Справа № 806/882/14
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"05" червня 2014 р.
Справа № 806/882/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю

представника позивача: Голубенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" березня
2014 р. у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області до
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції про
визнання дій неправомірними ,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
звернулося до Житомирського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції про
визнання неправомірними дії
(бездіяльності) державного виконавця
по примусовому виконанні виконавчого
листа № 2653/10 виданого Житомирським
окружним адміністративним судом в
адміністративній справі № 2а-2022/10/0670
від 14.07.2010 року про стягнення з ПАТ
"Вібросепаратор" на користь управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області 234 514,66 грн.
заборгованості в частині невиконання
вимог ст.47 Закону України "Про
виконавче провадження". Свої вимоги
мотивує тим, що державний виконавець
порушив норми вказаного Закону.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
УПФУ в м.Житомирі Житомирської області
звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказану постанову та прийняти
нову, якою позов задовольнити в повному
обсязі. В апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що на примусовому виконанні
у Корольовському відділі виконавчої
служби Житомирського міського
управління юстиції знаходився
виконавчий лист № 2653/10, виданий
Житомирський окружним
адміністративним судом в
адміністративній справі № 2а-2022/10/0670
від 14.07.2010 року про стягнення з
стягнення з ВАТ "Вібросепаратор" на
користь управління Пенсійного фонду
України в м.Житомирі Житомирської
області 234514,66 грн. заборгованості, про
що 29.07.2010 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та направлено
стягувачу до відома, боржнику для
виконання та зареєстровано в ЄДРВП №
20537434.

Разом з тим, до Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції надійшов лист від 23.04.2013 року №
10267/04-01 від Управління Пенсійного фонду
України в м.Житомирі Житомирської
області з повідомленням про те, що
станом на 22.04.2013 року в Корольовському
відділі ДВС Житомирського МУЮ
перебувають виконавчі листи, вимоги,
рішення щодо стягнення заборгованості
з Приватного акціонерного товариства
"Вібросепаратор" зі сплати страхових
внесків відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, які розстрочені згідно договору № 42
"Про розстрочення сум заборгованості
зі сплати страхових внесків" від 13.12.2012
року та договору про розстрочення № 4
від 28.07.2009 року (а.с. 6).

У зв'язку з тим, що укладення даних
договорів суттєво перешкоджає
проведенню виконавчих дій, державним
виконавцем на підставі п.4 ч.1 ст.47, ст.50
ЗУ "Про виконавче провадження" 30.04.2013р.
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції зазначив, що
відповідач довів правомірність своїх
дій та правомірність винесення
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Зазначені спірні правовідносини між
сторонами регулюються вимогами Закону
України "Про виконавче провадження" від
21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі - Закон),
який визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку. Відповідно до
положень даного Закону відповідач
зобов'язаний вчинити сукупність дій,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання зазначеного
вище рішення суду, які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ст.32 Закону, заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч.1, ч.2 ст.36 Закону, за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Питання про відстрочку або розстрочку
виконання, встановлення чи зміну
способу і порядку виконання
розглядається судом у встановлений
законом строк. Відповідне рішення може
бути оскаржене у встановленому законом
порядку.

Зокрема, частиною третьою вказаної
статті зазначено, щодо інших рішень
відстрочка або розстрочка виконання,
встановлення чи зміна способу і
порядку виконання не допускаються.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.47 Закону,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач на підставі договору № 42 "Про
розстрочення сум заборгованості зі
сплати страхових внесків" від 13.12.2012
року та договору про розстрочення № 4
від 28.07.2009 року, на порушення ч.3 ст.36
Закону самостійно змінив порядок
виконання рішення.

Судова колегія зазначає, що УПФУ в
м.Житомирі своїми діями, а саме щодо
укладання договорів про розстрочення
боргу, самостійно перешкоджає
примусовому виконанню рішень, а тому
відповідач маючи на те законні
підстави у відповідності до п.4 ч.1 ст.47,
ст.50 Закону України "Про виконавче
провадження" 30.04.2013 року виніс
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу. Хоч дана
постанова була направлена стягувачу з
порушенням встановлених строків, однак
це не завадило стягувачу подати
повторно виконавчий лист до виконання.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку з яким
погоджується колегія суддів, що вимоги
позивача є безпідставними, а тому позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що позивач не
довів ті обставини, на яких ґрунтуються
його позовні вимоги, в той час як
відповідачем правомірність винесеної
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "05" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області вул.Перемоги,
55,м.Житомир,10003

3- відповідачу/відповідачам:
Корольовський відділ державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції
вул.Довженка,64,м.Житомир,10002

- ,