Справа № 2а-1670/1009/12
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/79803/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Островича С.Е., Степашка О. І, Федорова М.
О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
Приватного підприємства "Біо-Актив" та
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 18
липня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2012 року у справі за
позовом Приватного підприємства
"Біо-Актив" до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Полтавської області про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство "Біо-Актив" (далі
- ПП "Біо-Актив") звернулось до суду з
позовом до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Полтавської області (далі -
Кременчуцька ОДПІ) в якому просить
визнати нечинними та скасувати
податкові повідомлення-рішення.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року позов ПП "Біо-Актив" задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ від 18.11.2011 року №/242,
№/3424, №/3423 в частині
визначення грошового зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 591750, 75 грн.. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог буловідмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року апеляційні скарги ПП "Біо-Актив"
та Кременчуцької ОДПІ залишено без
задоволення, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 18
липня 2012 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
ПП "Біо-Актив" та Кременчуцька ОДПІ
подали касаційні скарги.

ПП "Біо-Актив" просить скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2012 року та прийняти
нове рішення, яким повністю
задовольнити позовні вимоги ПП
"Біо-Актив".

Кременчуцька ОДПІ просить скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2012 року та прийняти
нове рішення, яким повністю відмовити
ПП "Біо-Актив" у задоволенні позову.

Кременчуцька ОДПІ подала письмові
заперечення на касаційну скаргу ПП
"Біо-Актив".

Сторони в судове засідання не
з'явились, а тому відповідно до вимог
ст. 222 КАС України розгляд справи
проведено в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Кременчуцькою ОДПІ у період з 10.10.2011
року по 21.10.2011 року проведено
документальну планову виїзну
перевірку ПП «Біо-Актив» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2010 року по
30.06.2011 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2010 року по
30.06.2011 року. За результатами перевірки
складено акт від 04.11.2011 року №
7544/23-209/30446633.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем, зокрема: підпункту 8.1.4
пункту 8.1 статті 8, підпункту 5.2.1 пункту
5.2 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 437 171, в тому числі за 2
квартал 2010 року в сумі 63 644 грн., за 3
квартал 2010 року в сумі 205 222 грн., за 4
квартал 2010 року в сумі 74 611 грн., за 1
квартал 2011 року в сумі 75 918 грн., за 2
квартал 2011 року в сумі 17 776 грн.;
підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість всього в
сумі 288 820 грн., в т.ч. за квітень 2010 року в
сумі 28 544 грн., за травень 2010 року в сумі
53 117 грн., за липень 2010 року в сумі 42 221
грн., за серпень 2010 року в сумі 15 425 грн.,
за вересень 2010 року в сумі 18 418 грн., за
жовтень 2010 року в сумі 5707 грн., за
листопад 2010 року в сумі 27 939 грн., за
грудень 2010 року в сумі 19 172 грн., за
січень 2011 року в сумі 30 196 грн., за лютий
2011 року в сумі 7816 грн., за березень 2011
року в сумі 23672 грн., за червень 2011 року в
сумі 16593 грн. встановлено завищення
залишку від'ємного значення по податку
на додану вартість в сумі 2492 грн., в т.ч.
за червень 2011 року в сумі 2 492 грн.;
пунктів 2.11, 7.37 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, а саме: видача готівкових
коштів під звіт без повного звітування
щодо раніше виданих коштів в сумі 962303
грн. 30 коп.; пунктів 2.6, 4.2, 7.15 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
внаслідок чого встановлено не
оприбуткування готівки в центральній
касі підприємства на суму 33787,83 грн. та
несвоєчасне оприбуткування готівки в
центральній касі підприємства на суму
5585 грн.; пунктів 3.1, 3.2, 7.39, 7.41 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні, а саме:
проведення готівкових розрахунків без
подання одержувачем коштів оригіналу
платіжного доручення, який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів на суму 752 грн. 85 коп.
(Т.1 а.с. 11-37)

На підставі акту перевірки
Кременчуцькою ОДПІ винесено податкові
повідомлення-рішення від 18.11.2011 року:
№/3423, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на прибуток
приватних підприємств у загальному
розмірі 608909, 50 грн.; №/3424, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість у загальному розмірі
341456, 75 грн.; №/242, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість в
розмірі 2492, 00 грн.; №/3425, яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій 438192,83 грн.

Щодо вимог про скасування податкового
повідомлення-рішення №/3423, судами
попередніх інстанцій встановлено, що
фактичною підставою для винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення слугував
висновок перевіряючих щодо завищення
позивачем валових витрат за 2-4 квартали
2010 року та 1-2 квартали 2011 року на
загальну суму 1 704 539 грн. в результаті
господарських взаємовідносин із ПП
"Кремнафтогазтрейд", ПП
"Дортехмонтаж-67", ЗАТ
"Турбо-ексим-газобладнання", ПП
"Будмонтаж-ХХ1", ТОВ
"Кременчукцементгруп", ПП "Кремнет", ТОВ
"БТС "Арон", які не мали реального
товарного характеру, та завищення
амортизаційних відрахувань за 2-4
квартали 2010 року та 1-2 квартали 2011 року
в загальному розмірі 50322, 00 грн.
внаслідок включення до їх складу
амортизації будівель та споруд, які не
використовуються ПП "Біо-Актив" у
власній господарській діяльності.

