Справа № 252/2186/14-а
Суддя: Орчелота А. В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/252/85/14
№ 252/2186/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року Суддя
Микитівського районного суду м.
Горлівки Донецької області -
Орчелота А.В., розглянувши у
скороченому провадженні в м. Горлівці
справу адміністративної юрисдикції за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Пенсійного
фонду України в Микитівському районі м.
Горлівки, «про визнання дій
неправомірними і зобовязання вчинити
певні дії», -

В С
Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним
позовом, ОСОБА_2 просить:

- визнати неправомірним дії УПФУ в
Микитівському районі м. Горлівки щодо
відмови у нарахуванні їй, ОСОБА_2,
соціальної пенсії по втраті
годувальника, як особі що продовжує
навчання;

- зобов'язати УПФУ в Микитівському
районі м. Горлівки здійснити їй, ОСОБА_2,
нарахування та виплату пенсії в
розмірі не менше соціальної, починаючи
з 24.02.2014 року та до закінчення навчання,
але не більше ніж до досягнення нею 23
років,

посилаючись на те, що рішенням
Микитівського районного суду м.
Горлівки від 21.12.2000 року її батька
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано
безвісно відсутнім. Вказала, що до
досягнення повноліття їй було
призначено та виплачувалась
відповідачем соціальна пенсія з 01
лютого 2001 року до 01 вересня 2013 року,
тобто до досягнення нею повноліття.
Зазначила, що з 01.09.2013 року вона є
студенткою ІІ курсу економічного
факультету денної форми навчання
Харківського інституту банківської
справи університету банківської
справи НБУ. 24.02.2014 року, вона звернулась
до відповідача з заявою в якій просила
призначити їй пенсію до досягнення 23
років по втраті годувальника, надавши
всі необхідні підтверджуючі документи.
Листом начальника управління
Микитівського УПФУ м. Горлівки
Донецької області Стороженко М.А. №
36/К-19-01-02 від 27.02.2014 року, їй було
відмовлено у призначенні пенсії по
втраті годувальника на підставі
відсутності у її батька ОСОБА_4
необхідного страхового стажу для
призначення такого виду пенсії,
оскільки на момент визнання ОСОБА_4
безвісно відсутнім йому виконалось 31
рік, а згідно ст. 32 ЗУ № 1058-ІV, він
повинен мати загальний трудовий стаж 4
роки, але фактично, згідно особистих
документів ОСОБА_4, його страховий стаж
склав 3 роки 4 дні. Вказала, що
відповідач не заперечує, що ч. 4 ст.24 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-ІV,
передбачено зарахування видів
трудової діяльності до страхового
стажу до набрання чинності цього
закону тобто до 01.01.2004 року на умовах
встановлених раніше діючим
законодавством, а саме ЗУ «Про пенсійне
забезпечення». Зазначила, що
відповідно до ст. 45 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», члену родини, який
втратив годувальника, померлого
внаслідок загального захворювання
(визнаного безвісно відсутнім), який не
мав достатнього стажу для призначення
повної пенсії по інвалідності, розмір
якого передбачений ст. 25 цього Закону,
пенсія призначається при неповному
стажу роботи, в розмірі пропорційному
стажу який мається у годувальника. При
цьому, пенсія на непрацездатного члена
сім'ї не може бути меншою від
соціальної пенсії встановленої для
відповідної категорії непрацездатних
осіб. Таким чином, вважає, що відповідно
до вказаних норм закону їй повинна бути
призначена та виплачена соціальна
пенсія по втраті годувальника до 23
років.

