Справа № 1570/854/12
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/40084/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
про визнання протиправними рішення,
дій та бездіяльності,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби України про визнання
протиправними рішення, дій та
бездіяльності.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду України від 03
квітня 2012 року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року скасовано постанову Одеського
окружного адміністративного суду
України від 03 квітня 2012 року. Ухвалено
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, на виконання постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 19.11.2010 по справі
№2а-7977/10/1570 за позовом ОСОБА_2 до
Березівського районного відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, прокуратури Березівського
району Одеської області та Головного
управління Державного казначейства
України в Одеській області про
стягнення моральної шкоди та судових
витрат, 06.09.2011 Одеським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист про стягнення з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_2 компенсації за втрачений
заробіток та витрати, пов'язані із
прибуттям до суду у розмірі 85,43 грн.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бєлозьоровим О.О. 30.12.2011 прийнято
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Постанова від 30.12.2011 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
мотивована відсутністю боржника у
виконавчому листі виданому Одеським
окружним адміністративним судом 06.09.2011,
оскільки в ньому боржником зазначено
Державний бюджет України.

Так, статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено вимоги до
виконавчого документа:

1. У виконавчому документі
зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

2. У разі якщо рішення ухвалено на
користь кількох позивачів або проти
кількох відповідачів, а також якщо
належить передати майно, що перебуває в
кількох місцях, у виконавчому
документі зазначаються один боржник та
один стягувач, а також визначається, в
якій частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

3. Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

4. Законом можуть бути встановлені
також інші додаткові вимоги до
виконавчих документів.

Тобто, боржником у виконавчому
провадженні може виступати фізична або
юридична особа.

Пунктом 1 статті 2 Бюджетного кодексу
України передбачено, що бюджет - план
формування та використання фінансових
ресурсів для забезпечення завдань і
функцій, які здійснюються відповідно
органами державної влади, органами
влади Автономної Республіки Крим,
органами місцевого самоврядування
протягом бюджетного періоду.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про
виконавче провадження» вказано
вичерпний перелік підстав, за
наявності яких державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження, зокрема, у випадку
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону(пункт 6 частини 1 статті 26
Закону).

За таких обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, яким відмовлено
в задоволенні позовних вимог, оскільки
Державний бюджет України не може
виступати боржником у виконавчому
провадженні, а отже, пред'явлений до
виконання виконавчий лист дійсно не
відповідає вимогам статті 18 вказаного
Закону.

За приписами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, доводами касаційної скарги не
спростовуються висновки, викладені в
судовому рішенні, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби України про визнання
протиправними рішення, дій та
бездіяльності - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.