Справа № 2а/0805/4152/2011
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2014 рокусправа № 2а/0805/4152/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В.
Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Вільнянського районного
суду Запорізької області від 06 жовтня
2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Вільнянської
районної державної адміністрації
Запорізької області про визнання
протиправними дій ,-

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Вільнянської
районної державної адміністрації
Запорізької області в якому просила
визнати протиправними дії відповідача
та стягнути з останнього одноразову
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі трьох мінімальних заробітніх
плат за 2008-2011 роки з урахуванням раніше
сплачених сум.

Постановою Вільнянського районного
суду Запорізької області від 06. 10. 2011
року в задоволені позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач
не відноситься до категорії осіб, яким
передбачена допомога на оздоровлення
відповідно до ст. 48
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Не погодившись з ухваленим рішенням
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та винести нову, якою
заовольнити адміністративний позов
повністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 9 Закону України "Про статус і
соціальних захист населення
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи", визначено,
що особами, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської
катастрофи - громадяни, включаючи
дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 має посвідчення серії НОМЕР_1
"громадянина, який постійно проживає чи
проживав у зонах безумовного
(обов'язкового) відселення з моменту
аварії до прийняття рішення про
відселення" (а.с.6).

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальних захист населення
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в таких розмірах:

інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних
заробітних плат;

інвалідам III групи, дітям-інвалідам -
чотири мінімальні заробітні плати;

учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії -
п'ять мінімальних заробітних плат;

учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три
мінімальні заробітні плати;

кожній дитині, яка втратила внаслідок
Чорнобильської катастрофи одного з
батьків, - три мінімальні заробітні
плати;

евакуйованим із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей, - три мінімальні
заробітні плати;

Як видно з зазначеного, категорія
позивача не співпадає з жодною із
вказаних у ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальних захист
населення постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а саме,
позивач не має групи інвалідності,
пов'язаної з Чорнобильською
катастрофою, не являється учасником
ліквідації наслідків аварії, до того ж
матеріали справи не містять інформації
щодо місця проживання позивача до
відселення.

Таким чином, оскільки позивач не
підпадає під статус особи, якій має
виплачуватися допомога на
оздоровлення згідно ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальних захист
населення постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тому в
задоволенні його позовних вимог суд
першої інстанції відмовив правомірно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові, та не
можуть бути підставами для її
скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
-залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 182-3,197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Вільнянського районного
суду Запорізької області від 06. 10. 2011
року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай