Справа № 2а-5436/12/1070
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/18016/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Донця О.Є.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Київської обласної
митниці Держмитслужби на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року у справі № 2а-5436/12/1070 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лаверна» до
Київської обласної митниці про
визнання протиправними та скасування
рішень, карток відмови у прийнятті
митних декларацій і зобов'язання
вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лаверна» звернулось
до суду з позовом до Київської обласної
митниці про визнання протиправними та
скасування рішень Київської обласної
митниці про коригування митної
вартості товарів від 13 серпня 2012 року №
125150000/2012/510502/1, від 15 серпня 2012 року №
125150000/2012/510509/1, визнання протиправними
та скасування карток відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 13 серпня 2012 року №
125150000/2/00415, від 15 серпня 2012 року №
125150000/2/00422, зобов'язання Київської
обласної митниці повернути Товариству
з обмеженою відповідальністю
«Лаверна»різницю сплачених митних
платежів і початково задекларованих
(на підставі гарантійного платежу) у
сумі 3144,19 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
рішення Київської обласної митниці про
коригування митної вартості товарів №
125150000/2012/510502/1 від 13.08.2012 року, №
125150000/2012/510509/1 від 15.08.2012 року. Визнано
протиправним та скасовано Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 125150000/2/00415 від 13.08.2012
року, № 125150000/2/00422 від 15.08.2012 року.
Зобов'язано Київську обласну митницю
повернути різницю сплачених митних
платежів і початково задекларованих
цін (на підставі гарантійного платежу)
у сумі 3 144,19 грн..

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
відповідач подав касаційну скаргу, в
якій просить це рішення скасувати,
залишивши в силі постанову суду першої
інстанції. Скарга обгрунтована
невірним застосуванням судом норм
матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обгрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вичивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
знаходить підстави до її задоволення, з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 14 червня 2011 року між ТОВ
«Лаверна» та СТОВ «Пинскдрев-Адриана»
(м. Пінськ, Республіка Білорусь)
укладено договір № 115/11А, згідно умов
якого, Постачальник (СТОВ
«Пинскдрев-Адриана») продає, а Покупець
(ТОВ «Лаверна») приймає та оплачує
товар (сірники).

На виконання умов вказаного договору
до митного оформлення згідно з
вантажними митними деклараціями від 10
серпня 2012 року № 125150000/2012/189397 та від 15
серпня 2012 року № 125150000/2012/189473 ТОВ
«Лаверна» заявлено в режимі імпорту-40
товар (сірники запалювальні). Перелік
наданих для митного оформлення
документів позивачем визначено у графі
4 вантажної митної декларації.

Митну вартість товару визначено
позивачем у сумі 11 доларів США за
одиницю товару (1 ящик).

При дослідженні наданих позивачем до
митного оформлення документів
посадові особи Київської обласної
митниці встановили, що ТОВ «Лаверна»
здійснює митне оформлення товарів за
непрямим зовнішньоекономічним
договором, оскільки постачальник
позивача - СТОВ «Пинскдрев-Адриана» не
є виробником сірників. Згідно з
паспортом якості на ввезений ТОВ
«Лаверна» товар (сірники), виробником
продукції є ЗАТ «Холдингова компанія
«Пінскдрев».

При порівнянні інформації, що
міститься у наданих позивачем
товаросупровідних документах та даних
щодо рівнів митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів, які
містяться в ЄАІС Держмитслужби
України, використання якої передбачено
наказом Державної митної служби
України від 17 травня 2002 року № 257 «Про
затвердження Структури, джерел та
критеріїв формування бази
середньоконтрактних цін» та наказом
Державної митної служби України від 24
червня 2009 року № 602 «Про затвердження
Порядку роботи посадових осіб митного
органу при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України», яких
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 21 липня 2009 р. за №669/16685 та
інформації щодо попередніх митних
оформлень товарів, імпортованих ТОВ
«Лаверна», встановлено, що заявлена
позивачем митна вартість товару - 11
доларів США за одиницю товару значною
мірою відрізняється від ціни митного
оформлення товарів, які позивач ввозив
у попередніх періодах (березень,
квітень 2012 року).

Так, відповідно до рахунку-фактури від
20 квітня 2012 року № 93, до квітня 2012 року
позивач декларував вартість товару - 11,3
дол. США за коробку, а з травня 2012 до
серпня 2012 року - 11,0 дол. США за коробку
(рахунок-фактура від 13 серпня 2012 року №
114). Відповідно до рахунку-фактури від 27
серпня 2012 року № 115, починаючи з 27
серпня 2012 року, вартість товару знову
повернулася на свій попередній рівень -
11.3 дол. США за коробку.

У зв'язку з тим, що у наданих позивачем
до митного оформлення документах не
містилось усіх відомостей, які б
підтверджували числові значення
складових митної вартості товару
(позивачем не надано документального
підтвердження зниження фактурної
вартості товару у порівнянні з
поставками ідентичних товарів у
березні та квітні 2012 року), на
декларації митної вартості від 10
серпня 2012 року № 125150000/2012/189397 посадовою
особою Київської обласної митниці було
зроблено запис про необхідність
подання додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме:

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями;

- виписки з бухгалтерської
документації за березень-квітень та
травень-липень 2012 pоку;

- рахунки з третіми особами за
березень-квітень та травень-липень 2012
pоку;

- договори з третіми особами;

- біржові котирування на деревину за
період І квартал 2012 pоку та II квартал 2012
року.

