Справа № 806/1261/14
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
У Х В А Л А

іменем України

"05" червня 2014 р.
Справа № 806/1261/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю

представника позивача: Ковальчука В.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"16" квітня 2014 р. у справі за позовом
Приватного науково-виробничого
підприємства "Кріан-СТ" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Приватне науково-виробниче
підприємство "Кріан-СТ" (далі - ПНВП
"Кріан-СТ") звернулось до Житомирського
окружного адміністративного суду з
позовом, у якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(далі - Житомирська ОДПІ) № від 03
лютого 2014 р. про заниження суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 9500,00 грн., у тому
числі: за основним платежем - 7600,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
- 1900,00 грн. та № від 03 березня 2014 р.
про зменшення від'ємного значення з
податку на додану вартість за травень
2012 року в сумі 3553,00 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16.04.2014 року
позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № від 03 лютого 2014 р. та №
від 03 березня 2014 р.

Відшкодовано з Державного бюджету
України на користь приватного
науково-виробничого підприємства
"Кріан-СТ" 182,70 грн. сплаченого судового
збору.

В апеляційній скарзі Житомирська ОДПІ,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що у період з 05 лютого 2014 р.
по 10 лютого 2014 р. посадовими особами
Житомирської ОДПІ проведено
позапланову виїзну перевірку ПНВП
"Кріан-СТ" з питання
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "Євромобайл
Україна" за період квітень-травень 2012
року, за результатами якої складено акт
№ 904/22-02/33644302/0100 від 17 лютого 2014 р. (том 1
а.с. 241-257).

В акті перевірки зафіксовано порушення
п.198.1, п.198.2 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (із
змінами та доповненнями), в результаті
чого встановлено завищення податку на
додану вартість всього в сумі 7 600 грн., в
тому числі по періодам: квітень 2012 року
- 324 грн., травень 2012 року - 7 276 грн. та
зменшено від'ємне значення ПДВ ряд. 19
Декларації за травень 2012 року - 3 553 грн.

Не погодившись із висновками акту
перевірки, 20 лютого 2014 р. позивач до
контролюючого органу подав письмові
заперечення на акт від 17 лютого 2014 р.
(том 1 а.с. 8-22).

За результатами розгляду заперечень, 26
лютого 2014 р. за вих.№ 5591/10/22-02 відповідач
надав відповідь, згідно якої
результати перевірки залишені без
змін.

На підставі акту перевірки №
904/22-02/33644302/0100 від 17 лютого 2014 р.,
Житомирською ОДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення № від 03
лютого 2014 р. про заниження суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 9 500,00 грн., у тому
числі: за основним платежем - 7 600,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
- 1 900,00 грн. та № від 03 березня 2014 р.
про зменшення від'ємного значення з
податку на додану вартість за травень
2012 року в сумі 3553,00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом, використання
послуг у власній господарській
діяльності, підтверджується
первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності. Податковим органом під час
розгляду справи не було надано доказів
того, що операції позивачем не
проводились. В зв'язку з чим, позивач
мав встановлене законом право на
віднесення сум по даним
взаємовідносинам до складу витрат, які
підлягають оподаткуванню та
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, оскільки
порушення контрагентами правил
здійснення податкової дисципліни та
господарської діяльності тягне
негативні наслідки лише до цієї особи.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони ґрунтуються
на приписах чинного законодавства.

Встановлено, що 13 січня 2011 р. між ТОВ
"Євромобайл Україна" (Продавець) та ПНВП
"Кріан-СТ" (Покупець) укладено договір
купівлі-продажу № 011 (том 1 а.с.48-49).

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 даного
Договору, Продавець зобов'язується
передати, а Покупець прийняти та
оплатити товар на умовах, визначених
Договором. Асортимент, кількість, ціна
та загальна вартість товару
зазначається, на вибір Продавця, у
специфікаціях (додатках) до даного
Договору та/або у рахунках, виставлених
Продавцем.