Відповідач ОСОБА_3 Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки у строк, передбачений ч. 3, п. 4
ч. 5 ст.183-2 КАС України надав до
канцелярії суду заперечення проти
адміністративного позову, в яких
зазначив, що згідно матеріалів
пенсійної справи з 16.02.2001 року по 30.08.2013
року ОСОБА_2 було призначено соціальну
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
за визнаного рішенням Микитівського
райсуду м. Горлівки безвісно відсутнім
ОСОБА_4 за нормами Закону України від
05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення». Пенсію було призначено
без врахування стажу та заробітної
плати годувальника. Вказали, що
безпідставними є посилання позивача на
норми статті 45 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», що членам сім'ї, які
втратила годувальника, який помер
внаслідок загального захворювання і не
мав стажу, достатнього для призначення
повної пенсії по інвалідності (стаття
25) призначається пенсія при неповному
стажі в розмірі, пропорційному
наявному стажу роботи годувальника.
Сім'ям померлих пенсіонерів, які
одержували пенсію при неповному стажі,
пенсія призначається пропорційно
стажу роботи, виходячи з якого було
призначено пенсію померлому
годувальнику. При цьому пенсія на
кожного непрацездатного члена сім'ї не
може бути меншою від соціальної пенсії,
встановленої для відповідної
категорії непрацездатних". Зазначили,
що, оскільки підтверджуючих документів
по стажу годувальника ОСОБА_6
(одержувач пенсії на ОСОБА_2 до
досягнення 18 років) надано не було
підстави для застосування норм статті
45 ЗУ, як при неповному стажі, відсутні.
Документи про стаж до управління
вперше були надані ОСОБА_2. після
припинення виплати пенсії в порядку
Закону України від 02 жовтня 1996 року №
393/96-ВР "Про звернення громадян" , а саме:
21.02.2014 року управлінням було отримано
заяву позивача від 17.02.2014 року щодо
реалізації своїх особистих прав і
інтересів та скаргою про їх порушення:
відмови в призначенні пенсії у зв'язку
з втратою годувальника, надавши
документи про періоди навчання
годувальника, а також довідку про
період відбування покарання.
Зазначили, що при призначенні
соціальної пенсії в 2001 році управління
керувалось нормами статті 93 Закону 1788
„Громадяни, які мають право на
соціальну пенсію", а саме, соціальні
пенсії призначаються і виплачуються
непрацюючим громадянам, крім інвалідів
з дитинства, при відсутності права на
трудову пенсію: інвалідам І і II груп, у
тому числі інвалідам з дитинства, а
також інвалідам III групи; особам, які
досягли віку: чоловіки - 60 років, жінки -
55 років; дітям - у разі втрати
годувальника (пункт "а" статті 37);
дітям-інвалідам віком до 16 років.
Пунктом „а" статті 37 було встановлено
наступну категорію утриманців: а) діти,
брати, сестри й онуки, які не досягли 18
років або старші цього віку, якщо вони
стали інвалідами до досягнення 18 років,
при цьому брати, сестри й онуки - за
умови, якщо вони не мають працездатних
батьків. Вказали, що таким чином, ЗУ
„Про пенсійне забезпечення",
відповідно до якого позивачеві було
призначено та виплачувалась пенсія, не
передбачена можливість виплати
соціальної пенсії у зв'язку з втратою
годувальника після досягнення дитиною
18 років. Після надання 21.02.2014 року
позивачем документів про стаж
годувальника, право на призначення
пенсії розглядалось у відповідності з
нормами ст. 36 Закону України від 09.07.2003
року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", а саме,
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності. За наданими документами
страховий стаж годувальника склав 3
роки 4 дні, що не дає право на
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, враховуючи його вік на
дату визнання безвісно відсутнім.
Зазначили, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів". З 01.09.2013 року виплата пенсії
позивачеві була припинена, тобто
позивач була добре обізнана про те, що з
вересня 2013 року пенсія їй не
нараховується органами ПФУ. На
підставі викладеного, просили
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 у повному обсязі.

Оцінивши повідомлені сторонами
обставини, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню за
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_4,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2 виданого
Микитівським районним відділом
реєстрації актів громадянського стану
м. Горлівки Донецької області від 10.10.1995
року (а.с. 7)

Згідно копії рішення Микитівського
районного суду м. Горлівки від 21.12.2000
року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано
безвісно відсутнім (а.с. 8).

Згідно довідки Харківського
інституту банківської справи
Університету Банківської справи
Національного банку України (м. Київ) №
114 від 05.09.2013 року, позивач ОСОБА_2 є
студенткою ІІ курсу економічного
факультету денної форми навчання
Харківського інституту банківської
справи університету банківської
справи НБУ. Термін навчання з 01.09.2012
року по 29.06.2016 року (а.с. 9).

