Справа № К-28976/09-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2010 р. м. Київ
К-28976/09

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого: судді Сіроша М.В.

Суддів: Бим М.Є.

Матолича С.В.

Харченка В.В.

Чалого С.Я.

секретар

судового засідання Мудренко А.О.

розглянувши в порядку касаційного
провадження у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Стальконструкція - 103 ЛТД» до
Запорізького міжміського бюро
технічної інвентаризації за участю
Фонду державного майна України про
визнання протиправним та нечинним
рішення ,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2006 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Стальконструкція -
103 ЛТД» звернулося до господарського
суду Запорізької області з позовом до
Запорізького міжміського бюро
технічної інвентаризації про визнання
протиправним та нечинним рішення від 20
вересня 2006 року.

Постановою господарського суду
Запорізької області від 05 грудня 2006
року позов задоволено. Визнано
протиправним та нечинним рішення від 20
вересня 2006 року реєстратора
Запорізького міжміського бюро
технічної інвентаризації - Веселової
С.С. Визнано право власності ТОВ
«Стальконструкція - 103 ЛТД» на нерухоме
майно гуртожиток за адресою: м.
Запоріжжя, пр. Леніна,151-А. Зобов'язано
Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації провести державну
реєстрацію прав власності ТОВ
«Стальконструкція - 103 ЛТД» на нерухоме
майно гуртожиток за адресою: м.
Запоріжжя, пр. Леніна,151-А.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 травня 2009 року задовольнити
частково. Рішення суду першої
інстанції скасовано. Провадження у
справі стосовно вимог позивача про
визнання права власності на нерухоме
майно (гуртожиток за адресою: м.
Запоріжжя, пр. Леніна, 151-а) закрито. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, товариство з
обмеженою відповідальністю
«Стальконструкція - 103 ЛТД» подало
касаційну скаргу, в якій посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши доводи касаційної скарги
та матеріали адміністративної справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 вересня 2006 року ТОВ
«Стальконструкція-103 ЛТД» звернулось
до ЗМБТІ із заявою про реєстрацію прав
власності на майно, у якому просило
зареєструвати право власності на
об'єкт нерухомого майна (гуртожиток,
літ.А-4), який знаходиться за адресою: м.
Запоріжжя, пр. Леніна, 151-А.

За наслідками розгляду заяви та
документів, наданих ТОВ
«Стальконструкція-103 ЛТД»,
реєстратором ЗМБТІ прийнято рішення
від 20.09.2006 року про відмову в реєстрації
прав власності на об'єкт нерухомого
майна (гуртожиток, літ.А-4), який
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
буд.151-А.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що
позивач є власником нерухомого майна
гуртожитку, розташованого за адресою:
м. Запоріжжя, пр. Леніна, 151-А, та
придбаного шляхом приватизації.

Відмова у реєстрації права власності
порушує законні права та інтереси
позивача та є противоправною, оскільки
надані позивачем документи належним
чином підтверджують право власності
ТОВ «Сталь конструкція - 103 ЛТД».

Суд апеляційної інстанції приймаючи
рішення про закриття провадження у
справі стосовно вимог позивача про
визнання права власності на нерухоме
майно та відмовляючи в задоволенні
решти позовних вимог виходив з того, що
відповідно до ст.ст. 2,3 та 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які визначають юрисдикцію
адміністративних судів, не
передбачають можливості здійснення
названими судами захисту права особи
способом, передбаченим п.1 ч. II ст..16
Цивільного кодексу України. Відповідно
до ст.. 15 Цивільного процесуального
кодексу України та ст..12 Господарського
процесуального кодексу України такий
захист здійснюють суди цивільної та
господарської юрисдикції. До
компетенції адміністративних судів не
відносяться питання щодо визнання
права власності. Належним доказом
такого права, за наявності між особами
спору щодо нього у суді
адміністративної юрисдикції, є рішення
компетентного суду про визнання такого
права. За відсутності зазначеного
рішення визнання дій реєстратора
противоправними та спонукання ОП ЗМБТІ
до реєстрації права власності на
гуртожиток за будь - ким є
необґрунтованим та передчасним.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з визначенням, яке дано у пункті
1 частини першої статті 3 КАС України,
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні правовідносини виникли з
приводу права власності на об'єкт
нерухомого майна.

Зазначений спір не пов'язаний із
захистом прав, свобод чи інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів
державної влади, що виключає розгляд
справи у порядку адміністративного
судочинства.

Пунктом першим частини першої статті 157
КАС України передбачено, що у разі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, суд закриває провадження
у справі.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з рішенням суду
апеляційної інстанції про закриття
провадження у справі.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів вважає, що суд апеляційної
інстанції дійшов вірного та
обґрунтованого висновку, а тому
підстав для зміни або скасування
зазначеного судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Стальконструкція - 103 ЛТД» залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 травня 2009
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає крім, як в строки, з підстав та
в порядку, передбаченому главою 3
розділу ІV КАС України..

Судді :