Справа № 758/1214/14-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Гребенюк
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва на
постанову Подільського районного суду
м. Києва від 12.03.2014 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання перерахування та виплати
недосплачених сум пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати дії УПФ України в Подільському
районі м. Києва щодо неврахування при
розрахунку та призначенні ОСОБА_2
пенсії, нарахованої та виплаченої їй
матеріальної допомоги в сумі 17 968 грн. 05
коп. протиправними; зобов'язати УПФ
України в Подільському районі м. Києва
провести перерахування пенсії ОСОБА_2 з
02.02.2009, з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення і виплатити
заборгованість за період часу з 02.02.2009.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 10.02.2014 адміністративний позов
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Подільському районі м. Києва,
про визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок
пенсії та її виплату, в частині
позовних вимог, що стосуються періоду
до 03.08.2013 залишено без розгляду.

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 12.03.2014 позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить оскаржувану
постанову скасувати як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 09.01.2014 звернулась до управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва з заявою
про перерахунок пенсії по заробітній
платі. Листом відповідача від 22.01.2014 №
6/Ю-4 позивачу в перерахунку пенсії
відмовлено.

Згідно довідки № 121 від 03.02.2009, виданої
Державною податковою адміністрацією
України, за період з 01.02.2007 по 31.01.2009 щодо
суми заробітної плати на яку
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування становить 52 930
грн. 61 коп., інші виплати 11 982 грн.,
матеріальна допомога на оздоровлення 17
968 грн. 05 коп.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що управління Пенсійного
фонду України в Подільському районі м.
Києва безпідставно відмовило позивачу
в проведенні перерахунку та виплаті
пенсії у відповідності до ст.ст. 33, 37, 37-1
Закону України «Про державну службу»,
оскільки з матеріальної допомоги на
оздоровлення ОСОБА_2 були сплачені
страхові внески, що підтверджується
довідкою про складові заробітної
плати, виданою ОСОБА_2 03.02.2009 № 121
Державною податковою адміністрацією
України.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі
зазначає, що матеріальна допомога (на
оздоровлення, для вирішення
соціально-побутових питань тощо) є
одноразовою виплатою і не зазначена в
переліку складових заробітної плати,
передбачених п. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу», а тому вона не
включається до заробітку, що
враховується при призначенні пенсії
державним службовцям.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. За
кожний повний рік роботи понад 10 років
на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати. Частиною другою
статті 37-1 вказаного Закону визначено,
що перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Посадові оклади державних службовців
установлюються залежно від складності
та рівня відповідальності виконуваних
службових обов'язків. Доплата за ранг
провадиться відповідно до рангу,
присвоєного державному службовцю.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України. Згідно ст.2 Закону України «Про
оплату праці» структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсій. Із змісту ст. 40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від
31.05.2000 № 865 встановлено, що розмір
виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

Форма довідки про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» визначається
постановою Пенсійного фонду України
«Про затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 30.10.2008 №19-11.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
13.08.2010 у справі № 2а-4753/09/2670, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.11.2010, постанову правління
Пенсійного фонду України «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 30.10.2008 №19-11
визнано такою, що не відповідає
правовим актам вищої юридичної сили
щодо невключення до заробітної плати
складових, які передбачені чинним
законодавством.

Вказаною постановою судом зроблено
висновок, що чинне законодавство як
загальне, так і спеціальне відносить до
складу заробітної плати також інші
виплати. При цьому слід врахувати, що
надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 14.02.2011 № 5-1 «Про виконання
рішення Окружного адміністративного
суду м. Києва» затверджена форма
довідки про складові заробітної плати
з врахуванням рішення суду, що набрало
чинності з 09.11.2010.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак,
яка не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
повинна враховуватися при обчисленні
розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена
в постанові Верховного суду України
від 20.02.2012 у справі № 21-430а11.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
відмова управління Пенсійного фонду
України в Подільському районі м. Києва
стосовно включення в заробітну плату
для обчислення пенсії інших виплат, що
включені до довідки є протиправною, що
вірно встановлено судом першої
інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, апелянтом в порушення вимог
частин 1, 2 статті 71 КАС України не
надано жодних доказів на спростування
правомірності оскаржуваної постанови
суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва - залишити
без задоволення, а постанову
Подільського районного суду м. Києва
від 12.03.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.