Відповідно до копії довідки з
Маріупольського аграрного ліцею № 44
від 24.01.2014 року, копії архівної довідки
№ 01 від 08.01.2014 року та копії довідки
Маріупольського професійного ліцею
сфери послуг ім. Ольшанського К.Ф № 8
від 07.02.2014 року, ОСОБА_4 навчався в СПТУ
№ 152 з 01.09.1984 року по 20.11.1984 року та був
відрахований у зв'язку з переведенням в
СПТУ № 100 Новоазовського району, де
продовжив своє навчання з 03.12.1984 року по
02.09.1986 року, після чого навчався в
Жданівському філіалі Донецького
будівельного професійно-технічного
училища № 131 за фахом «Обувщик» з 01.12.1986
року по 14.12.1987 року звідки був
відрахований (а.с. 10-12), що зараховується
до стажу роботи та у сукупності складає
3 роки 4 дні.

24.02.2014 року, позивач ОСОБА_2 звернулась
до відповідача з заявою в якій просила
призначити їй пенсію до досягнення 23
років по втраті годувальника, надавши
всі необхідні підтверджуючі документи
(а.с. 13), однак листом начальника
управління Микитівського УПФУ м.
Горлівки Донецької області Стороженко
М.А. № 36/К-19-01-02 від 27.02.2014 року, їй було
відмовлено у призначенні пенсії по
втраті годувальника на підставі
відсутності у її батька ОСОБА_4
необхідного страхового стажу для
призначення такого виду пенсії (а.с. 14).

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
добросовісно, розсудливо.

Таким чином, беручи до уваги те, що
ОСОБА_3 пенсійного фонду в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області в особі начальника
управління Стороженко М.А. позивачу
ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні
пенсії по втраті годувальника до
досягнення останньою 23 років листом №
36/К-19-01-02 від 27.02.2014 року, враховуючи те,
що будь-якого рішення відповідачем з
цього приводу не приймалось, суд
приходить до висновку, що таке
вирішення питання з боку відповідача
не відповідає повною мірою способам, що
передбачені Конституцією та законами
України, з урахуванням усіх обставин,
що мають значення для прийняття
рішення (вчинення дії). Тому, в даному
випадку, об'єктом судового захисту є
порушення права позивача на прийняття
відповідачем рішення за результатами
розгляду заяви позивача.

Одночасно суд не приймає до уваги
доводи відповідача стосовно відмови
позивачу ОСОБА_2 у призначенні пенсії
по втраті годувальника на підставі
відсутності у її батька ОСОБА_4
необхідного страхового стажу для
призначення такого виду пенсії.

За таких обставин, суд, з метою
повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, вважає необхідним
визнати неправомірним дії УПФУ в
Микитівському районі м. Горлівки щодо
відмови у нарахуванні ОСОБА_2,
соціальної пенсії по втраті
годувальника, як особі що продовжує
навчання та зобов'язати ОСОБА_3
Пенсійного фонду України у
Микитівському районі м. Горлівка
Донецької області розглянути питання
щодо призначення соціальної пенсії по
втраті годувальника відповідно до
заяви ОСОБА_2 наданої нею 24 лютого 2014
року до відділу з призначення пенсій,
нарахування та виплату пенсії в
розмірі не менше соціальної, починаючи
з 24.02.2014 року та до закінчення навчання,
але не більше ніж до досягнення нею 23
років та за результатами розгляду
заяви ОСОБА_2 уповноваженою
(компетентною) на те особою прийняти
відповідне рішення.

Керуючись ст. 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки, «про
визнання дій неправомірними і
зобовязання вчинити певні дії» -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_3
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки, щодо
відмови у нарахуванні ОСОБА_2,
соціальної пенсії по втраті
годувальника, як особі що продовжує
навчання.

Зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області розглянути
питання щодо призначення соціальної
пенсії по втраті годувальника
відповідно до заяви ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНН НОМЕР_1) наданої нею 24
лютого 2014 року до відділу з призначення
пенсій, нарахування та виплату пенсії в
розмірі не менше соціальної, починаючи
з 24.02.2014 року та до закінчення навчання,
але не більше ніж до досягнення нею 23
років та за результатами розгляду
заяви ОСОБА_2 уповноваженою
(компетентною) на те особою прийняти
відповідне рішення.

На постанову до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Микитівський районний суд м.
Горлівки може бути подана апеляція
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя А.В.
Орчелота