Справа № 2-а-2386/11/2209
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2386/11/2209
Головуючий у 1-й інстанції: Чорна Л.М.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Красилівському районі Хмельницької
області на постанову Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 05 вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Красилівському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
Красилівського районного суду
Хмельницької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Красилівському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії.

Постановою Красилівського районного
суду Хмельницької області від 05
вересня 2011 року адміністративний позов
задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Красилівського районного суду
Хмельницької області та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

13 травня 2014 року відповідачем подано
клопотання про закриття провадження у
справі у зв'язку зі смертю позивача у
справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції визнати нечинною,
провадження у справі закрити, виходячи
з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач є дитиною війни.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", відповідач
повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

З вищезазначеного випливає, що
прожитковий мінімум є основою для
розрахунку мінімальної заробітної
плати, мінімальної пенсії за віком,
інших соціальних виплат виходячи з
вимог Конституції України та законів
України, та ґрунтується, зокрема, на
частині 3 статті 46 Конституції, у
відповідності до якої пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги не
можуть бути нижчими, ніж прожитковий
мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно з якою мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення
частини 3 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком.

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування встановленого дітям
війни підвищення пенсії, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Разом з тим, 13 травня 2014 року відповідач
подав до суду клопотання про закриття
провадження у справі у зв'язку зі
смертю позивача по справі, що
підтверджується копією свідотцтва про
смерть, виданого 05.09.2013 року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Красилівського районного управління
юстиції у Хмельницькій області, який
помер 05.09.2013 року.

Відповідно до ст. 203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове
рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає таке
рішення нечинним і закриває
провадження у справі.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України суд
закриває провадження у справі у разі
смерті або оголошення в установленому
законом порядку померлою особи, яка
була стороною у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва, або ліквідації
підприємства, установи, організації,
які були стороною у справі.

Правонаступництвом є перехід права від
однієї особи до іншої безпосередньо в
силу закону або угоди. Одним із видів
універсального правонаступництва є
спадкування - перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла до інших осіб ( ст. 1216 ЦК
України).

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1219 ЦК України не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом.

З урахуванням наведеного, та зважаючи
на предмет спору, колегія суддів дійшла
висновку про те, що спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Згідно зі ст. 1227 Цивільного кодексу
України суми заробітної плати, пенсії,
стипендії, аліментів, допомог у зв'язку
з тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження того, що присуджена
судом першої інстанції до виплати
пенсія була нарахована позивачу.
Відомостей про звернення до органу
управління Пенсійного фонду
спадкоємців позивача щодо виконання
рішення суду апеляційним судом не
встановлено.

Оскільки судом першої інстанції було
ухвалено законне та обґрунтоване
рішення, а підстави для закриття
провадження виникли після його
ухвалення, апеляційний суд дійшов
висновку про визнання нечинною
постанови суду першої інстанції та
закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Красилівському районі Хмельницької
області залишити без задоволення

Постанову Красилівського районного
суду Хмельницької області від 05
вересня 2011 року визнати нечинною.

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Красилівському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії, -
закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Мельник-Томенко Ж. М.