 306 від 29.04.2011р. на суму 210168,31
грн. (в т.ч. ПДВ 35028,05 грн.), яка підписана
від імені ТОВ «РІП» ОСОБА_1 та
засвідчена печаткою товариства.

За виконані роботи ПП «Стандарт»
розрахувалося шляхом перерахування на
банківський рахунок ТОВ «РІП»
безготівкових коштів на повну суму
виконаних робіт, що підтверджується
платіжними дорученнями.

Таким чином, фактичне здійснення робіт
підтверджується наступними
документами: договором № 060511 від 06.04.2011
р.; довідками про вартість виконаних
будівельних робіт за квітень 2011 р. від
29.04.2011 р., Актами приймання-виконання
будівельних робіт за квітень 2011 р. від
29.04.2011 р., податковою накладною № 306 від
29.04.2011р. та платіжними дорученнями.

Крім того, колегія суддів враховує, що
на момент виконання вказаного договору
ТОВ «РІП» мало ліцензію №575195 серії АГ
зі строком дії до 21.10.2013, видану
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві відповідно до якої товариство
має право виконувати 54 види
будівельних робіт, в т.ч. монтаж
інженерних мереж, що підтверджується
матеріалами справи.

Колегія суддів звертає увагу, що акт
перевірки не містить доказів
невідповідності наданих позивачем під
час перевірки первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Досліджені документи бухгалтерського
та податкового обліку мають
обов'язкові реквізити відповідно до
нормативних документів, які
регламентують порядок їх складання.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що надані позивачем первинні документи
за змістом і формою є первинними
документами у розумінні положень
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та містять інформацію про
здійснені господарські операції.

Договір, укладений між позивачем та
його контрагентом в судовому порядку
не оспорювався, недійсним (фіктивним)
не визнавався, його зміст не суперечить
вимогам чинного законодавства, а тому
висновок податкового органу про
нікчемність договору не знайшов свого
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається зі змісту акту перевірки,
висновок відповідача про порушення
позивачем вимог чинного законодавства
України ґрунтується на поясненнях гр.
ОСОБА_1 який був директором ТОВ «РІП».

Однак, відповідачем не було надано
належних та допустимих доказів, які б
свідчили про те, що документи, виписані
контрагентом позивача, були
сфальсифікованими, як і не надано
доказів на підтвердження факту
притягнення до відповідальності (в
тому числі кримінальної) відповідних
посадових осіб у зв'язку з занесенням
до звітності даних, що не відповідають
дійсності.

Крім того, необґрунтованими є
посилання апелянта на пояснення гр.
ОСОБА_1, оскільки такі пояснення не є
належними доказами, які встановлюють
недійсність договору та не
підтверджують наявності умислу
службових осіб позивача на укладення
договору, що завідомо суперечить
інтересам держави.

Належними засобами, які підтверджували
б відповідні юридичні факти, є судові
рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до статті 218 Цивільного
кодексу України заперечення однією із
сторін правочину факту його вчинення
або оспорювання окремих його частин
може доводитися письмовими доказами,
засобами аудіо-, відеозапису та іншими
доказами. Рішення суду не може
ґрунтуватися на поясненнях.

З огляду на зміст вказаних норм,
колегія суддів приходить до висновку,
що заперечення щодо факту вчинення
правочину можуть підтверджуватися
виключно доказами, зазначеними в
статті 218 Цивільного кодексу України,
оскільки рішення суду не може
ґрунтуватися лише на поясненнях. Проте,
відповідач в основу висновків,
зроблених у акті перевірки поклав саме
пояснення гр. ОСОБА_1

Колегія суддів звертає увагу, що судова
практика вирішення податкових спорів
виходить з презумпції добросовісності
платників та інших учасників
правовідносин у сфері економіки. У
зв'язку з цим презюмується, що дії
платника, результатом яких є отримання
податкової вигоди, вважаються
економічно виправданими, а відомості,
що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення сплаченого податку на додану
вартість до податкового кредиту. Разом
з тим, у справі, що переглядається,
податковим органом не доведено
існування таких обставин.

Враховуючи, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.
Крім того, порушення контрагентом
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.

Крім того, неприпустимість притягнення
до відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини чітко
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що судом першої
інстанції в повній мірі проаналізовано
зміст правих норм, викладених до п.п.
138.238, 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.10 ст.
201 ПК України, ст. ст. 215, 228, 234 Цивільного
кодексу України, надано належну оцінку
обставинам справи, в зв'язку з чим,
судова колегія підтримує висновок суду
першої інстанції про протиправність
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київській області ДПС
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.