Пунктами 7.7, 7.8 Договору визначено, що
Договір вступає в силу з моменту
підписання і скріплення печатками
Сторін і діє в частині поставок до
31.12.2011 р. У разі, якщо ні одна із сторін
не заявить про свій намір розірвати або
змінити Договір за 1 місяць до його
закінчення, даний Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік
на тих же умовах.

На підтвердження виконання умов даного
Договору позивачем надані наступні
документи: рахунок-фактуру № 001097 від
17.05.2012 р. (том 1 а.с.114), рахунок-фактуру
№000985 від 07.05.2012 р. (том 1 а.с.115),
рахунок-фактуру № 000938 від 27.04.2012 р. (том 1
а.с.116), видаткову накладну № 492 від
18.05.2012 р. (том 1 а.с.117), видаткову накладну
№РН-0000445 від 07.05.2012 р. (том 1 а.с.118),
видаткову накладну № РН-0000424 від 27.04.2012
р. (том 1 а.с.119), довіреність № 38 від
17.05.2012 р. (том 1 а.с.120), довіреність №29 від
07.05.2012 р. (том 1 а.с.121), довіреність № 28
від 27.04.2012 р. (том 1 а.с.122), довіреність №
21 від 30.03.2012 р. (том 1 а.с.123),
товарно-транспортну накладну (том 1
а.с.124), податкову накладну № 72 від 18.05.2012
р. (том 1 а.с.125), податкову накладну № 65
від 17.05.2012 р. (том 1 а.с.126), податкову
накладну № 11 від 07.05.2012 р. (том 1 а.с.127),
податкову накладну № 115 від 27.04.2012 р.
(том 1 а.с.128), реєстрами виданих та
отриманих податкових накладних (том 1
а.с.130-145), платіжними дорученнями (том 1
а.с.146-151), банківськими виписками (том 1
а.с.152-157), оборотно-сальдовою відомістю
по рахунку 631 (том 1 а.с.158-161).

На час здійснення спірних
господарських операцій контрагент
позивача - ТОВ "Євромобайл Україна"
зареєстрований як платники податку на
додану вартість та перебував в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб, що
також підтверджується матеріалами
податкової перевірки і долученими до
матеріалів справи витягами з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб і
фізичних осіб - підприємців, додатками
позивача, копією свідоцтва (том 1 а.с.50,
61-63, 238-239).

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України, Право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 цього ж кодексу,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового
Кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: у
паперовому вигляді; в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 Податкового кодексу України).

Згідно з п.198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Оскільки судом встановлено, що в даному
випадку господарська операція з
придбання товару була вчинена реально,
з метою використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, позивач має право на
віднесення сум податку на додану
вартість, сплаченого в ціні товару на
користь контрагента, до податкового
кредиту.

З аналізу вищенаведених норм права
слідує, що єдиними та достатніми
підставами для формування податкового
кредиту є наявність податкової
накладної, що засвідчує факт сплати
отримувачем товару (робіт, послуг) їх
вартості з урахуванням податку на
додану вартість.

Крім того, згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 р., підставою для
бухгалтерського обліку господарських,
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальним фактором,
для формування податкового кредиту з
ПДВ, є зв'язок придбаних товарів (робіт,
послуг) із господарською діяльністю
платника податків та наявність
підтверджуючих первинних документів,
що відображають реальність таких
господарських операцій.

Проаналізувавши наведені норми
чинного законодавства, суд дійшов
висновку, що в даному випадку єдиними
та достатніми підставами для
формування податкового кредиту є
наявність податкової накладної, що
засвідчує факт сплати отримувачем
товару (робіт, послуг) їх вартості з
урахуванням податку на додану
вартість.

З матеріалів справи вбачається, що факт
вчинення господарських операцій між
ПНВП "Кріан-СТ" та його контрагентом ТОВ
"Євромобайл Україна" підтверджується
первинними документами.