Виходячи із системного аналізу норм
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" та Податкового
кодексу України, для підтвердження
даних податкового обліку можуть
братись до уваги лише ті первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Тобто, валові витрати для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, мають бути
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у перевіряємий період
позивачем укладено ряд договорів
поставки паливно-мастильних
матеріалів із ПП "Кремнафтогазтрейд",
ПП "Дортехмонтаж-67", ЗАТ
"Турбо-ексим-газобладнання", ПП
"Будмонтаж-ХХ1", ТОВ
"Кременчукцементгруп", ПП "Кремнет", ТОВ
"БТС "Арон". На виконання умов
вищезазначених договорів ПП
"Кремнафтогазтрейд", ПП
"Дортехмонтаж-67", ЗАТ
"Турбо-ексим-газобладнання", ПП
"Будмонтаж-ХХ1", ТОВ
"Кременчукцементгруп", ПП "Кремнет", ТОВ
"БТС "Арон" виписано позивачу податкові
та видаткові накладні. Порушень в
оформленні податкових накладних не
встановлено, зауваження до їх змісту та
форми відсутні. Реальність, товарність
та виконання зазначених договорів
підтверджується матеріалами справи.
Позивачем віднесено до складу валових
витрат суми, перераховані ним
Продавцям в рахунок оплати товару.

Тобто реальність господарських
операцій між позивачем та ПП
"Кремнафтогазтрейд", ПП
"Дортехмонтаж-67", ЗАТ
"Турбо-ексим-газобладнання", ПП
"Будмонтаж-ХХ1", ТОВ
"Кременчукцементгруп", ПП "Кремнет", ТОВ
"БТС "Арон" підтверджується первинними
документами бухгалтерського обліку та
податкової звітності, товар
використаний у господарській
діяльності позивача - для подальшої
реалізації.

Суди попередніх інстанцій дійшли до
висновку, що позивачем правомірно
віднесено до складу валових витрат
вартість придбаного товару від ПП
"Кремнафтогазтрейд", ПП
"Дортехмонтаж-67", ЗАТ
"Турбо-ексим-газобладнання", ПП
"Будмонтаж-ХХ1", ТОВ
"Кременчукцементгруп", ПП "Кремнет", ТОВ
"БТС "Арон".

Крім того, перевіркою повноти
визначення амортизаційних відрахувань
за період з 01.01.2010 року по 31.03.2011 року
інспекторами встановлено їх завищення
в сумі 42722, 00 грн., в т.ч. за 2 квартал 2010
року - 21794, 00 грн., за 3 квартал 2010 року -
8275, 00 грн., за 4 квартал 2010 року - 7772, 00
грн., 1 квартал 2011 року - 4880, 00 грн. та 7600.
00 грн. - за 2 квартал 2011 року.

Згідно з п.п 8.1.4 п. 8.1 ст. 8 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» не підлягають
амортизації та проводяться за рахунок
відповідних джерел фінансування,
зокрема, витрати на придбання, ремонт,
реконструкцію, модернізацію або інші
поліпшення невиробничих фондів.

Згідно з положеннями пунктів 144.1, 144.3
статті 144 Податкового кодексу України
передбачено, що амортизації підлягають
витрати на придбання основних засобів,
нематеріальних активів для
використання в господарській
діяльності. Не підлягають амортизації
та проводяться за рахунок відповідних
джерел фінансування: витрати на
придбання, ремонт, реконструкцію,
модернізацію або інші поліпшення
невиробничих основних фондів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем включено до
складу амортизаційних відрахувань
амортизацію будівель та споруд, що
знаходяться на території бази за
адресою: вул. Ярмаркова, 13, м. Кременчук,
та які не використовуються ПП
«Біо-Актив» у власній господарській
діяльності .

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що ПП «Біо-Актив» не надано доказів
використання будівель та споруд, що
знаходяться на території бази за
адресою: вул. Ярмаркова, 13, м. Кременчук
у власній господарській діяльності та
не обґрунтовано включення до складу
амортизаційних відрахувань
амортизацію зазначених будівель та
споруд, у зв'язку із чим висновок
податкового органу про завищення
позивачем амортизаційних відрахувань
в загальному розмірі 50322, грн. є
правомірним. Згідно наданого
відповідачем детального розрахунку
нарахувань податку на прибуток,
податку на додану вартість та
зменшення залишку від'ємного значення
по ПДВ, позивачу внаслідок порушень
амортизаційних відрахувань
донараховано податок на прибуток в
сумі 12428, 50 грн.. Таким чином,
донарахування податку на прибуток в
сумі 12428, 50 грн. та відповідно
нарахування штрафних санкцій на суму
4731, 25 грн., є обґрунтованим.