На декларації митної вартості від 15
серпня 2012 року № 125150000/2012/189473 зроблено
запис про необхідність подання:

- експортної вантажно-митної
декларації;

- прайс-листа;

- висновку про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлених
спеціалізованими експертними
організаціями;

- видаткових накладних за 2012 рік;

- договорів з третіми особами за 2012 рік.

Ознайомившись 10 та 15 серпня 2012 року із
вимогами Київської обласної митниці
про надання додаткових документів
уповноважений представник ТОВ
«Лаверна» Червенко В.В. на зворотній
стороні вантажних митних декларацій №
125150000/2012/189397 та № 125150000/2012/189473 вказав, що
надати документи у 10-ти денний строк не
має можливості, з митною оцінкою
ознайомлений.

У зв'язку з тим, що у наданих ТОВ
«Лаверна» до митного оформлення
документах не містилось усіх
відомостей, які б підтверджували
числові значення складових митної
вартості товару і позивачам
повідомлено про неможливість надання
додаткових документів у встановлений
законодавством строк, відповідачем на
підставі частини 12 статті 264 Митного
кодексу України було прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів від 13 серпня 2012 року №
125150000/2012/510502/1 за вантажною митною
декларацією № 125150000/2012/189397 та рішення
про коригування митної вартості
товарів № 125150000/2012/510509/1 за вантажною
митною декларацією 125150000/2012/189473.

Оскілки рішеннями від 13 серпня 2012 року
№ 125150000/2012/510502/1 та від 15 серпня 2012 року
№ 125150000/2012/510509/1 було скореговано
вартість товарів за вантажними митними
деклараціями № 125150000/2012/189397, №
125150000/2012/189473, Київською обласною
митницею прийнято картки відмови у
прийнятті митних декларацій від 13
серпня 2012 року № 125150000/2/00415 та від 15
серпня 2012 року № 125150000/2/00422.

Після отримання рішень про коригування
митної вартості товарів та карток
відмови у прийнятті митних декларацій
ТОВ «Лаверна» звернулось до Київської
обласної митниці із заявами від 13
серпня 2012 року вх. № 16949/12-45 та від 15
серпня 2012 року вх. № 17154/12-45. про випуск
товарів у вільний обіг під мантійні
зобов'язання.

18 жовтня 2012 року ТОВ «Лаверна» подано
до Київської обласної листи № 447, № 448
та додаткові документи на
підтвердження заявленої митної
вартості товарів.

Разом з тим, серед поданих позивачем
документів лише один документ
відповідав тому переліку, який було
визначено митним органом на
зворотньому боці вантажних митних
декларацій від № 125150000/2012/189397 та №
125150000/2012/189473, а саме: біржові
котирування на деревину від 24 травня 2012
року.

Витребувані митним органом документи:
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, виписки з
бухгалтерської документації за
березень-квітень та травень-липень 2012
pоку, рахунки з третіми особами за
березень-квітень та травень-липень 2012
pоку, договори з третіми особами,
прайс-листи, видаткові накладні за 2012
рік, що могли б підтвердити
обґрунтованість заниження фактурної
вартості товару, позивач не надав.

За результатами розгляду листів ТОВ
«Лаверна» № 447 та № 448 та доданих до них
документів, Київською обласною
митницею було прийнято рішення від 24
жовтня 2012 року № 12-45/25-8234, яким
відмовлено у визнанні заявленої ТОВ
«Лаверна» митної вартості.

Приймаючи постанову про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення відповідача
винесене в межах повноважень, на
підставі та у спосіб, передбачених
законодавством.

Скасовуючи вказане рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що спірне рішення відповідача є
неправомірним, оскільки передбачені
законодавством підстави для
коригування митної вартості ввезеного
позивачем товару відсутні.

З таким висновком апеляційного суду не
можна погодитись, з врахуванням
наступних норм та обставин.

Згідно з ст.246 Митного кодексу України
метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Відповідно до ст.ст. 49, 50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

Згідно з ч.1 ст.51, ст.52 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу
України, декларант зобов'язаний:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Згідно з ст.54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу
України передбачено право митного
органу з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів упевнюватися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості, а
у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції)) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.57 Митного кодексу
України застосуванню другорядних
методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Як встановлено ч.ч.9, 21 ст.58 Митного
кодексу України, розрахунки згідно із
цією статтею робляться лише на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню; використані декларантом
або уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

Під час судового розгляду справи
встановлено, що в ході вивчення наданих
позивачем документів, в тому числі
додаткових, у посадової особи митниці,
яка здійснювала митне оформлення
товару, обґрунтовано виникли сумніви у
зазначеній декларантом митній
вартості товару, оскільки заявлена
позивачем митна вартість товару за
одиницю товару значною мірою
відрізняється від ціни митного
оформлення товарів, які позивач ввозив
у попередніх періодах. Також, позивачем
не надано доказів про надання
декларантом документів, які додатково
були витребувані митним органом.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
вказані обставини унеможливлювали
визначення вартості товарів за ціною
договору і застосування 1-ого методу
визначення митної вартості товару.

При цьому, відповідачем дотримані
вимоги ст. ст. 58 - 64 МК України щодо
послідовності застосування кожного із
методів визначення митної вартості
товару, як цього вимагає закон, про що
зроблена відповідна відмітка у
рішенні про визначення митної вартості
товару.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідач діяв в межах повноважень
та відповідно до норм матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Рішення суду першої
інстанції, ухвалено відповідно до
закону і помилково скасоване
апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської обласної
митниці Держмитслужби задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року у справі № 2а-5436/12/1070 скасувати,
залишити в силі постанову Київського
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2012 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: