Справа № 826/3113/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3113/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРОПЕКС» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРОПЕКС» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання незаконним
рішення про коригування митної
вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРОПЕКС» (далі -
Позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - Відповідач)
про визнання незаконними та скасування
рішення про коригування митної
вартості від 12.02.2014 року №100260002/2014/230003/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 березня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та прийняти нове, яким задовольнити
адміністративний позов в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
07.08.2012 року між Позивачем (Покупець) та
Фірмою Кара дон Польська СП.зо.о.
(Польща) (Постачальник) укладено
контракт №1/08/2016 UKR, за умовами якого
Постачальник постачає, а Покупець
купує на умовах FCA-CRACOW (Інкотермс - 2000)
товар в кількості та асортименті
відповідно Інвойсам.

Загальна сума контракту складає 40 000,00
Євро.

З метою митного оформлення
імпортованого товару Позивачем
митному органу подано митну декларацію
від 11.02.2014 року №100260002/2014/167878.

Митна вартість визначена Позивачем за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

На підтвердження митної вартості
товару до митної декларації
№100260002/2014/167878 Позивачем надано
контракт з додатковими угодами №1, №2,
№3 та додатком №1, експортну декларацію
виробника від 07.02.2014 року, міжнародну
автомобільну накладну, сертифікат про
походження товару, інвойс виробника
від 07.02.2014 року з перекладом, довідку
про транспортні витрати від 07.02.2014 року
№01, договір про надання
товарно-експедиційних послуг, договір
про надання послуг з перевезення
вантажів автомобільним транспортом,
копію договору доручення на
обслуговування митних вантажів та
надання послуг, картку обліку особи,
яка здійснює операції з товарами, лист
від постачальника товару, прайс-лист,
копії рахунків-фактури та податкових
накладних на реалізацію товарів, копію
договору купівлі-продажу, каталог
виробника товару для ідентифікації
продукції, інформацію про вартість
сировини.

У зв»язку з виявленням контролюючим
органом розбіжностей в наданих до
митного оформлення Позивачем
документів та відсутністю всіх
відомостей відповідно обраного
декларантом методу визначення митної
вартості, Позивачу запропоновано
надати додаткові документи, проте, такі
документи Позивачем надані не були.

12.02.2014 року Відповідачем прийнято
рішення про коригування митної
вартості товару №/2014/230003/2.

Згідно визначення ст.49 Митного кодексу
України (далі - Кодекс) митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.51 Кодексу митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно глави 9 цього Кодексу.

За приписами ст.52 Кодексу заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації.

Статтею 53 Кодексу передбачено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Згідно положень ст.57 Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ст.54 Кодексу контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право, зокрема:

- упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;- у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Згідно вимог ст.58 Кодексу митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 6 статті 54 Кодексу
передбачено, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Так, в ході аналізу поданих Позивачем
для митного оформлення імпортованого
товару документів Відповідачем
виявлено розбіжності, а саме:

згідно п.1 Контракту інвойси є
невід'ємною частиною Контракту, а в п.2
Контракту вказано, що ціна
зазначається у додатках, але у додатках
від 20.06.2013 року №1 від 27.11.2013 року №2 та
від 05.01.2014 року №3 до контракту
відомості щодо ціни товару та способу
розрахунку не містяться;

згідно п.3 Контракту передбачено
можливість попередньої оплати за
товар, а в інвойсі від 07.02.2014 року
інформація про умови оплати відсутня;

в п.4 Контракту вказано, що товар
поставляється згідно з поданими
заявками, водночас, надані
рахунки-фактури від 22.01.2014 року від
05.02.2014 року містять відомості про
цінові знижки (40% та 45%) на дані товари,
проте, в договорі, додатках до нього та
інвойсі інформація про застосування
знижок відсутня. Відомості, зазначені в
заявках, не дають змоги однозначно
ідентифікувати товар та ототожнити їх
із задекларованим.

Також, в п.п.2.3, 2.4 договору «Про надання
товарно-транспортних експедиційних
послуг» визначено, що конкретні умови
по кожному окремому перевезенню
обумовлюються в договорі-заявці, що є
невід'ємною частиною даного договору,
проте, договір-заявку митному органу не
надано.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстації про
правомірність відмови Відповідача в
митному оформленні товарів,
задекларованих Позивачем у митній
декларації.

Позивачем не підтверджено
документально відомості, на підставі
яких ним здійснювалося визначення
митної вартості товарів.

Згідно ст.64 Кодексу у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT), було здійснено
послідовний перехід від 3 до останнього
методу визначення митної вартості
заявленого товару і застосований 6-й
(резервний) метод.

У зв»язку із відсутністю у митного
органу інформації про вартість
операцій з ідентичними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості), про вартість
операцій з подібними (аналогічними)
товарами, скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості), останнім визначено
митну вартість товару із застосуванням
резервного методу.

Позивачем не надано всіх
документів у підтвердження числових
значень складових митної вартості
товару, зокрема, щодо вартості
транспортування товару.

З огляду на вказане, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого та правомірного
висновку щодо відмови Позивачу в
задоволенні заявлених позовних вимог
про скасування рішення про визначення
митної вартості товарів від 12.02.2014 року
№/2014/230003/2.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПРОПЕКС»
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 31 березня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 11
червня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.