Надані ПНВП "Кріан-СТ" документи дають
підстави для висновку про сплату
товариством сум податку на додану
вартість в ціні придбання товару в ТОВ
"Євромобайл Україна", який видав
позивачу податкову накладну.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи представника відповідача про
те, що до перевірки позивачем не надані
специфікації до договору
купівлі-продажу, оскільки умовами
договору № 011 від 13 січня 2011 р.
визначено, що на вибір Продавця
асортимент, кількість, ціна та загальна
вартість товару зазначається у
специфікаціях та/або у рахунках.
Рахунки за квітень-травень 2012 року
позивачем до перевірки були надані, що
підтверджує виконання сторонами умов
договору.

Також, є безпідставними твердження
відповідача про відсутність актів
приймання-передачі товару від ТОВ
"Євромобайл Україна" та дефектність
наданих до перевірки документів,
оскільки фактичне отримання
придбаного товару підтверджується
видатковими накладними, у яких є всі
обов'язкові реквізити, зокрема, у вище
перелічених видаткових накладних
зазначені підписи, прізвища та посади
відповідальних осіб як від покупця, так
і від продавця, а також на отримання
товару позивачем були надані
довіреності, копії яких долучені до
матеріалів справи.

Як свідчать матеріали справи, суми
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість підтверджені відповідними
первинними документами. У свою чергу,
податкові накладні складені на
підставі договору та відповідають
вимогам пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України.

Судом не встановлено невідповідності
даних податкових накладних фактичним
обставинам. Матеріалами справи
підтверджено, факт здійснення
господарських операцій у
перевіряємому періоді.

Судова колегія вважає за необхідне
зазначити, що податкове законодавство
України не містить норм, які б ставили у
залежність право платника податку на
формування податкового кредиту від
можливих порушень податкової
дисципліни з боку його контрагентів
або зобов'язували платників податків
контролювати дотримання своїми
контрагентами норм законодавства. Тому
можливі порушення контрагентами
платника податків податкової
дисципліни, у т. ч. недекларування своїх
зобов'язань або несплата податку до
бюджету, не є підставою для позбавлення
платника податків права на податковий
кредит з ПДВ за операціями з такими
контрагентами. Лише сам факт наявності
господарських відносин з контрагентом,
який порушує податкове законодавство,
не може тягнути за собою негативні
наслідки для платника податків у
вигляді зменшення податкового кредиту
чи валових витрат, оскільки платник
податків може бути необізнаним
стосовно таких порушень та дійсних
намірів тих фізичних осіб, які
представляють його контрагента.

Податковий кодекс України не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

Крім того, відповідно до роз'яснення
ВАС України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11,
при дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінці
підлягають відносини безпосередньо
між учасниками тієї операції, на
підставі якої сформовані дані
податкового обліку. При цьому
відносини між учасниками попередніх
ланцюгів постачань товарів та послуг
не мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Одночасно слід відмітити, що у разі
наявності у державних органів
інформації про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку (Рішення Європейського суду з
прав людини від 09.01.2007 року у справі
"Інтерсплав проти України").

Таким чином, зазначені обставини в акті
перевірки не є підставою для
позбавлення добросовісного платника
податків права на відшкодування ПДВ у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені чинним законодавством
умови щодо отримання такого
відшкодування і має документальне
підтвердження розміру податкового
кредиту.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів
вважає, що відповідач належними та
допустимими доказами не підтвердив
безтоварного характеру спірних
господарських операцій. Позивач
правомірно сформував суму податкового
кредиту на підставі первинних
документів.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при проведенні
перевірки та при розгляді справи судом
першої інстанції, виконав вимоги ч.1
ст.71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст.71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості
прийнятих податкових повідомлень -
рішень, що є предметом оскарження
позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Житомирського окружного
адміністративного суду від 16.04.2014 року
по справі № 806/1261/14 відповідає вимогам
ст.159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" квітня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "05" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне
науково-виробниче підприємство
"Кріан-СТ" вул.Вітрука,9-В,м.Житомир,10025

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,