Щодо вимог про скасування податкового
повідомлення-рішення №/3424, судами
попередніх інстанцій встановлено, що
фактичною підставою для винесення
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень слугував висновок
податкового органу щодо завищення ПП
"Біо-Актив" податкового кредиту в
загальному розмірі 291312, 00 грн. в
результаті взаємовідносин із ПП
"Кремнафтогазтрейд", ПП
"Дортехмонтаж-67", ЗАТ
"Турбо-ексим-газобладнання", ПП
"Будмонтаж-ХХ1", ТОВ
"Кременчукцементгруп", ПП "Кремнет", ТОВ
"БТС "Арон", які не мали реального
товарного характеру, що призвело до
заниження податку на додану вартість
на суму 288820, 00 грн. та завищення залишку
від'ємного значення по податку на
додану вартість в сумі 2492, 00 грн..

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про
податок на додану вартість" від 03.04.1997
року № 168/97-ВР (далі - Закон України №
168/97-ВР) встановлено, що податковий
кредит -це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Податкова накладна відповідно до
підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР визначено, що якщо платник
податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Згідно із підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пп. 7.2.6).

При цьому підпунктом 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт
придбання платником податку товарів
(робіт, послуг).

Реєстрація платників податку на додану
вартість відповідно до пункту 9.3.
статті 9 Закону здійснюється у
податковому органі за
місцезнаходженням (місцем проживання)
особи.

Згідно із пунктом 9.2. статті 9 Закону
будь-якій особі, яка реєструється як
платник податку на додану вартість,
присвоюється індивідуальний
податковий номер, який
використовується для справляння цього
податку.

Реєстрація діє до дати її анулювання,
яка відбувається у випадках,
визначених пунктом 9.8 статті 9 Закону.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податковий кредит визначено як суму,
на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на момент укладення
договорів, їх виконання та видачі
податкових накладних, ПП
"Кремнафтогазтрейд", ПП
"Дортехмонтаж-67", ЗАТ
"Турбо-ексим-газобладнання", ПП
"Будмонтаж-ХХ1", ТОВ
"Кременчукцементгруп", ТОВ "БТС "Арон"
мали свідоцтва платника податку на
додану вартість, які на момент
виникнення спірних відносин не були
анульовані.

Суди попередніх інстанцій дійшли до
висновку, що податковий кредит
позивача по господарських операціях з
ПП "Кремнафтогазтрейд", ПП
"Дортехмонтаж-67", ЗАТ
"Турбо-ексим-газобладнання", ПП
"Будмонтаж-ХХ1", ТОВ
"Кременчукцементгруп", ТОВ "БТС "Арон"
підтверджений податковими накладними
які відповідають вимогам передбачених
Законом України "Про податок на додану
вартість" та Податковим кодексом
України.

Крім того, у разі якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
віднесення сплачених ним у ціні товару
відповідних сум податку на додану
вартість до податкового кредиту, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо цього та має всі
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Щодо вимог про скасування податкового
повідомлення-рішення №/3425, судами
попередніх інстанцій встановлено, що
інспекторами вибірковою перевіркою
виявлено проведення готівкових
розрахунків без подання одержувачем
коштів платіжного документа
(встановленої форми та змісту), який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів, що є порушенням
пунктів 3.1, 3.2, 7.39, 7.41 Положення про
ведення касових операцій в
національній валюті в Україні (далі -
Положення); не оприбуткування та
несвоєчасне оприбуткування готівки в
центральній касі підприємства, що є
порушенням пунктів 2.6, 4.2, 7.15 Положення
та видачу готівки під звіт без повного
звітування щодо раніше виданих коштів,
в порушення пунктів 2.11, 7.37 Положення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ПП "Біо-Актив" на
підтвердження проведення готівкових
розрахунків, надано чеки РРО, накладні,
товарний чек, рахунок-фактуру, ордер.
Однак вказані платіжні документи не є
належними доказами, які б
підтверджували сплату покупцем
готівкових коштів, оскільки чеки РРО
УАППЗ "Укрпошта" містять нульові
показники сплаченої готівкою суми,
товарний чек МП "Інтер'єр" має
виправлення в даті його видачі,
товарний чек ПП ОСОБА_4 не містить дати
видачі тощо.

Також судами попередніх інстанцій
зазначено, що прибуткові касові ордери
не є належними доказами підтвердження
оприбуткування готівки в центральній
касі підприємства, так як вони не були
надані ревізорам під час перевірки та
не досліджувались при перевірці;
надані суду прибуткові касові ордери
містять підстави їх видачі - Z-звіти РРО
з іншими номерами, ніж ті, які зазначені
в акті перевірки. Копія авансового
звіту №АО-000313/1 від 22 грудня 2010 року не є
підтвердженням витрати підзвітної
суми 5 грн., оскільки авансовий звіт не
надавався ревізорам під час перевірки.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли висновку
про те, що ПП "Біо-Актив" допущено
порушення вимог Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, а тому податкове
повідомлення-рішення №/3425 від 18
листопада 2011 року прийняте
Кременчуцькою ОДПІ правомірно.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про часткове
задоволення позовних вимог ПП
"Біо-Актив".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Приватного
підприємства "Біо-Актив" та
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області залишити без задоволення,
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді С.Е. Острович О.І. Степашко М.О.
Федоров