Справа № 826/3177/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3177/14
Головуючий у 1-й інстанції: Шейко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.

при секретарі:
Андріюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста
Києва на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва до
Відкритого акціонерного товариства
"Київхімволокно" стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва (далі -
Позивач) звернулось до суду із
адміністративним позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Київхімволокно" (далі - Відповідачі) у
якому просило стягнути з відповідача
витрати на виплату та доставку пенсій в
розмірі 2 972 752, 99 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 квітня 2014 року в задоволенні вимог
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
задовольнити вимоги адміністративного
позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що
прибули у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін,
виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
на підтвердження спірної суми
заборгованості позивач надав копії
розрахунку фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
розділу "Прикінцеві положення" Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в
частині пенсій, призначених відповідно
до пункту "а" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" (за списком
№1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України) за вересень -
грудень 2012 року, розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 розділу
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту "б"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України) за вересень-грудень
2012 року.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що заявлена позивачем сума
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за
вересень-грудень 2012 року у розмірі
2972752,99 грн. документально не
підтверджена.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" визначено, що
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є,
зокрема, суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників; філії,
відділення та інші відокремлені
підрозділи платників податку,
зазначених у пункті 1 цієї статті, що не
мають статусу юридичної особи,
розташовані на території іншої, ніж
платник зборів, територіальної
громади.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1
цього Закону, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини першої статті 3
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування платники збору, визначені
у частині другій цієї статті, сплачують
до Пенсійного фонду України у порядку,
визначеному законодавством України.

Згідно з абзацом третім пункту 1 статті
4 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" на обов'язкове державне
пенсійне страхування встановлюються
ставки збору у таких розмірах: для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону 100 відсотків
від об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

ВАТ "Київхімволокно" зареєстроване як
платник внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в УПФУ
в Деснянському районі м. Києва.

За даними позивача спірна сума
заборгованості сформувалась на
підставі розрахунків фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, які надсилались на адресу ВАТ
"Київхімволокно" щомісячно.

Проте, відповідно до п. 6.4 Інструкції
"Про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України",
затвердженою постановою Правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року № 21-1 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року № 64/8663 (далі по тексту - Інструкція)
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Під час судового засідання в суді
апеляційної інстанції, представник
позивача зазначила, що всі розбіжності,
які містяться в розрахунках між
сторонами і є предметом спору в даній
справі, виникли на підставі того, що
особа має право на перерахунок пенсії
кожних два роки.

Колегія суддів апеляційної інстанції
критично ставиться до зазначених
тверджень, оскільки дані обставини
були предметом спору неодноразово, що
підтверджується копіями рішень, які
містяться в матеріалах справи та
досліджені судом в повному обсязі.

Крім того, Управлінням Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
міста Києва щорічні розрахунки за 2012
рік ВАТ «Київхімволокно» не
надсилались.

Водночас, доказів в підтвердження
розміру фактично сплачених пенсійним
фондом коштів кожному із визначених в
списку пенсіонерів, позивачем не
надано ані в суді першої інстанції, ані
суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції бере до
уваги позицію Вищого
адміністративного суду України,
викладену в ухвалі від 11 квітня 2013 року
у справі №К800/5484/13, згідно якої
визначення сум до відшкодування на
підставі місячних «розрахунків» є
неприпустимим, а направлення щорічного
«розрахунку» є єдиною підставою для
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

В силу вимог ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
виходячи з системного аналізу норм
чинного законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи
дійшов висновку, що позивачем не
доведено обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги, не надано
підтвердження фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за вересень-грудень 2012 року.

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 30 квітня 2014 року - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
Л.П. Борисюк

І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.